Справа № 527/1283/14-ц
номер провадження 2/527/407/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2014 року Глобинський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючої -
судді Марущак Р.М.

при секретарі -
Проценко А.О.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
зобов»язання передати документи для
оформлення спадщини

встановив:

30.05.2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом.

Мотивував тим, що для оформлення
спадщини на земельну ділянку, яка
належала його померлій ІНФОРМАЦІЯ_1
матері ОСОБА_4 йому необхідно надати
нотаріусу Державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ПЛ № 036983, виданий на ім»я
спадкодавця.

Оригінал названого документу
зберігається у його рідної сестри -
ОСОБА_3, проте, вона перешкоджає йому
оформити спадщину і не віддає
Державного акту для пред»явлення його
нотаріусу.

Посилаючись на викладені
обставини, позивач прохав зобов»язати
відповідачку передати йому Державний
акт на право приватної власності на
землю серії ІІІ-ПЛ № 036983, виданий 29.10.2002
року Глобинською міською радою на ім»я
ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 позов
підтримували, посилаючись на підстави
та обставини, викладені в ньому.

Зокрема, пояснили, що від
державного нотаріуса Глобинської
державної нотаріальної контори їм
відомо, що ОСОБА_3 пред»являла спірний
правовстановлюючий документ в
оригіналі при поданні заяви про
прийняття спадщини своєї матері. По
цій причині державний нотаріус не
надала офіційної відмови ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про права на спадщину
за законом через відсутність оригіналу
Державного акту.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов не визнала. Не
заперечувала, що дійсно, при написанні
заяви про прийняття спадщини, мала у
себе на руках Державний акт на
земельну ділянку, належну матері
ОСОБА_4, але вказувала, що під час
судових тяжб із своїм братом
(позивачем у справі) загубила його і не
може знайти. Звертала увагу суду на те,
що ОСОБА_1 порушив домовленість між
ними щодо розподілу спадщини, яка
полягала в тому, що він оформить на
себе земельну ділянку батька, а вона -
матері.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - рідні брат та
сестра.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько - ОСОБА_5. Позивач в
установленому законом порядку прийняв
спадщину батька, відповідачка -
спадщину матері, від прийняття
спадщини батька відмовилася.

Вказані обставини сторонами визнані і
не заперечуються.

В даний час позивач має право на
успадкування частини земельної
ділянки площею 3, 62 га, розташованої на
території Глобинської міської ради,
яка на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ІІІ - ПЛ № 036983 належала його
матері ОСОБА_4, і право на спадщину якої
набув за свого життя його батько.

Для оформлення свідоцтва про право на
спадщину частини земельної ділянки по
закону йому необхідно надати оригінал
правовстановлюючого документу.
Позивач стверджує, що він знаходиться у
відповідача, але остання, порушуючи
його право на спадкування, не віддає
Державного акту.

Відповідач стверджує, що Державний акт
серії ІІІ-ПЛ № 036983 дійсно мала, але
загубила.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту
цивільних прав та інтересів віднесено
припинення дії, яка порушує право (п.3),
відновлення становища, яке існувало до
порушення (п.4).

Проаналізувавши встановлені
обставини, оцінивши докази відповідно
до вимог ст. 212 ЦПК, суд дійшов до
висновку, що маючи законні підстави для
звернення до суду із зазначеним
позовом, позивач в той же час не надав
належних і безспірних доказів на
підтвердження того, що оригінал
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 036983 в
даний час знаходиться у відповідачки, і
жодним доказом не спростував її
твердження про те, що документ
втрачено (загублено).

З огляду на викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачкою того факту, що в
2010 році вона дійсно мала у себе на
руках оригінал спірного
правовстановлюючого документу,
висновку суду не спростовує, оскільки
зобов»язати ОСОБА_3 до вчинення дій
зобов»язального характеру суд може
лише за наявності належних доказів, а
не припущень, що вищеназваний документ
на час ухвалення рішення суду
знаходиться у неї.

Керуючись ст. 16 ЦК України, ч.1 ст.1
Першого Протоколу до Конвенції «Про
захист прав людини і основоположних
свобод», ратифікованого Законом
України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, ст.10,
11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про зобов»язання передати
документи для оформлення спадщини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Глобинський районний суд
Полтавської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Р. М. Марущак