У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю Центральна
збагачувальна фабрика «Нагольчанська»
про стягнення вихідної допомоги та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Луганської
області від 13 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що з 13 листопада 1986
року вона працювала в товаристві з
обмеженою відповідальністю Центральна
збагачувальна фабрика «Нагольчанська»
(далі - ТОВ ЦЗФ «Нагольчанська») та 16
квітня 2013 року була звільнена у зв'язку
з виходом на пенсію за віком відповідно
до ст. 38 КЗпП України, однак відповідач
не виплатив їй вихідну допомогу,
передбачену п. 12.15 галузевої угоди 2012
року та п. 8.5 колективного договору, у
розмірі трьох середньомісячних
заробітних плат. Також, незважаючи на
її заяву про виплату вказаної допомоги
та рішення профспілкового комітету
підприємства від 24 травня 2013 року, яким
зобов'язано адміністрацію
підприємства виплатити їй вихідну
допомогу, відповідач відмовляється
проводити виплати, посилаючись на те,
що підприємство працює на збитки і не
має економічної можливості
виплачувати допомогу.

ОСОБА_4 вважала такі
дії відповідача незаконними, тому
просила суд стягнути з ТОВ ЦЗФ
«Нагольчанська» на її користь
невиплачену суму вихідної допомоги в
розмірі 8 971 грн 59 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 8 971 грн 59 коп., 3
тис. грн. на відшкодування моральної
шкоди та витрати на правову допомогу.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 30 вересня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з
ТОВ ЦЗФ «Нагольчанська» на її користь
вихідну допомогу при звільненні в
розмірі 8 971 грн 59 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 8 971 грн 59 коп.,
500 грн на відшкодування моральної шкоди
та витрати на правову допомогу в
розмірі 1 950 грн. Вирішено питання щодо
судового збору. У решті позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в позові,
апеляційний суд на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно
застосувавши у системному
взаємозв'язку п. 8.5 колективного
договору на 2012 рік, п. 12.15 галузевої
угоди між Міністерством палива та
енергетики України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
України, ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», дійшов до правильного
висновку про те, що позивач не має права
на отримання одноразової вихідної
допомоги.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 13 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта