Справа № 456/707/14-ц
Провадження № 2/456/764/2014
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Янко Б. Я.

при секретарі Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Стрию цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду
з позовною заявою в якій просив суд
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість по поверненню
кредитних коштів у сумі 15 318
(п'ятнадцять тисяч триста вісімнадцять)
гривень 14 коп., а також сплачений
судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача покладався на те,
що згідно кредитного договору № б/н
укладеного 04.04.2007 року між ПАТ КБ
«Приват Банк» та ОСОБА_1, остання
отримала кредит в розмірі 7 000,00 (сім
тисяч) гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підписавши заяву підтвердила
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою складає між нею та
банком Договір.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за договором виконав в повному обсязі,
а саме надав відповідачу кредит у
розмірі встановленому договором.
Однак, відповідач не погашав своєчасно
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами, в
результаті чого станом на 02.02.2014 року за
відповідачем наявна заборгованість у
сумі 15 318, 14 грн., яка складається з 7 127,68
грн. - заборгованість за кредитом, 5515,78
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1469,05 грн
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500,00 грн - штраф
(фіксована частина), 705,63 грн- штраф
(процентна складова).

Оскільки вищезазначена заборгованість
не повертається відповідачем у
добровільному порядку, тому позивач
вимушений був звернутись з даним
позовом до суду.

Представник позивача Кізима М.В. в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримав повністю, підтвердив
той факт, що відповідачу ОСОБА_1 було
надано кредит у сумі 7000,00 грн, які
остання в повному обсязі не повернула.
Зазначив, що відповідач активно
користувалась кредитною карткою,
зокрема періодично знімала з неї
кредитні кошти та проводила часткові
проплати для погашення наявної
заборгованості у період часу з 2007 року
по 2014 рік, зокрема останній раз
здійснила погашення 29.04.2014 року на суму
200, 00 грн.. Таким чином вважає, що позовні
вимоги є підставними, строк позовної
давності не пропущено, а тому просив
суд задоволити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилась, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце судового
розгляду, про причину неявки суд не
повідомила. Однак 15.08.2014 року та 19.08.2014
року надіслала до суду заперечення та
додаткове заперечення, згідно яких не
спростовувала того факту, що між нею та
ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
кредитний договір згідно якого вона
отримала кредитну картку з кредитним
лімітом 7 000, 00 грн. Зазначила, що з 2007
року вона користувалась картою до часу
її дії по березень 2013 року та згідно
проведених нею оплат вважала, що
повністю погасила свій кредит. У
наданих запереченнях відповідач
ОСОБА_1 просила суд застосувати
трирічний строк позовної давності до
вимог про стягнення основного боргу та
процентів за користування кредитом, а
саме стягнути з неї основний борг у
сумі 3 577,81 грн, відсотки за
користування кредитом у сумі 2 589,43 грн.
Щодо суми комісії заперечень не надала
та визнала заборгованість по
несплаченій комісії у сумі 1469, 05 грн.
Також просила суд застосувати річний
строк позовної давності щодо стягнення
з неї штрафів у сумі 1205,63 грн, у зв'язку з
чим відмовити у задоволенні позовних
вимог про стягнення штрафних санкцій.
Таким чином визнала позовні вимоги
частково у межах строків позовної
давності у загальній сумі 7 636,25 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні підтвердив той
факт, що дійсно між відповідачкою та
позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було
підписано договір про надання їй
кредиту у сумі 7 000 гривень, а також не
заперечував того факту, що остання
отримала вищезазначені кошти. Однак
вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
тобто до даних правовідносин слід
застосувати строк позовної давності, а
саме до вимог про стягнення основного
боргу та процентів трирічний строк
позовної даності, який розпочався
02.02.2011 року та закінчився 02.02.2014 року.

