Номер провадження2/754/3252/14
Справа №754/4963/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

11.08.2014 Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б. з
участю секретаряСолодухіної Н.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Територіального медичного об»єднання
«Дерматовенерологія» у м. Києві про
стягнення грошової компенсації за
невикористані дні основної щорічної
відпустки та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вище
зазначеною позовною заявою, яка
неодноразово уточнювалася в процесі
судового розгляду.

Остаточний варіант позовних вимог
подано у судовому засіданні 11 серпня 2014
року щодо стягнення з Територіального
медичного об»єднання
«Дерматовенерологія» у м. Києві:

- грошової компенсації за
невикористані дні основної щорічної
відпустки у розмірі 1 834,75 грн.;

- середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні - 5
851,50 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
займав посаду юрисконсульта за
сумісництвом у ТМО
«Дерматовенерологія», при цьому згідно
з положеннями ст. ст. 47, 116 КЗпП України,
відповідач зобов'язаний нарахувати
належні при звільненні суми, а в день
звільнення провести розрахунок, що
відповідачем було проігноровано.
Одночасно, за час перебування з
відповідачем в трудових відносинах, не
скористався правом на надання
відпуски, отже мав право отримати
грошову компенсацію за невикористані
дні відпустки. У відповідності до ст. 83
КЗпП, ст. 24 Закону України «Про
відпустки» передбачено, що у разі
звільнення виплачується грошова
компенсація за всі невикористані дні
щорічної відпустки, проте відповідачем
не нараховано та не виплачено у день
звільнення компенсації за
невикористані дні відпустки, чим
порушено положення ст. 116 КЗпП.

Позивач у судовому засіданні уточнені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, при цьому
зазначив, що звільнення позивача та
здійснення остаточного розрахунку
була проведена у відповідності до
чинного законодавства. Відповідач
здійснив вжиття всіх обумовлених
законодавством України дій щодо
забезпечення фактичного отримання
грошових сум, які належали позивачу при
звільненні.

Дослідивши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази виходячи зі свого внутрішнього
переконання, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, у
відповідності до рішення Київської
міської ради від 22.05.2013 Київський
міський шкірно - венерологічний
диспансер було перейменовано у
Територіальне медичне об»єднання
«Дерматовенерологія» у м. Києві.

З 16 січня 2012 року по 09 грудня 2013 року
позивач перебував у трудових
відносинах з Територіальним медичним
об»єднанням «Дерматовенерологія» на
посаді юрисконсульта за сумісництвом,
що підтверджується наказами від 16.01.2012
№ 23-к та від 09.12.2013 № 288-к. (а.с.34-35)

Нормою ч. 1 ст. 47 КЗпП встановлено, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний у день звільнення
працівника видати працівникові
належно оформлену ним трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Відповідно до ст. 83 КЗпП та ст. 24 Закону
України «Про відпустки», у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП, в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Також, відповідно до п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» від
24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановления рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Середній заробіток позивача
розраховується відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 100 від 8 лютого 1995р. «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати», відповідно до якого
середньомісячна заробітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Подією, з якою пов'язана така виплата в
розумінні викладеної норми права, є
подія, яка створює правові підстави для
виплати, а саме звільнення працівника з
роботи на підставі відповідного наказу
роботодавця.

Згідно з п. 8 вказаного Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
нарахування виплат, що обчислюються
згідно середньої заробітної плати за
останні два місяці роботи, проводиться
таким чином:

1) заробітна плата за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні ділиться на число
відпрацьованих робочих днів, з чого
випливає середньоденна заробітна
плата;

2) вказана сума середньоденної
заробітної плати множиться на
відповідну кількість календарних днів.

Кількість робочих днів у жовтні -
листопаді 2013 року становила 44 дні.

Відкоригована заробітна плата за
фактично відпрацьовані протягом цих
двох місяців робочі дні становить: 775,50
грн. х 2 міс = 1 551 грн.

1. 2794 грн. / 44 дні = 35,25грн.
(середньоденна заробітна плата);

2. 35,25 грн. (середньоденна
заробітна плата) х 166 днів (кількість
днів, які компенсуються по день
винесення рішення) = 5 851,50 грн.

Щодо грошової компенсації за
невикористані дні основної щорічної
відпустки, суд виходить з наступного.

Розрахунок проводиться за
періоди з 16.01.2012 - 15.01.2013 та з 16.01.2013 -
09.12.2013 що з урахуванням перерахунку
заробітної плати становить 1 834,75 грн.,
що також підтверджується розрахунком,
наданим відповідачем.

Оскільки встановлені судом обставини
свідчать про те, що обов'язок
роботодавця по виплаті позивачу
належних сум в день звільнення не
виконано, тому належна до виплати в
день звільнення сума в розмірі 1 834,75
грн. (компенсація за відпустку з
урахуванням перерахунку) та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні до 11 серпня 2014 року
включно - 5 851,50 грн., підлягають
стягненню в судовому порядку.

На підставі ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 179, 212, 214 ЦПК України, ст.ст.
116, 117 КЗпП України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Територіального медичного
об»єднання «Дерматовенерологія» у м.
Києві грошову компенсації за
невикористані дні основної щорічної
відпустки у розмірі 1 834,75 грн. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні - 5 851,50 грн.

Стягнути з Територіального медичного
об»єднання «Дерматовенерологія» у м.
Києві на користь держави судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м.
Києва О.Б. Саламон