ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/2114/12
Провадження № 2/210/76/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" квітня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу у складі:

головуючого - судді:
Костенко В.В.

при секретарі:
Панчук О.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг",
третя особа : Первинна профспілкова
організація Всеукраїнської
профспілки працівників науки,
виробництва та фінансів ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
нарахування та стягнення
компенсаційних виплат робітнику,
відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг", суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася з
позовом до відповідача Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг", третя особа
: Первинна профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
нарахування та стягнення
компенсаційних виплат робітнику,
відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг", посилаючись
на те, що вона з 01.02.1997 р. працювала на
посаді оператора машинного доїння 6
розряду в АПК ПАТ АМКР , а 01.04.2011 року
була звільнена за власним бажанням в
зв'язку з переведенням до ТОВ "Фактор Д"
(п.5 ст. 36 КЗпП України), має достатній
стаж роботи на ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг" для отримання
компенсаційних виплат відповідно до
наказу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" №
312 від 05.03.2011 року.

Відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" №312 від
05.03.2011 року, яким затверджено Положення
"Про додаткові заходи з соціального
захисту працівників при добровільному
звільненні з підприємства" який є
локальним нормативним актом, прийнятий
підприємством і є обов'язковим для
виконання в межах цього підприємства
та поширюється на Позивача, як
працівника цього підприємства, що
добровільно звільнився після набрання
чинності цим наказом, Позивач має право
на отримання компенсаційної виплати
при добровільному звільненні з
підприємства за варіантом №1, а саме:
при стажі роботи на підприємстві від 11
до 15 років розмір компенсаційної
виплати при добровільному звільненні
складає суму 20 (двадцять) окладів
(місячних тарифних ставок відповідного
розряду встановлених штатним
розкладом).

Адміністрацією ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг" не було виплачено позивачам
відповідні компенсаційні виплати
встановлені відповідно до наказу по
ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" №312 від
05.03.2011 року.

Хоча саме в п. 1.1 Положення вказано
сферу його дії - при прийнятті
працівником рішення про добровільне
звільнення працівників, посади та
робочі місця яких, вивільнені у зв'язку
з оптимізацією структури - саме до цієї
категорії працівників і належить
позивач, так як АПК, де працював позивач
проданий, робоче місце позивача
вивільнено, при відмові позивача від
добровільного написання заяви про
переведення відповідач згідно вимог
КЗпП України був зобов'язаний
попередити за два місяця позивача про
зміну суттєвих умов праці, подати до
служби зайнятості список вивільнених
працівників і тоді б позивач мав право
на гарантії, передбачені
законодавством (вихідна допомога,
збереження заробітку, тощо). Про
вивільнення працівників АПК свідчить
наказ.

В п. 1.1.Положення жодним чином не
йдеться мова про право на компенсацію
лише в разі звільнення за ст. 38 КЗпП - а
йдеться мова про "добровільне"
звільнення. Отже, позивач добровільно
написав заяву про звільнення за ст. 36 п.5
КЗпП України, тому має законне право на
компенсаційні виплати частини
заробітної плати, передбачені
Положенням.

Крім того 17.03.2011 року робітниками
Агропромислового комплексу ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" було подано
письмове звернення до Генерального
директора ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" Р.А. за №99/140-01 (вхідний №99/140-01/12.3),
на яке ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"
так і не дав обґрунтованої письмової
відповіді кожному з заявників, що
свідчить про порушення адміністрацією
ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" вимог ЗУ
"Про звернення громадян" та КЗпП
України.

Також 25.02.2011 року на спільних зборах
колективу Агропромислового комплексу
ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за
участю керівництва ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг" та ТОВ "Фактор Д" трудовий
колектив вимагав від керівництва ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг"
компенсаційних виплат робітникам,
відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" №312 від
05.03.2011 року, які за власним бажанням
погодяться звільнитись з ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" за переводом
до ТОВ "Фактор Д", на зазначені законні
вимоги трудового колективу
керівництво ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" дало згоду та пообіцяло,
привселюдно на зборах, що всім
співробітникам Агропромислового
комплексу ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг", що погодяться звільнитись з ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" за переводом
до ТОВ "Фактор Д" будуть здійснені
компенсаційні виплати робітникам,
відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" №312 від
05.03.2011 року, але зазначену обіцянку не
було виконано, що свідчить про
порушення вимог чинного законодавства
з боку адміністрації ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг", зазначені
обставини можуть бути підтверджені
свідченнями учасників тих зборів, яких
за необхідності суд може викликати та
допитати в якості свідків.

