Центрально-Міський районний суд м.
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/3018/14-ц
Провадження № 2-о/270/69/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року

м. Макіївка

Центральний - Міський
районний суд міста Макіївка Донецької
області у складі

головуюча суддя
Неженцева О.В.

народні засідателі
Філатова Л.І.

Рожкова І.В.

при
секретарі Опалюк С.В.

за участю
представника

психіатричного закладу
Цвірко С.В.

лікаря- психіатра
Кушнір О.Ф.

лікаря- психіатра
Малютіної О.І.

представника органу опіки

та піклування
Тверженкової І.А.

прокурора Заіка
О.С.

адвоката
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївка цивільну справу за заявою
Комунальної установи « Психіатрична
лікарня № 1 м. Макіївка» про
госпіталізацію у примусовому порядку
до психіатричного закладу ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2014 року до суду на
розгляд надійшла заява головного
лікаря КУ «Психіатрична лікарня № 1 м.
Макіївка» про госпіталізацію в
примусовому порядку до психіатричного
закладу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має
тяжкий психічний розлад, і вона вчиняє
та виявляє реальні наміри вчиняти
дії, що являють собою безпосередню
небезпеку для неї і оточуючих.

У судовому засіданні
представник психіатричного закладу
Цвірко С.В., який діє за довіреністю,
підтримав доводи поданої заяви та
пояснив, що ОСОБА_7 раніше до
психіатра не зверталася, вона має
середню спеціальну освіту і з 1998 року
по лютий 2014 року працювала
начальником дільниці поштового
відділення зв`язку, а потім за
особистим бажанням була переведена
на посаду оператора поштового зв`язку.
З цього часу вона стала вважати, що не
виконує належним чином доручену їй
роботу, тому стала брати до дому
документи і з ними працювати ввечері
та ночами. Вона стала мати
недостатньої тривалості сон, а
періодично зовсім не спала ночами.
Вона безпыдставно стала приділяти
увагу незначним недолікам при
оформленні документів. 19 червня 2014
року керівництво за місцем її роботи
зателефонувало рідним ОСОБА_7 та
запропонували забрати її додому, тому
що вона почала неадекватно себе
поводити. Цього ж дня після перегляду
політичної програми по телебаченню,
пов`язаної з політичною ситуацією на
Донеччині, вона стала записувати
невідомі їй раніше телефонні
номери, а потім повідомила чоловіку
про те, що їй терміново необхідно
прийти до « сірої будівлі» де
зустрітися з раніше їй невідомим
чоловіком « ОСОБА_9» з метою
заповнення « Декларації до уряду».
Вона неодноразово повідомляла про те,
що має місце її «зомбування» через
телебачення там мобільний телефон. Цю
ніч вона не спала, а 20 червня 2014 року
почала розмовляти із собою,
неадекватно поводитися, тому чоловік
привіз її до лікарні. На прийомі у
дільничного лікаря- психіатра
Малютіної О.І. в присутності свого
чоловіка ОСОБА_7 неадекватно
поводилася: без наявності підстав то
сміялася, то плакала, постійно
наполягала на тому, щоб їй надати
довідку про здоровий її психічний
стан, яка начебто була їй необхідна
для надання за місцем роботи; не
бажала на пропозицію лікаря та свого
чоловіка залишати робочий
кабінет;була збуджена, стверджувала
що боїться людей, її мова була
розірваною. Її чоловіком була подана
письмова заява про необхідність
примусової госпіталізації ОСОБА_7
внаслідок її неадекватної поведінки і
таке клопотання було підтримано їх
повнолітньою донькою.За час
перебування у лікарні їй була надана
перша медична допомога, але і на
даний час вона висловлює бажання
іти на зустріч з невідомим чоловіком
та висловлює бредові ідеї.
Громадянка ОСОБА_7 була оглянути
комісійно лікарями, і згідно їх
висновку прийнято рішення про
необхідність її госпіталізації до
психіатричної лікарні, бо у неї
встановлено тяжкий психічний розлад,
поведінка є неадекватною, внаслідок
чого вона створює небезпеку як для
себе, так і оточуючих. Вважає, що
психічний стан ОСОБА_7 потребує
необхідності обстеження та
проходження відповідного курсу
лікування, але остання не надає
згоди на це.

Дільничний лікар- психіатр КМУ
« Психіатрична лікарня № 1 м. Макіївка»
Малютіна О.І. пояснила суду, що 20
червня 2014 року на прийом у лікарню
прийшла ОСОБА_7 зі своїм чоловіком.
При цьому ОСОБА_7 мала неадекватну
поведінку: безпідставно плакала, а
потім починала сміятися, мала
розірвану мову , не могла
зосередитися при відповідях на
питання, намагалася піти у невідомому
напрямку на зустріч з невідомим їй
чоловіком «ОСОБА_9», безпідставно
наполягала на наданні їй довідки
про її здоровий психічний стан. Вона
запропонувала їй пройти обстеження та
відповідне лікування, але від цієї
пропозиції ОСОБА_7 відмовилася. Її
чоловік був стурбований тим, що під
час його перебування на роботі,
ОСОБА_7 може піти із дому у невідомому
напрямку та бути потерпілою від
нещасного випадку або кримінальних
проступків. Вважає, що на даний час у
ОСОБА_7 має місце неадекватна
поведінка, внаслідок її тяжкого
психічного розладу, який обумовлює
небезпеку як для неї, так і оточуючих,
тому остання потребує примусової
госпіталізації до лікувальної
установи.

Завідуюча відділенням № 3 КУ
«Психіатрична лікарня № 1 м. Макіївка»,
лікар-психіатр Кушнір О.Ф. у судовому
засідання підтримала доводи,
викладені у заяві про необхідність
примусової госпіталізації ОСОБА_7, та
додатково пояснила, що ОСОБА_7 за
своїм психічним станом не
усвідомлює наявність у неї психічного
захворювання. Під час спілкування 21
червня 2014 року з лікарями її мова мала
місце по типу монологу, вона була
збуджена, недовірлива, висловлювала
бредове трактування ситуації, мали
місце епізоди агресії до медичного
персоналу(штовхнула лікаря, вдарила
санітарку). Критика до поведінки у неї
відсутня. На даний час без
проходження обстеження та
відповідного лікування під наглядом
лікарів в умовах стаціонару, ОСОБА_7
створює небезпеку для себе та
оточуючих. Крім того, без надання
психіатричної допомоги її психічний
стан може погіршитися, що і було
встановлено за висновком комісії
лікарів психіатричного закладу,
членом якої вона особисто була.

Допитаний у якості свідка
чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_8, пояснив, що
вони перебувають у шлюбі 27 років і у них
були гарні сімейні відносини. Він
підтвердив у судовому засіданні
факти неадекватної поведінки його
дружини 20 червня 2014 року. Саме така
поведінка визвала у нього підстави
для необхідності звернення у цей
день на прийом до лікаря- психіатра.
Вважає, що без проходження
відповідного лікування, про що він і
заявляв у письмовій заяві до
лікарні, його дружина може вчинити
небезпечні дії та зникнути із дому.

ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила,
що вона є психічно здоровою людиною, а
висновку лікарів вона особисто не
довіряє. Не бажає проходити лікування,
бо не має на це матеріальної
можливості. Стверджувала, що її «
зомбіровали», бо за місцем її роботи
була встановлена невідома система,
яка негативно впливає на психіку
робітників поштового відділення.
Визнала, що 20 червня 2014 року вона
після огляду політичної програми по
телебаченню, намагалася піти на
зустріч з невідомим їй чоловіком
«ОСОБА_9», але де він знаходиться їй
достовірно не відомо. На зустріч вона
не пішла, бо завчасно повернувся
додому її чоловік та її зупинив. Вона
не бажає приймати до уваги думку її
чоловіка та їх повнолітньої доньки
щодо необхідності лікування у
психіатричній лікарні, бо є дорослою
людиною і має право самостійно
приймати рішення. Заперечувала проти
застосування нею агресії до
медичного персоналу. Не бажає у
подальшому перебувати у лікарні, бо
бажає проживати лише дома.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні
заперечував проти примусової
госпіталізації ОСОБА_7 до
психіатричного закладу, зазначивши
про те, що суду не було надано доказів
того, що психічний стан ОСОБА_7
обумовлює небезпеку для неї та
оточуючих, тому у задоволенні заяви
головного лікаря психіатричної
лікарні просив відмовити.

Представник органа опіки та
піклування, яка діє за дорученням -
Тверженкова І.А. також заперечувала
проти задоволення заяви про
примусову госпіталізацію ОСОБА_7 до
лікарні, зазначивши про те, що вважає,
що її психічний стан поліпшиться ,
якщо остання візьме відпустку за
місцем роботи та буде мати повноцінний
відпочинок.

Прокурор наполягав на
задоволенні заяви головного лікаря
психіатричної лікарні, зазначивши, що
обґрунтованість такого клопотання
знайшла своє підтвердження під час
судового розгляду справи.

Суд, заслухавши в судовому
засіданні представника психіатричного
закладу, лікарів- психіатрів, особу,
яку госпіталізують, адвоката,
представника органа опіки та
піклування та прокурора, дослідивши
матеріали справи та допитавши свідка,
проаналізувавши встановлені обставини
по справі в їх сукупності, приходить
до висновку, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 14 Закону
України "Про психіатричну допомогу"
від 22 лютого 2000 року № 1489-111 особа, яка
страждає на психічний розлад, може
бути госпіталізована до
психіатричного закладу без її
усвідомленої згоди або без згоди її
законного представника, якщо її
обстеження або лікування можливі
лише в стаціонарних умовах, та при
встановленні в особи тяжкого
психічного розладу, внаслідок чого
вона: вчиняє чи виявляє реальні
наміри вчинити дії, що являють собою
безпосередню небезпеку для неї чи
оточуючих, або вона неспроможна
самостійно задовольнити свої
життєві потреби на рівні, який
забезпечує її життєдіяльність.

Із матеріалів справи убачається,
що ОСОБА_7 раніше не зверталася за
допомогою до лікарів- психіатрів,
тривалий час працює на підприємстві
зв`язку, позитивно характеризується за
місцем роботи. Між тим, у
характеристиці за місцем її роботи
зазначено про те, що з початку 2014 року
поведінка ОСОБА_7 стала неадекватною, а
19 червня 2014 року вони вимушені були
зателефонувати її родичам та
запропонувати забрати її додому.

Неадекватність поведінки ОСОБА_7
20 червня 2014 року підтвердили у
судовому засіданні лікарі- психіатри
та свідок ОСОБА_8 і у суду не має
підстав ставити під сумнів
достовірність викладених ними фактів.

З висновку комісії
лікарів-психіатрів № 772/1 від 23 червня
2014 року вбачається, що ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає (далі- за текстом
документу) «острым полиморфным
психотическим расстройством без
симптомов шизофрении. На момент
осмотра она ведёт себя неадекватно; у
неё имеется тяжелое психическое
расстройство, которое определяется
эмоциональной неадекватностью,
аффективной насыщенностью, тревогой,
бредовой трактовкой ситуации,
эпизодами психомоторного возбуждения,
агрессивными действиями к окружающим,
вследствие чего она представляет
опасность для себя и окружающих, и в
случае неоказания ей
психиатрической помощи, может
ухудшиться её психиатрическое
состояние».

Таким чином, суд вважає за
необхідне взяти до уваги висновок
лікарів- психіатрів, і у суду не має
законних підстав ставити цей
висновок під сумнів, оскільки під час
судового розгляду встановлено, що
ОСОБА_7, як особа, яка страждає тяжким
психічним розладом, на даний час
виявляє реальні наміри вчинити дії,
що являють собою небезпеку для неї та
для оточуючих.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає за необхідне задовольнити заяву
психіатричного закладу, та примусово
госпіталізувати ОСОБА_7 до
комунальної установи «Психіатричної
лікарні № 1 м. Макіївка» для надання
психіатричної допомоги.

Керуючись статтями 13, 14, 18, 22
Закону України « Про психіатричну
допомогу», статтями 11, 209, 212, 214-215, 279-282
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунальної установи «
Психіатричної лікарні № 1 м. Макіївка»
задовольнити.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусово
госпіталізувати до Комунальної
установи « Психіатричної лікарні № 1
м. Макіївки» для надання
психіатричної допомоги.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Донецької області через Центрально -
Міський районний суд міста Макіївки
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя :
О.В.
Неженцева

Народні засідателі:

Л.І. Філатова

І.В.
Рожкова