Справа № 477/2623/13-ц
Провадження № 2/477/45/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року Жовтневий районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді
Козаченка Р.В.,

при секретарі - Бітюковій С.В.,

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши в м. Миколаєві у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Жовтневого районного
суду Миколаївської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємця ОСОБА_4 про захист прав
споживача,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом, в якому
просила стягнути з відповідача
відшкодування завданого їй
матеріального збитку в сумі 6600 грн. та
морального в сумі 3000 грн.

Вказувала, що 26 червня 2013 року на її
замовлення відповідач поставив
металеві вхідні двері в її будинку,
розташованому по АДРЕСА_1.

Після їх встановлення виявилося, що
двері значно менші дверного пройому,
але на її звернення до відповідача про
усунення цього недоліку вона отримала
відмову, тому посилаючись на положення
статей 4, 6, 8, 9, 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», просила
захисти свої порушені права споживача
шляхом стягнення вартості дверей.

Крім того, посилаючись на те, що
вказаними діями їй був завданий
моральний збиток, просила стягнути з
ОСОБА_4 на свою користь його
відшкодування в сумі 3000 грн.

Під час розгляду справи позов
неодноразово уточнювався і за
остаточними вимогами просила
розірвати договір купівлі-продажу
дверей, стягнувши з відповідача їх
вартість в сумі 6480 грн. та
відшкодування моральної шкоди в сумі
3000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
задовольнити, вказуючи, що відповідач
продав та встановив вхідні двері в
будинку позивачки меншого розміру ніж
були замовлені.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та повністю
заперечував проти їх задоволення,
вказуючи, що ОСОБА_3 самостійно надала
розміри вхідних дверей, тому вини
ОСОБА_4 у продажу дверей, які, на її
думку, не підходять до вхідного
дверного пройому, не має

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог та на підставі наданих
доказів, дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

16 червня 2013 року позивачка замовила у
приватного підприємця ОСОБА_4 вхідні
двері вартістю 6480 грн, про що сплатила
йому аванс в сумі 1100 грн. (а.с. 6).

26 червня 2014 року ОСОБА_4 виконав договір
та передав вхідні двері замовниці, а
вона оплатила залишок їх вартості в
сумі 5380 грн. згідно з квитанцією до
прибуткового ордеру № 15978 (а.с. 7).

На підтвердження продажу та передачі
дверей ОСОБА_4 також була оформлена та
видана накладна № 10276 від 26 червня 2013
року, в якій є відмітка про сплату всієї
вартості дверей в сумі 6480 грн.

В цій накладній також зазначено, що
були продані двері металеві «Антарес»
М-51 Патина (ліва) розміром 880*2370 мм.

В той же час, позивачка посилається, що
після встановлення дверей в будинку
з'ясувала, що вони значно менші, ніж
дверний пройом.

Вона звернулася до ОСОБА_4 із заявою про
усунення цього недоліку шляхом заміни
дверей, але їй було відмовлено через
відсутність законних підстав для
цього.

Відповідно до ч. 1 ст. Закону України
«Про захист прав споживачів» (далі -
Закон) продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію.

Частиною 1 статі 8 цього Закону
передбачено, що у разі виявлення
протягом встановленого гарантійного
строку істотних недоліків, які виникли
з вини виробника товару (продавця,
виконавця), або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми;
заміни товару на такий же товар або на
аналогічний, з числа наявних у продавця
(виробника) товар.

Пунктом 12 статі Закону встановлено, що
істотний недолік - недолік, який робить
неможливим чи недопустимим
використання товару відповідно до його
цільового призначення, виник з вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
нижченаведених ознак: а) він взагалі не
може бути усунутий; б) його усунення
потребує понад чотирнадцять
календарних днів; в) він робить товар
суттєво іншим, ніж передбачено
договором.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статі 4
Закону передбачено, що споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією у випадках, передбачених
законодавством.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В статті 671 цього ж Кодексу передбачено,
що якщо за договором купівлі-продажу
переданню підлягає товар у певному
співвідношенні за видами, моделями,
розмірами, кольорами або іншими
ознаками (асортимент), продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар
в асортименті, погодженому сторонами.
Якщо договором купівлі-продажу
асортимент товару не встановлений або
асортимент не був визначений у порядку,
встановленому договором, але із суті
зобов'язання випливає, що товар
підлягає переданню покупцеві в
асортименті, продавець має право
передати покупцеві товар в асортименті
виходячи з потреб покупця, які були
відомі продавцеві на момент укладення
договору, або відмовитися від договору.

Згідно зі статтями 672 та 673 ЦК України
якщо продавець передав товар в
асортименті, що не відповідає умовам
договору купівлі-продажу, покупець має
право відмовитися від його прийняття
та оплати, а якщо він вже оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми; продавець повинен
передати покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

В статті 689 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний прийняти товар.

