Справа № 639/5389/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі : головуючого -
судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Малойван
Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-тя особа Дзержинський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про зменшення розміру
аліментів та звільнення від сплати
заборгованості по аліментам, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, 3-тя особа Дзержинський ВДВС
ХМУЮ, в якому просив суд зменшити
розмір аліментів, які стягнуто з нього
на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 з
1/4 частки до 1/6 частки доходу щомісячно
до досягнення сином повноліття, та
звільнити його повністю від сплати
заборгованості по аліментам в сумі 31
334,90 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що у квітні 2014 року
йому стало відомо про те, що заочним
рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 28.11.2008 року з нього на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/4 частини його доходів.

Позивач зазначає, що до квітня 2014 року
ОСОБА_2 не здійснювала жодних заходів
щодо отримання аліментів, стягнутих на
її користь за рішенням суду, що, на його
думку, пояснюється тим, що позивач
добровільно надавав матеріальну
допомогу.

Крім того, позивач вказує, що на його
утриманні знаходиться ще одна
неповнолітня дитина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, якому він також надає
матеріальну допомогу.

Станом на 01.06.2014 року заборгованість зі
сплати аліментів становить 31 334,90 грн.

ОСОБА_1 посилається на те, що на
теперішній час він має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, з 16.08.2012 року
є інвалідом другої групи, проживає
разом з його матір'ю, яка також є
інвалідом другої групи. Його пенсія
становить 949 грн., половина якої
витрачається на погашення
заборгованості зі сплати аліментів.
Будь-яких інших доходів позивач немає,
нерухомого чи рухомого майна він також
немає.

У зв'язку з викладеним, позивач і був
змушений звернутися до суду з даним
позовом.

Представник позивач, ОСОБА_5, яка діє на
підставі довіреності від 16.08.2014 року, в
судовому засіданні позов підтримала,
просила суд його задовольнити, з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечувала, просила суд
відмовити в його задоволенні, та
вказала, що відповідач захворів два
роки тому, до цього часу він був
здоровою людиною, але аліменти не
сплачував. Сама ж відповідач працює на
0,5 ставки, дитина ходить до школи та
займається на додаткових секціях, всі
витрати з утримання дитини відповідач
несе одноособово.

Представник третьої особи,
Новохатський В.В., який діє на підставі
довіреності від 08.01.2014 року, в судовому
засіданні пояснив, що 12.02.2014 року
Дзержинським ВДВС ХМУЮ було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Жовтневого районного суду м. Харкова
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 у
розмірі 1/4 частки доходу щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, за
місцем отримання боржником пенсії.
Станом на 01.06.2014 року заборгованість
становить 31 334,90 грн. Боржник отримує
мінімальну пенсію, а тому аліменти
стягуються у розмірі не більше 50% від
пенсії, тобто у розмірі 385 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було розірвано 08.10.2007 року.

Від даного шлюбу сторони мають дитину,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 28.11.2008 року, з ОСОБА_1,
1974 року народження було стягнуто на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
їх спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу),
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму, починаючи з 01.10.2008 року і до
досягнення дитиною повнолітнього віку.
(а.с. 11)

Рішення набрало законної сили. (а.с. 11)

Як пояснила в судовому засіданні
представник позивача рішення суду
ОСОБА_1 не оскаржував.

Разом з тим, позивач в тексті позову
зазначав, що йому стало відомо про
вказане вище заочне рішення суду
тільки у квітні 2014 року.

Але, дані доводи позивача суд не
приймає до уваги, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Так, вироком Жовтневого районного суду
м. Харкова від 07.06.2011 року ОСОБА_1 було
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.
Даним вироком встановлено, що ОСОБА_1,
знаючи про те, що рішення суду про
стягнення з нього аліментів набрало
законної сили, починаючи з жовтня 2008
року почав злісно ухилятися від сплати
аліментів за рішенням суду. Допитаний
судом ОСОБА_1 свою провину у скоєнні
злочину признав у повному обсязі. Вирок
набрав законної сили. (а.с. 38)

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Представник позивача в судовому
засіданні вказувала на те, що на
теперішній час ОСОБА_1 має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, з 16.08.2012 року
є інвалідом другої групи, проживає
разом з нею, яка також є інвалідом
другої групи. Пенсія ОСОБА_1 становить
949 грн., половина якої витрачається на
погашення заборгованості зі сплати
аліментів. Будь-яких інших доходів
позивач немає, нерухомого чи рухомого
майна він також немає.

Викладене, на думку представника
позивача, є підставою для зменшення
розміру аліментів та звільнення від
сплати заборгованості з їх сплати.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом. Розмір
аліментів може бути зменшено, якщо
дитина перебуває на утриманні держави,
територіальної громади або юридичної
особи, за заявою батьків,
уповноваженого територіальної
громади, юридичної особи, на утриманні
якої перебуває дитина, та за згодою
органу опіки і піклування.

Як пояснив в судовому засіданні
представник третьої особи, з ОСОБА_1
аліменти стягуються у розмірі 30% від
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, та що не перевищує 50%
від його доходу, тобто у розмірі 385 грн.
Зменшення розміру аліментів в даному
випадку не змінить розмір аліментів,
які відраховуються з пенсії позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку

Відповідно до п.3 ч.2 ст.50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з пенсії може
бути відраховано не більш як 50
відсотків її розміру: на утримання
членів сім'ї (аліменти), на
відшкодування збитків від розкрадання
майна підприємств і організацій, на
відшкодування пенсіонером шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку
зі смертю потерпілого, на повернення
переплачених сум заробітної плати в
передбачених законом випадках.

Отже, суд зазначає, що зменшення
розміру аліментів в даному випадку є
недоцільним, оскільки таке не призведе
до зменшення суми аліментів, які
підлягають стягненню в примусовому
порядку, у розмірі 1/4 частини доходів
позивача, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
враховуючи обмеження, встановлене ст. 50
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Крім того, підстави для зменшення
розміру аліментів, передбачені ст. 192 СК
України, в даному випадку відсутні.

Так, суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 в даній частині задоволенню не
підлягає.

Позивач також просив суд повністю
звільнити його від сплати
заборгованості зі сплати аліментів,
яка станом на 01.06.2014 року становить 31
334,90 грн.

Відповідно до ст. 197 СК України, за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Представник позивача в судовому
засіданні вказувала, що ОСОБА_1, є її
сином, який мешкає разом з нею та
постійно хворіє, у зв'язку з чим він
несе великі витрати на лікування.

Так, згідно довідки до акту огляду МСЕК
серії 10ААБ №698591 ОСОБА_1 є інвалідом
другої групи за загальним
захворюванням з 17.09.2012 року. (а.с. 13, 14, 18,
19, 20, 50)

Відповідно до медичної документації,
наданої позивачем та представником
позивача, ОСОБА_1 перебував на
лікуванні у період з 08.05.2012 року по
21.05.2012 року, з 19.07.2012 року по 26.07.2012 року, з
02.07.2013 року по 08.07.2013 року, та з 23.06.2014
року по 04.07.2014 року. (а.с. 15-17, 51, 52, 54)

Згідно розрахунку заборгованості
ОСОБА_1 по виплаті аліментів від 03.06.2014
року, за період з вересня 2012 року по
березень 2014 року позивачу було
нараховано 6 935,10 грн. аліментів, які
підлягають сплаті. З березня 2014 року
позивач почав сплачувати аліменти, та
частково погашати заборгованість з їх
сплати.

Так, суд вважає, що та обставина, що
ОСОБА_1 з вересня 2012 року є інвалідом
другої групи є істотною, а тому у суду є
підстави для звільнення позивача від
сплати заборгованості по аліментам,
яка нарахована йому в період
інвалідності.

Щодо вимог про повне звільнення ОСОБА_1
від сплати заборгованості по
аліментам, то суд не знаходить підстав
для їх задоволення, оскільки відсутні
обставини, передбачені ст. 197 СК
України.

Розглядаючи даний позов, суд виходить з
положень ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає
що у зменшенні розміру аліментів слід
відмовити, а вимоги щодо звільнення від
сплати заборгованості по аліментам
підлягають частковому задоволенню, на
період інвалідності позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 7, 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 215-216 ЦПК
України, ст. 182, 192, 197 СК України, ст.50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя
особа Дзержинський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції про
зменшення розміру аліментів та
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати
заборгованості за аліментами на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з вересня 2012
року по березень 2014 року у сумі 6935,10
грн. (шість тисяч дев'ятсот тридцять
п'ять гривень дев'яносто копійок).

У задоволені позову ОСОБА_1 в іншій
частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В.В. Труханович