Єдиний унікальний номер 259/5348/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3580/2014
Головуючий в 1 інстанції: Гаврилов В.А.
Доповідач Хейло Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року

Колегія суддів апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючої:
Прокопчук Л.М.

суддів: Хейло Я.В.,
Корчистої О.І.

при секретарі
Попченко В.Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 14 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Акціонерна страхова компанія
«Інтер Транс Поліс» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про відшкодування
матеріальної шкоди. Свої вимоги
мотивує тим, що 07 жовтня 2011 року по вул.
Університетській у м. Донецьку,
навпроти буд. 1 ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «КІА» державний номер
НОМЕР_3, при зміні напрямку руху не
переконався в безпеці свого маневру і
скоїв зіткнення з автомобілем марки
«БМВ» державний номер НОМЕР_4, під
керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Постановою
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 16 листопада 2011 року ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності. Просив суд стягнути
з відповідача шкоду у розмірі 20927,29
гривень, завдану внаслідок пошкодження
автомобіля та відшкодувати понесені
судові витрати.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 14 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює
обґрунтованість судового рішення,
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог, оскільки
вважає, що рішення не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального законодавства,
зазначає, що в судовому засіданні він
надавав всі докази щодо звернення до
страховика про виплату страхового
відшкодування, але виплата проведена
не була , страхова компанія за місцем
реєстрації відсутня, тому він
позбавлений можливості отримати
страхове відшкодування та звернувся до
відповідача як заподіювача шкоди про
відшкодування завданих збитків, але
суд в порушення вимог чинного
законодавства відмовив йому у позові,
крім того при ухваленні рішення судом
допущено порушення вимог
процесуального законодавства, рішення
суду містить суперечливі висновки про
задоволення позовних вимог у
мотивувальній частині та про відмову у
задоволенні позовних вимог у
резолютивній частині.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити, рішення суду
скасувати.

В засіданні апеляційного суду
представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала, просила її відхилити,
рішення суду залишити без зміни.

Апеляційний суд, заслухав
доповідача, сторони, вивчив матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови „ Про судове рішення у
цивільній справі " № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст.2 ЦПК ,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК , а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При розгляді справи судом
встановлено, що 07.10.2011 року у м. Донецьку
по вул. Університетській, навпроти буд.
№1 в м. Донецьку сталася дорожньо -
транспортна пригода за участю
автомобіля «КІА» під керуванням
ОСОБА_2, державний номерний знак НОМЕР_3
та автомобіля «БМВ», державний
номерний знак НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_4 в результаті чого автомобілі
отримали механічні пошкодження. Винним
у вчиненні даного ДТП постановою
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 16.11.2011 року, визнаний
ОСОБА_2

Відповідно до висновку авто -
товарознавчого дослідження
спеціаліста № 1435/11-10 від 01.11.2011 року
розмір матеріальної шкоди яка була
спричинена автомобілю ОСОБА_1
становить 20927,29 гривень.

Вказані обставини підтверджуються
належними доказами та не оспорюються
сторонами.

Згідно з полісом № ВЕ/8086164
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів ОСОБА_2
застрахував свою відповідальність за
шкоду завдану третім особам в АСК
«ІнтерТрансПоліс»(а.с.56).

Позивач 15.10.2013 року звернувся до
страхової компанії АСК
«ІнтерТрансПоліс» з заявою про виплату
страхового відшкодування, надав
необхідний пакет документів , проте
рішення про виплату страхового
відшкодування або про відмову у його
виплаті страховою компанією не
приймалося.

Ухвалою суду від 28 січня 2014 року АСК
«ІнтерТрансПоліс» залучена до участі у
справі у якості третьої особи.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні заявлених позовних вимог
суд першої інстанції, всупереч доводів
апеляційної скарги позивача,
обґрунтовано виходив з того, що
правові підстави для задоволення
позовних вимог відсутні, оскільки
непред'явлення вимог до страховика за
наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме з нього є
підставою для відмови в позові до
заподіювача шкоди у відповідному
розмірі.

Висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 7 Закону України від 07
березня 1996 року № 85/96-ВР «Про
страхування» в Україні здійснюється
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (п. 9).

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулює Закон
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV.

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно- правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

У зв'язку з цим пред'явленні позовних
вимог про відшкодування такої шкоди в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди безпосередньо до особи, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, суд має право
виключно в порядку, передбаченому
статтею 33 ЦПК, залучити до участі у
справі страхову організацію
(страховика), яка застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення ст. 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування цивільно-
правової відповідальності (у
передбачених випадках МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

З матеріалів справи встановлено, що
представник позивача ОСОБА_4
своєчасно, відповідно до вимог закону,
після настання страхового випадку -
10.10.2011 року повідомив страховика про
страховий випадок надавши всі
необхідні документи.

Проте, як встановлено судом, страховик
після отримання інформації про
настання страхового випадку у
встановлені законом строки рішення
про виплату страхового відшкодування
або відмову у його виплаті не прийняв.

Доводи апеляційної скарги позивача в
тієї частині , що представництво
страхової компанії в м. Донецьку не
працює правових висновків суду не
спростовують, оскільки
місцезнаходження страхової компанії -
юридичної особи м. Київ, вул.
Ярославська будинок 4 б офіс , 34, вона не
виключена з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та позивач не
позбавлений права пред'явити до неї
свої вимоги.

Інші наведені в апеляційній скарзі
доводи також не спростовують правових
висновків суду.

Перевіривши судове рішення у межах
доводів апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що рішення ухвалено
відповідно до встановлених обставин
справи та доводів сторін у судовому
засіданні з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Порушення норм матеріального та
процесуального права, яке б було
обов'язковим для скасування судового
рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308,315 ЦПК України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 14 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.
Судді: