Справа № 527/1339/14-ц
номер провадження 2/527/425/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 червня 2014 року Глобинський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючої судді -
Марущак Р.М.,

при секретарі -
Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Пирогівської сільської ради
про визнання права власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями в порядку спадкування за
законом, ІІІ особи без самостійних
вимог щодо предмету спору - Глобинське
районне управління юстиції в особі
реєстраційної служби, відділ
Держземагенства у Глобинському районі,
Градизька державна нотаріальна
контора, ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

06.06.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з зазначеним
позовом.

Обґрунтували його наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер їх батько -
ОСОБА_4, після смерті якого залишилось
спадкове майно - житловий будинок з
господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1. Вони є єдиними
спадкоємцем майна померлого за
законом, які вчасно прийняли спадщину.
Дружина - ОСОБА_3 (ІІІ особа у справі) від
прийняття спадщини відмовилася в
установленому законом порядку на їх
користь.

В зв'язку з оформленням спадщини
виявилося, що при житті ОСОБА_4 не
оформив правовстановлюючий документ
на домоволодіння. По цій причині
Градизька державна нотаріальна
контора відмовила їм (позивачам) у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_4 на підставі закону, що діяв на
час створення об»єкту нерухомого
майна, побудував вищевказаний житловий
будинок з господарськими будівлями,
володів ним на праві приватної
власності, що підтверджується записами
в погосподарських книгах Пирогівської
сільської ради, однак за життя не
провів державну реєстрацію права
власності на нього, як того вимагає
діюче законодавство.

Посилаючись на викладене, позивачі
прохали суд визнати за кожною з них в
порядку спадкування за законом право
власності на ? частку спадкового
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованого на
приватизованій земельній ділянці по
АДРЕСА_1 Глобинського району
Полтавської області.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 не з»явилися, направили до суду
заяви про розгляд справи у їх
відсутності, вказали, що позовні вимоги
підтримують.

Представник відповідача - Пирогівської
сільської ради, представники третіх
осіб - Реєстраційної служби
Глобинського РУЮ, відділу
Держземагенства у Глобинському районі,
Градизької держнотконтори, третя особа
- ОСОБА_3, в судове засідання не
з'явилися. Належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи. В
заявах, адресованих суду, прохали
розглянути справу у їх відсутності,
заперечень на позов не надали.
Відповідач позов визнав.

Суд, дослідивши та оцінивши надані
письмові докази з точки зору їх
належності, допустимості,
достовірності, достатності і взаємного
зв'язку встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_4.
Спадкоємцями першої черги спадкування
за законом є його доньки - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 (позивачі у справі) та дружина -
ОСОБА_3 (ІІІ особа у справі).

Згідно спадкової справи № 135 за 2013 рік,
заведеної державним нотаріусом
Градизької держнотконтори
спадкоємцями першої черги спадкування
за законом, які в установлений строк
прийняли спадщину, є доньки померлого -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 (позивачі у справі).

До складу спадкового майна входить
житловий будинок з господарськими
будівлями, розташований по АДРЕСА_1
Глобинського району Полтавської
області, який був збудований
спадкодавцем і в якому він проживав до
дня своєї смерті.

Градизька держнотконтора 27.01.2014 року
відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
вказане нерухоме майно в зв»язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на нього.

Згідно технічного паспорту житловий
будинок літ. «А», погріб з шийкою літ.
«Г», прибудову літ. «а», сарай літ. «Б»,
ганок літ. «аг» було побудовано у 1978
році, гараж літ. «В» - у 1987 році.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів
СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування
Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року»
побудовані громадянами на відведених
їм земельних ділянках будинки є їх
особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків
та господарських будівель і споруд, а
також домоволодіння в містах та
селищах міського типу був
врегульований на Україні Інструкцією
про порядок реєстрації будівель в
містах, робочих, дачних і курортних
селищах України від 23/25.12.1947 року,
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків і домоволодінь в містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом
УРСР.

Запис в реєстраційній книзі про
належність домоволодіння на праві
особистої власності певній особі, є
офіційним доказом права власності
даної особи на це домоволодіння.

Відповідно до Закону «Про сільську
Раду депутатів трудящих УРСР» від
02.06.1968 року, кожна сільська рада вела
погосподарські книги, в яких
відповідним записом посвідчувалося
право землекористування всіх громадян
на території сільської ради, в
особовому рахунку вказувались
прізвище, ім'я та по батькові глави
сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий
рахунок, він і був власником будинку.

Згідно записів в погосподарських
книгах Пирогівської сільської ради
ОСОБА_4 був зареєстрований в с. Яроші і
проживав у ньому до смерті. З 1978 року, а
останнім часом під № 0380-1 за ним
значилося належне на праві приватної
власності нерухоме майно - житловий
будинок з господарськими спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, на
приватизованій земельній ділянці
площею 0, 1229 га з цільовим призначенням -
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до
висновку, що спадкодавець ОСОБА_4 за
свого життя набув право власності на
назване нерухоме майно відповідно до
закону, що діяв на час створення даного
майна, проте, за життя не провів його
державну реєстрацію відповідно до
закону, що діє на час прийняття
позивачем спадщини, в зв'язку з чим і
виник спір. Його вирішення можливе лише
в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1261 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. У
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч.1 ст. 1270 ЦК України визначено, що
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Ч.1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що
частки у спадщині кожного із
спадкоємців є рівними.

За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець
за заповітом або за законом може
відмовитися від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України. Відмова від прийняття
спадщини є безумовною і
беззастережною.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Встановивши, що спадкодавець за життя
на передбачених законом підставах
набув право власності на вищевказаний
житловий будинок з господарськими
будівлями, суд дійшов висновку, що
позивачі, як єдині спадкоємці першої
черги спадкування за законом, які
вчасно прийняли спадщину, мають право
на успадкування майна померлого
батька, в рівних частках - по ? частці
на кожну.

Визнання права власності за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на спадковий житловий будинок з
господарськими будівлями не
оспорюється відповідачем та не порушує
прав чи інтересів інших осіб.

Позов ґрунтується на законі,
доведений належними доказами, а тому
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1261,
1267, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 61,
212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити
.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою с. Яроші Глобинського
району Полтавської області та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою с. Яроші
Глобинського району Полтавської
області, в порядку спадкування за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5
року ОСОБА_4, право власності ( за
кожною) на ? частку нерухомого майна:
житлового будинку літ. «А», погребу з
шийкою літ. «Г», прибудови літ. «а»,
сараю літ. «Б», гаражу літ. «В», ганку
літ. «аг», огорожі № 1, які розташовані
за адресою АДРЕСА_1, на приватизованій
земельній ділянці площею 0, 1229 га з
цільовим призначенням - для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Р. М.
Марущак