17.03.2011 року на зборах колективу
Агропромислового комплексу ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" Самойленко
І.С. (заступник по праці та кадрам), яка
займалась питаннями компенсаційних
виплат робітникам, відповідно до
наказу по ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" №312 від 05.03.2011 року, дала свою згоду
та пообіцяла, привселюдно на зборах, що
всім співробітникам Агропромислового
комплексу ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг", що погодяться звільнитись з ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" за переводом
до ТОВ "Фактор Д" будуть здійснені
компенсаційні виплати робітникам,
відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" №" 312 від
05.03.2011 року, тому трудовий колектив
погодився на звільнення за переводом
та написав відповідні заяви, після чого
13-тьом співробітникам
Агропромислового комплексу ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" були
здійснені відповідні компенсаційні
виплати, а відносно всіх інших
робітників зазначену обіцянку не було
виконано, що свідчить про порушення
вимог чинного законодавства з боку
адміністрації ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг".

Все керівництво АПК ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг", що погодилось звільнитись
з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за
переводом до ТОВ "Фактор Д" отримало
компенсаційні виплати, відповідно до
наказу по ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" №312 від 05.03.2011 року, а прості
робітники не отримали зазначених
виплат, що є прямим порушенням вимог
чинного законодавства.

Ще з 2007 року керівництво АПК ПАТ
"АрселорМітталКривий Ріг" повідомляло
робітникам, що АПК буде продаватись, та
всім будуть здійснені компенсаційні
виплати, тому всі робітники, ще в 2007
році писали відповідні заяви про
виплату їм компенсації в зв'язку з
звільненням.

Лише в 2010 році ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг" повідомило робітників, які
написали заяви про добровільне
звільнення з отриманням компенсацій,
що у задоволенні їх заяв відмовлено,
тобто компенсаційні виплати не будуть
здійснені.

04.04.2011 року було видано наказ ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
здійснення компенсаційних виплат.

17.04.2011 року було видано новий наказ ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
здійснення компенсаційних виплат
робітникам АПК ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг", але до цього часу їх так і
не виплачено.

Не отримавши належних виплат та не
одержавши відповіді на письмове
звернення до ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг", вони звернулися зі скаргами на
протиправні дії адміністрації ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг", до
прокуратури м. Кривого Рогу та до
територіальна державна інспекція з
питань праці у Дніпропетровській
області, які направили їх для
вирішення питання до суду.

Позивач та її представник ОСОБА_5
до суду не з»явилися, однак
представник подав заяву в якій просив
суд розглядати справу за його
відсутності, та задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник позивачів, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та просив задовольнити
їх судом в повному обсязі.

Представник відповідача до суду
не з»явився, однак надав суду
письмові заперечення та заяву про
розгляд справи за його відсутності та
просив суд відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому
засіданні присутнім не був.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивачів не
підлягають задоволенню в повному
обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 91КЗпП
України, підприємства, установи,
організації в межах своїх повноважень
і за рахунок власних коштів можуть
встановлювати додаткові порівняно з
законодавством трудові і
соціально-побутові пільги для
працівників.

Як встановлено в судовому засіданні,
05.03.2011 року на ПАТ "АрселорМіттал Кривий
Ріг" було видано наказ № 312, яким
затверджено Положення "Про додаткові
заходи з соціального захисту
працівників при добровільному
звільненні з підприємства",
незастосування якого до позивачів є
предметом даного судового розгляду.

Таким чином, вказаним наказом
встановлено додаткові порівняно з
законодавством трудові і
соціально-побутові пільги для
працівників.

Вказаний Наказ за своєю суттю є
локальним нормативним актом, діє в
межах підприємства, прийнятий на
добровільній основі підприємством, не
обмежує,порівняно з законодавством
трудові і соціально-побутові пільги
для працівників, не передбачений
законодавчими актами України, як
обов'язковий.

Враховуючи викладене, з застосуванням
аналізу вказаних норм права та
обставин, суд доходить до висновку, що,
оскільки вказаний локальний акт є
згідно чинного законодавства
необов'язковим до прийняття на
підприємствах та прийнятий
відповідачем добровільно, відповідач
вправі самостійно визначати умови та
підстави для застосування вказаного
локального нормативного акту у межах, у
яких це не протирічить встановленим
законодавством трудовим і
соціально-побутовим пільгам для
працівників.

Згідно позову, позивачі вважають, що
дія вказаного локального нормативного
акту розповсюджується на обставини,
пов'язані з припиненням його трудових
відносин з відповідачем, відповідач
проти вказаного заперечує.

Визначаючи відсутність чи наявність
підстав для застосування вказаного
Положення до даного спору, суд виходить
з наступного:

Як видно зі змісту п.1.1 Положення, його
дія розповсюджується на
адміністративно - господарський
персонал згідно переліку,
затвердженому на корпоративному рівні
(Додаток 1 до Положення) та робітники,
посади та робочі місця, яких
вивільнені у зв'язку з
оптимізацієюструктури.

Як видно з Додатку 1 до Положення, його
дія розповсюджується на деяку
категорію працівників
агропромислового комплексу, а саме:
бухгалтер, бухгалтер (калькулятор),
провідний бухгалтер, економіст,
провідний економіст, заступник
головного бухгалтера, економіст по
цінам, головний економіст, заступник
головного бухгалтера по методологій та
податковому обліку.

У вказаному переліку відсутні
професії, за якими працювали позивачі,
з чого суд робить висновок про те, що
дія цієї частини п.1.1 Положення на
позивачів не поширюється.

Крім того, згідно абз.1 п.1.1 Положення
(мовою оригіналу): "Настоящее Положение
вводится с целью обеспечения мер по
социальной защите работников
предприятия … при принятии ими решения
о добровольном увольнении с
предприятия".

Таким чином, дія Положення
розповсюджується виключно на осіб, які
прийняли рішення про добровільне
звільнення з підприємства. При цьому,
Положенням також встановлюються і
порядок звільнення та інші вимоги та
умови, необхідні для його застосування
до особи, що звільняється.

Так, згідно п. 6.3 Положення, працівник,
що прийняв рішення про добровільне
звільнення з підприємства, подає заяву
на ім'я генерального директора
підприємства по формі, передбаченій
додатком 5 до Положення.

Згідно вказаного додатку, встановлено
форму заяви, яку повинна подати особа
для застосування до неї Положення.

У вказаній заяві, зокрема, міститься
фраза (мовою оригіналу) "Прошу уволить
меня по собственному желанию".

При цьому, відповідно до п. 6.10
Положення, за працівником залишається
право на звільнення за власним
бажанням, так як це регламентовано ст. 38
КЗпПУ.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач рішення про добровільне
звільнення не приймала, а приймала
рішення про переведення її на
аналогічні місця роботи з
підприємства-відповідача на
підприємство ТОВ "Фактор Д", про що
позивачем подано відповідну заяву до
відповідача.

Вказана заява не є за своїм змістом
заявою про добровільне звільнення, чи
звільнення за власним бажанням
взагалі, та не відповідає вимогам,
встановленим у додатку № 5 до
Положення.

Таким чином, у суду відсутні підстави
вважати заява, подана позивачами
відповідачу, заява про звільнення за
власним бажанням за формою та в
порядку, передбачених п.1.1, 6.3 та
додатком 5 Положення.

Враховуючи, що позивачем при
припиненні трудових відносин з
відповідачем не додержано вимог,
передбачених п.1.1, 6.3 та додатком 5
Положення, яке є локальним нормативним
актом та діє на підставі та у
відповідностями з вимогами,
добровільно визначеними відповідачем
при його прийнятті, суд доходить до
висновку, що дія вказаного положення не
розповсюджується на будь-які інші
випадки припинення трудових відносин
окрім тих, на які прямо вказується у
Положенні (за умови, крім того,
додержання процедури та вимог, також
зазначених у Положенні), і, отже, на
випадок припинення трудових відносин
позивача та відповідача, що є предметом
даного судового розгляду.

Крім того, суд доходить до висновку, що
на позивача також не розповсюджується
дія ч. 2 п. 1.1. Положення, як на робітника,
посада та робоче місце, якого
вивільнено у зв'язку з оптимізацією
структури.

Так, позивач вважає, що її посада
відноситься до категорії працівників,
посади та робочі місця яких вивільнені
у в зв'язку з оптимізацією структури,
посилаючись на Наказ №407 від 25.03.11р. "Про
внесення змін в організаційну
структуру та штатний розпис
підприємства".

Також позивач стверджує, що у разі
відмові Позивач від добровільного
написання заяви про переведення, її
було б попереджено за два місяця про
зміну істотних умов праці, та була б
розпочата процедура звільнення,
передбачена ст. 492КЗпП України.

Разом з тим, суд не погоджується з
викладеним з огляду на наступне:

З аналізу змісту Положення, як уже
зазначалося, суд дійшов до висновку, що
термін "вивільнення працівників"
застосовується тільки у випадку
припинення трудового договору з
ініціативи роботодавця на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП, тобто у разі змін в
організації виробництва і праці (у тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КзпП України,
звільнення з підстав, передбачених п. 1,
2, 6 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч. 1 ст. 49-2 КзпП України
встановлено, що про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. При цьому, одночасно з
попередженням про звільнення у в
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці власник або
уповноважений ним орган пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві згідно ч. 3 ст. 49-2 КзпП
України.

Вказана процедура вивільнення
працівників, передбачена ч. 2 ст. 40, ст.
49-2 КзпП України застосовується у
випадках розірвання трудового
договору за ініціативою власника
(роботодавця).

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач була звільнена з підприємства
за іншою підставою, а саме - за ч. 5 ст. 36
КзпП України (у в зв'язку з переведенням
працівника, за його згодою, на інше
підприємство), тобто не за ініціативою
роботодавця. Відповідачем, за
узгодженням з ТОВ "Фактор-Д", було
запропоновано перевід Позивач на ТОВ
"Фактор-Д". При цьому, переведення також
було ініційовано й з боку Позивача, що
відображено в поданих Позивачами
заявах про переведення на ТОВ
"Фактор-Д". За таких обставин,
переведення Позивачів на ТОВ "Фактор-Д"
не можна розцінювати як перевід
внаслідок вивільнення працівника та
припинення трудового договору за
ініціативою роботодавця, оскільки ч. 2
ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КзпП України
передбачено обов'язок власника
(роботодавця) запропонувати
працівнику, який вивільняється, іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

З урахуванням викладеного, суд вважає
необхідним в позові ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг", третя особа
Первинна профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
нарахування та стягнення
компенсаційних виплат робітнику,
відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" - відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 38, 47 - 49, 50, 52, 57, 66 - 69,
74, 75, 79, 80, 82, 83, 94 - 97, 110, 115, 116, 117, 179 - 181, 221,
232, 233, 238, 265 КЗпП України, ст. ст. З, 10, 60, 79,
81, 83, 88, 118 - 120, 179, 180, 208 - 215 ЦПК України, ст.
ст. 4, 11, 14 - 16, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 615, 625,
626 - 632 ЦК України, суд -

В И Р
І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг", третя особа
Первинна профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
нарахування та стягнення
компенсаційних виплат робітнику,
відповідно до наказу по ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області шляхом подачі через
Дзержинській районний суд м. Кривого
Рогу апеляційної скарги на протязі
десяти днів із дня його проголошення, а
особами, які не були присутні при його
проголошенні у той же строк із дня
отримання його копії.

Суддя:
В. В. Костенко