Що стосується нарахованих банком
штрафів у сумі 1205,63 грн, то з такими
вимогами не погодився, з тих підстав, що
у силу ст. 268 ЦК України спеціальний
строк позовної давності в один рік
закінчився через 120 днів починаючи з
01.04.2012 року, а саме 28.06.2012 року, у зв'язку
з чим просив суд застосувати правила
пропуску строку позовної давності в
один рік та відмовити у частині
стягнення штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору № б/н укладеного
04.04.2007 року між позивачем ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1,
остання отримала кредит у розмірі 7 000
(сім) тисяч гривень 00 копійки із сплатою
процентів за користування кредитом 22,8%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Факт укладення кредитного договору між
сторонами підтверджується наявною у
матеріалах справи копією заяви про
відкриття рахунку та надання
кредитного ліміту у сумі 7 000 грн від
04.04.2007 року підписаною відповідачем
ОСОБА_1, Умовами надання банківських
послуг та Правилами користування
платіжною карточкою, копія яких також
наявна у матеріалах справи та з якими
відповідач була ознайомлена та
погодилась з такими підписавшись у
вищевказаній заяві.

Одним із безпосередніх обов'язків
відповідача ОСОБА_1 за кредитним
договором є відповідно повертати
кредит щомісячними платежами у розмірі
7% від суми за заборгованості.
Погашення заборгованості може
проводитись шляхом внесення коштів на
карту клієнтом так і списання банком
коштів з дебетної картки. Проте, кредит
відповідачем ОСОБА_1 не повертався
згідно вищезазначених умов та не
сплачувалися відсотки та комісія за
користування ним.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив зобов'язання,
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу.

Судом з'ясовано, що згідно підписаної
відповідачем заяви строк дії кредитної
карти визначений 03.2009 року. Згідно п. 5
Умов та правил надання банківських
послуг сума кредиту повинна бути
погашена у повному об'ємі не пізніше
останнього дня місяця вказаного на
платіжній карті, тобто у даному
випадку 31.03.2009 року.

Крім того згідно вищезазначеного
пункту 5 Умов та правил надання
банківських послуг судом було
з'ясовано, що платіж який вноситься
відповідачем на погашення кредиту
включає у себе плату за користування
кредитом та частину заборгованості по
кредиту. У першу чергу погашаються
проценти та комісія по кредиту -
щомісячно за попередній місяць, а потім
тіло кредиту.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_1
отримавши 04.04.2007 року кредитну карту з
встановленим кредитним лімітом у сумі 7
000, 00 грн., активно нею користувалась,
знімала з неї кошти, останній раз 10.12.2010
року на суму 832 грн., періодично
здійснювала часткове погашення
заборгованості по кредиту за період 2007
року по 2014 рік, зокрема останній раз
здійснила проплату 29.04.2014 року у сумі 200
грн, які підтверджуються наявною у
матеріалах справи випискою по
картковому рахунку № НОМЕР_2 за період
01.01.2008 року по 29.07.2014 року.

Таким чином у зв'язку з несвоєчасним та
неповним погашенням заборгованості по
кредитному договору станом на 02.02.2014
року у відповідача ОСОБА_1 наявна
заборгованість по тілу кредиту на суму
7127,68 грн.. Даний факт підтверджується
наявним у матеріалах справи
розрахунком заборгованості за
договором б/н від 04.04.2007 року.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України
кредитодавець має право на одержання
від боржника процентів від суми
кредиту, якщо інше не встановлено
законом. Згідно умов договору
укладеного 04.04.2007 року між позивачем
ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем,
ОСОБА_1 зобов'язувалась сплачувати
проценти за користування кредитом у
сумі 22,8 %. Тому, згідно розрахунку
заборгованість відповідача ОСОБА_1 зі
сплати відсотків за користування
кредитними коштами становить 5515,78 грн.

Крім того, судом встановлено, що згідно
заяви про відкриття кредитної картки
від 04.04.2007 року позивач має право на
отримання комісії, яка згідно заявки
встановлена у розмірі 1 % щомісячно від
суми заборгованості. Згідно розрахунку
заборгованість відповідача зі сплати
комісії становить 1469,05 грн.

Згідно п. 8.6. Умов і правил надання
банківських послуг при порушенні
клієнтом строків платежів по будь -
якому із грошових зобов'язань
передбачених даним договором більше
чим на 120 днів клієнт зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5%
від суми заборгованості. Згідно ст. 612
ЦК України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Тому судом встановлено, що у
відповідності до наявного у матеріалах
справи розрахунку заборгованості за
кредитним договором за боржником
ОСОБА_1 рахується заборгованість зі
сплати штрафу, а саме 500,00 грн.
(фіксована частина штрафу) та 706,53 грн -
(штраф у процентному відношенні).

Відповідно до наявного у матеріалах
справи заперечення відповідача від
15.08.2014 року та додаткового заперечення
від 19.08.2014 року, а також наданих у
судовому засіданні пояснень
представника відповідача ОСОБА_3,
вбачається, що відповідач та її
представник просять застосувати до
вимог про стягнення тіла кредиту та
процентів за користування кредитом
трирічний строк позовної давності, а
також річний строк позовної давності
щодо стягнення штрафу.

Так, з пояснень представника
відповідача вбачається, що сума
заборгованості по сплаті основного
боргу станом на 02.02.2011 року становить 3
577,81 грн, тобто від дати 02.02.2014 року,
станом на яку виникла наявна
заборгованість, представником було
відраховано назад три роки, тобто до
02.02.2011 року, з тих підстав що банком
пропущено строк позовної давності. З
даних тверджень випливає, що банк
повинен був заявити вимогу про
стягнення заборгованості станом на
02.02.2011 року, оскільки 03.02.2014 року уже
сплив строк позовної даності.

У відповідності до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Суд проаналізувавши наявні в
матеріалах справи докази та нормативно
- правові акти, які стосуються початку
та перебігу строку позовної давності
прийшов до обґрунтованого висновку, що
твердження відповідача та
представника відповідача про сплив
загального строку позовної давності є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають вимогам закону.

У відповідності до ст. ст. 256, 257, 258 ЦК
України передбачено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки;
спеціальна позовна давність до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені) -
в один рік.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно правової позиції викладеної у
Постанові Верховного Суду України від
06.11.2013 року у законодавстві
визначаються різні поняття як «строк
дії договору» так і «строк (термін)
виконання зобов'язання (ст. ст. 530, 631 ЦК
України). Якщо у зобов'язання
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк ( термін).

Судом з'ясовано, що згідно п. 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Згідно підписаної відповідачем заяви
строк дії кредитної карти визначений
03.2009 року. Згідно п. 5 Умов та правил
надання банківських послуг сума
кредиту повинна бути погашена у
повному об'ємі не пізніше останнього
дня місяця вказаного на платіжній
карті, тобто у даному випадку 31.03.2009
року. Таким чином сторонами було
визначено та погоджено строк (термін)
виконання зобов'язання.

З урахуванням вищезазначеного строк
позовної давності розпочався 01.04.2009
року, оскільки заборгованість по
кредиту у встановлений строк 31.03.2009
року відповідачем не була погашена, та
повинен був закінчитись 02.04.2012 року.
Однак згідно ст. 264 ЦПК України, а також
правової позиції викладеної у
Постанові Верховного Суду України від
06.11.2013 року перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
та іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.( ст... 1,3 ст. 264 ЦК України).

Як було встановлено у ході судового
розгляду та не заперечувалось
відповідачкою у поданих нею
запереченнях та представником
відповідача у судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_1 здійснювала
погашення заборгованості по
кредитному договору, а саме період 2007
року по 2014 рік, зокрема останні раз
здійснила проплату 29.04.2014 року у сумі 200
грн, також у 2013 році здійснювала
погашення 30.09.2013, 02.09.2013р, 01.08.2013, 30.06.2013 р,
27.05.2013 р., у 2012 році здійснила проплату
26.02.2012 року на суму 500 грн, 05.01.2012 року на
суму 400 грн., 30.11.2011 року на суму 150 грн,
12.09.2011 року - на суму 3000,00 грн. та інші
погашення заборгованості, які
підтверджуються випискою по
картковому рахунку № НОМЕР_2 за період
01.01.2008 року по 29.07.2014 року.

Таким чином, на підставі
вищенаведеного суд приходить до
переконливого висновку, що здійснюючи
проплати, відповідач ОСОБА_1 тим самим
визнавала наявну у нею заборгованість
та відповідно даними проплатами
частково погашали існуючий борг, а тому
перебіг позовної давності переривався
в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України. При
підтвердженні факту переривання строк
позовної давності не вважається
пропущеним та не потребує поновлення.

Посилання відповідача у запереченні на
той факт, що вона вважала, що здійснила
погашення кредиту повністю є
безпідставними та голослівними,
оскільки 29.04.2014 року, вже на момент
перебування даної справи у суді,
відповідач ОСОБА_1 здійснила оплату
заборгованості у сумі 200 грн., окрім
цього будь яких заяв про припинення
договірних відносин у зв'язку з
погашенням боргу банку не надсилала.
Також слід звернути увагу на той факт,
що до вимоги про стягнення комісії
відповідач не просить застосувати
строк позовної давності.

Що стосується вимоги відповідача та її
представника застосувати строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення штрафу у сумі 1205,63 грн,
оскільки спеціальний строк позовної
давності в один рік закінчився через 120
днів починаючи з 01.04.2012 року, а саме
28.06.2012 року, то суд приходить до
переконання, що такі також не
підлягають до задоволення виходячи з
наступного.

Так згідного ч. 2 ст. 258 ЦПК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
строком у один рік.

Згідно вищевказаної правової позиції
викладеної у Постанові Верховного Суду
України від 06.11.2013 року вбачається що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Згідно п. 8.6. Умов і правил надання
банківських послуг при порушенні
клієнтом строків платежів по будь -
якому із грошових зобов'язань
передбачених даним договором більше
чим на 120 днів клієнт зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5%
від суми заборгованості. Такі позовні
вимоги можуть бути заявлені позивачем
у межах строку спеціальної позовної
давності.

Так враховуючи те, що згідно виписки за
період з 02.11.2012 року по 01.05.2013 року
відповідач ОСОБА_1 не здійснювала
внесення платежів для погашення
заборгованості, тобто порушила
зобов'язання більше чим на 120 днів, а
тому річний строк позовної давності
відраховується від 02.02.2014 року по 02.02.2013
року. Вимоги про стягнення неустойки
заявлені у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Таким чином на підставі вище
наведеного, повно та всебічно оцінивши
зібрані по справі докази, давши їм
належну оцінку суд приходить до
переконливого висновку, що позов є
підставним, підлягає до задоволення,
оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконала
взятих на себе зобов'язань згідно
договору № б/н від 04.04.2007 року, а тому
станом на 02.02.2014 року утворилась
заборгованість перед відповідачем ПАТ
КБ «ПриватБанк» у сумі 15 318, 14 грн., яка
складається з 7 127,68 грн. -
заборгованість за кредитом, 5515,78 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1469,05 грн
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500,00 грн - штраф
(фіксована частина), 705,63 грн- штраф
(процентна складова).

Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві пропорційно до тієї
частини позовних вимог у задоволені
яких позивачеві відмовлено.

Тому суд вважає, що з відповідача слід
стягнути в користь позивача судовий
збір, які той сплатив при подачі позову
до суду, а саме 243 (двісті сорок три)
гривні 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 257, 259, 525, 526, 551, 625, 624, 1050,
1054,1056-1, ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № б/н від 04.04.2007
року в розмірі 15 318 (п'ятнадцять тисяч
триста вісімнадцять) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення або десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко