Справа № 736/566/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючої судді Синько О.О.,

при секретарі Крапивній Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі засідань суду у м.
Корюківка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в порядку захисту права
власності звернувся до суду з позовом
до відповідача про визнання її такою,
що втратила право користування
житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2.
В обґрунтування позову зазначив, що
відповідачка - ОСОБА_2 зареєстрована,
але не проживає у вказаному житловому
будинку з 2011 року. В даний час фактично
проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач не бажає знятись з
реєстрації в його житловому будинку,
тому порушуються права позивача, як
власника житла, оскільки він не має
можливості розпорядитися своєю
власністю на власний розсуд, зокрема,
продати її. У зв'язку з чим позивач
просить визнати відповідачку такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, а саме житловим будинком
за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні та розпорядженні
будинком позивачу шляхом зняття з
реєстрації за вказаною вище адресою.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, 04.09.2014 року до суду з
Головного управління юстиції в
Чернігівській області надійшли
документи на виконання судового
доручення про допит відповідача -
ОСОБА_2 і вручення їй судових
документів, згідно яких відповідач не
бажає приймати участі у судовому
процесі, позов визнає і проти його
задоволення не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
показання свідка, дослідивши письмові
докази у справі, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2. Даний будинок
належить позивачу на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 24.10.2006 року. З 15 грудня 2003
року у будинку за адресою: АДРЕСА_2 будо
зареєстроване місце проживання сина
співмешканки позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
а з 22 січня 2011 року - відповідча по
справі ОСОБА_2, невістки співмешканки
позивача. Але з моменту реєстрації в
будинку, вони жодного дня в ньому не
проживали. ОСОБА_4 знявся з реєстрації у
будинку позивача 15 жовтня 2011 року, а
відповідачка ОСОБА_2 з реєстрації не
знялась. Наприкінці 2011 року вона
виїхала з м. Корюківка Чернігівської
області та на даний час мешкає в
АДРЕСА_1. Позивач має намір продати свій
будинок, але відповідачка
зареєстрована у ньому, що спричиняє
позивачу перешкоди у користуванні і
розпорядженні своїм житлом на власний
розсуд. У зв'язку з чим позивач просить
суд визнати відповідачку такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, а саме житловим будинком
за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні та розпорядженні
будинком позивачу шляхом зняття з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_6 дійсно з
кінця 2011 року не проживала та не
проживає у житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_1

Відповідно до матеріалів, що надійшли
від Головного управління юстиції в
Чернігівській області про виконання
Гурджаанським районним судом,
Республіка Грузія, судового доручення
про допит відповідача - ОСОБА_2 і
вручення їй судових документів, ОСОБА_2
позов визнала і проти його задоволення
не заперечує.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що кожен має право
володіти, користуватись та
розпоряджатись своєю власністю. Право
приватної власності є непорушним.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ст.319 ЦК України).

У відповідності до положень ст.150 ЖК
України громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Ст.391 ЦК України передбачає право
власника майна вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи зазначене вище, з'ясувавши
повно і всебічно обставини справи,
перевіривши їх доказами, дослідженими
у судовому засіданні, зважаючи на
визнання позову відповідачем, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог, так як
відповідач ОСОБА_2 не проживає у
житловому будинку позивача з кінця 2011
року, виїхала на проживання до
Республіки Грузія, а тому є особою, яка
втратила право користування жилим
приміщенням.

Разом з тим, заявлені позивачем позовні
вимоги про зобов'язання відповідача
усунути перешкоди в користуванні та
розпорядженні будинком шляхом зняття з
реєстрації є передчасними та
задоволенню не підлягають, так як
відповідно до ст.7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" на підставі
судового рішення про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, яке набрало законної сили
здійснюється зняття з реєстрації місця
проживання особи.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути 114,70
грн. судових витрат, понесених
позивачем на сплату судового збору,
згідно квитанції № k17/J/81 від 19.04.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.41
Конституції України, ст.ст.319, 391, 405 ЦК
України, ст.ст.150, 156 ЖК України, ст.ст.10,
60, 88, 174, 213-215, 218, 224, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування житловим
будинком, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114
(сто чотирнадцять) грн. 70 коп. судових
витрат.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернігівської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Корюківського районного суду
Чернігівської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Корюківського районного суду

Чернігівської області

О.О.Синько