З квитанції до прибуткового касового
ордеру від 16 червня 2013 року вбачається,
що позивачка замовляла двері
нестандартного розміру, однак ні з цієї
квитанції, ні іншими документами не
було підтверджено, які саме розміри
дверей були узгоджені сторонами.

В той же час за накладною від 26 червня
2013 року вона прийняла товар та повністю
сплатила його вартість, тобто прийняла
двері без зауважень, з чого вбачається,
що продавець надав їй товар, який був
нею замовлений та згідно з наданими нею
розмірами дверей.

Твердження представника позивачки про
те, що установку здійснював відповідач
суд не може прийняти, оскільки ніяких
документів на підтвердження цьому
представлено не було. Посилання на
зазначену квитанцію до прибуткового
касового ордеру від 16 червня 2013 року як
на підтвердження встановлення дверей
відповідачем, суд не може прийняти як
обґрунтовані, так як документів про
оплату цього виду робіт не
представлено. З квитанцій до
прибуткових касових ордерів від 16 та 26
червня 2013 року та накладної № 10276 від 26
червня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3
сплатила тільки вартість дверей - 6480
грн., й інших оплат не здійснювала.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України
обов'язок по доказуванню лежить на
стороні справи.

Виходячи з того, що позивачка не
представила суду доказів того, що вона
узгоджувала розмір дверей згідно з
дверним пройомом свого будинку та
надала відповідачу такі розміри або ж
він сам їх зняв, а вона вподальшому
прийняла двері та повністю сплатила їх
вартість, встановивши їх у будинку,
тому суд не вбачає, що можливий недолік
дверей у виді невідповідності їх
габаритам дверному пройому будинку, в
розумінні положень ст. 8 та ст. 12 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
міг статися з вини відповідача.

Посилання представника позивачки, як
на підтвердження обґрунтованості
позову, на висновок експертизи № 1891 від
31 березня 2014 року, проведеної під час
розгляду справи, суд оцінює критично.

Так, у своїх висновках експерт
зазначає, що встановлені в будинку
позивачки двері з розмірами 760х2250 мм не
відповідають дверному пройому 900х2400 мм:
завуження по ширині складає 140 мм, а по
висоті - 150 мм.

В той же час, виходячи з дослідницької
частини експертизи розмір дверного
пройому вхідних дверей в будинку
складає 900х2400 мм, а розмір металевих
дверей по коробці складає 880х2370 мм,
тобто завуження по вхідному пройому
складає всього: по ширині 20 мм (900-880 мм),
а по висоті - 30 мм (2400-2370мм).

Таким чином по ширині та висоті коробка
дверей відповідає дверному пройому,
який був у будинку - 900х24000, і тому
посилання позивачки на те, що розмір
коробки дверей значно менший ніж
пройом для дверей в стіні безпідставне.

Експерт в своєму висновку зазначає, що
ці двері не відповідають

ДСТУ Б В.2.6-1:2011 «Блоки дверні металеві
протиударні вхідні в квартири.
Загальні технічні умови» та п. 5.16 ДБН
В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів
будівництва» в частині габаритних
розмірів по ширині на просвіт дверного
пройому.

Цей висновок є вірним, однак не на
користь посилань позивачки.

Так, сюдячи з експертизи та матеріалів
справи вона купила двері "Антарес" М-51
Патіна, які є нестандартними,
посиленими та протиударними
("броньованими"), які відрізняються від
конструкції звичайних дверей. В них
конструкція металевого дверного блока
передбачає розміщення дверної коробки
(60мм) всередину дверного пройому,
розміри дверного пройому на просвіт
(прохід в дверях) після встановлення
дверей, склали по ширині 760 мм, що не
відповідає зазначеним будівельним та
протипожежним нормам для зовнішніх
дверей будинків.

Але ця невідповідність сталася не
з вини продавця, оскільки, як було
зазначено вище замовлення дверей
здійснювала позивачка.

Експерт відзначив, що для
дотримання будівельних норм та правил
необхідно було замовляти двері з
шириною по дверній коробці 1020 мм з
шириною дверного проходу 900 мм. та
ширині дверного пройому в стіні 1060 мм.
Чого зроблено не було.

Таким чином в задоволенні позову
про розірвання договору
купівлі-продажу та стягнення вартості
куплених дверей слід відмовити через
безпідставність.

В разі відмовити в задоволенні
матеріальних вимог вимоги про
відшкодування завданої моральної
шкоди задоволенню також не підлягають.

Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК
України судові витрати при відмові в
задоволенні позову з відповідача на
користь позивачки не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
приватного підприємця ОСОБА_4 про
розірвання договору купівлі-продажу
вхідних дверей та стягнення їх
вартості в сумі 6480 грн. та стягнення
відшкодування моральної шкоди в сумі
3000 грн. відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Жовтневий районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

В судовому засіданні було проголошену
вступну та резолютивну частину
рішення, його повний текст рішення був
складений 27 червня 2014 року.

Суддя
Р.В. Козаченко