Справа № 464/3218/14-ц
пр.№ 2/464/958/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2014 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої Бойко О.М.

при секретарі Грицунь
З.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Головного управління державної
міграційної служби у Львівській
області про визнання права на
користування жилим приміщенням та
зобов»язання зареєструвати місце
проживання,-

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду з позовом
в якому просить визнати за нею право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та зареєструвати її
місцепроживання у вказаній квартирі. В
обгрунтування своїх вимог
покликається на те, що в кінці 2009 року
вселилась у вказану квартиру до своєї
сестри ОСОБА_4 із згоди чоловіка
останньої ОСОБА_2, що було зумовлено
необхідністю догляду за сестрою, яка
часто хворіла, а відповідач фактично
постійно перебував у відрядженнях. З
2009р. вона проживала у спірній квартирі,
доглядала за сестрою до її смерті,
забезпечуючи їй необхідні умови
проживання та лікування. Після смерті
сестри здійснила її поховання та
залишилась проживати у квартирі,
оплачує усі житлово-комунальні
послуги, здійснює інші обов»язки, що
випливають із договору найму, вказана
квартира є постійним та єдиним її
житлом. Однак, їй відмовлено у
реєстрації її місця проживання у
вказаній квартирі, оскільки відсутня
згода на це відповідача, який
зареєстрований у вказаній квартирі. За
час її проживання у вказаній квартирі,
жодних усних чи письмових заперечень
щодо її вселення до квартири у
відповідача не було.

Позивачка та її представник в судовому
засіданні позов підтримали, дали
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви, додатково зазначили, що
позивачка єдина постійно оплачує
житлово-комунальних послуги, оскільки
відповідач з 2009 р. постійно перебуваючи
у відрядженнях рідко бував у квартирі,
а згодом взагалі перестав приїздити,
оскільки він са родом з Білорусії, де у
нього є родина і він там залишився
проживати. Не приїхав відповідач
навіть на похорон своєї дружини -
сестри позивачки ОСОБА_4, похованням
якої займалась виключно позивачка.
Жодних заперечень щодо її вселення у
квартиру у відповідача не було, як і з
приводу її проживання у квартирі із
2009р..

Відповідач та представник відповідача
в судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, а тому суд
вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК
України розглянути справу заочно у їх
відсутності, на підставі наявних у
справі доказів.

Представник третьої особи Львівської
міської ради в судовому засіданні
позов підтримала, не заперечує проти
його задоволення .

Заслухавши пояснення позивачки, її
представника, представника третьої
особи, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, з'ясувавши дійсні обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позову слід
задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
складається із 2 кімнат, кухні, житловою
площею 27,36 кв.м. У вказаній квартирі
зареєстрований відповідач ОСОБА_2 та
була зареєстрована ОСОБА_4, яка знята з
реєстрації 18.12.2012 р. у зв»язку із смертю
(а.с.13-14). Остання була рідною сестрою
позивачки, що стверджується
свідоцтвами про їх народження (а.с.6-8).

Як встановлено судом у 2009 р. позивачка
вселилась у спірну квартиру до своєї
сестри ОСОБА_4, з якою постійно
проживала до дня смерті.

Зазначена обставина стверджується
показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, сусідів позивачки, які
суду ствердили, що позивачка ще до 2009р.
постійно приїжджала до своєї сестри
ОСОБА_4, оскільки остання хворіла та
потребувала стороннього догляду, а з
2009р. вселилась у вказану квартиру та
постійно проживала із сестрою,
доглядаючи її. Вони з сестрою проживали
як члени однієї сім»ї, оскільки
відповідач - чоловік ОСОБА_4 рідко
навідувався до квартири, перебував
постійно у відрядженнях, а згодом
взагалі перестав приїзджати, оскільки
він родом з Білорусії і залишився там
проживати. Не було його і на похороні
дружини ОСОБА_4, усіма питаннями щодо
поховання займалась позивачка. Після
смерті сестри позивачка постійно
проживає у спірній квартирі, підробляє
у місцевому ЛКП.

Факт постійного проживання позивачки у
спірній квартирі підтверджується і
актом складеним комісією ЛКП
«Хуторівка» від 21.03.2013р., 14.04.2014р. та
15.05.2014р. (а.с.15,35,66).

Як стверджується відповідними
квитанціями та довідкою ЛКП
«Хуторівка» позивачкою у повному
обсязі здійснюється оплата
житлово-комунальних послуг наданих на
спірну квартиру (а.с.16-19, 60-65).

Згідно виписок із медичних карток
позивачки остання отримує медичну
допомогу за місцем проживання по
АДРЕСА_1. (а.с.19-21).

Як вбачається із оглянутого в судовому
засіданні паспорта позивачки її місце
проживання ніде не зареєстровано,
оскільки з останнього місця проживання
вона знята.

За змістом ст.65 ЖК УРСР наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. У такому випадку особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно роз»яснень, що містить п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України», вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи приписані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням. Однак відсутність
письмової згоди членів сім'ї наймача на
вселення сама по собі не свідчить про
те, що особи, які вселилися, не набули
права користування жилим приміщенням,
якщо за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку
згоду.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача,
виникають усі права й обов'язки за
договором найму жилого приміщення,
якщо особи постійно проживали разом із
наймачем і вели з ним спільне
господарство та були визнані членами
сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 Житлового
кодексу). Крім того, особи, які
вселилися до наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
особи вселилися в жиле приміщення як
члени сім'ї наймача та якщо при
вселенні між цими особами, наймачем та
членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (ст. 65
Житлового кодексу).

Враховуючи те, що позивачка вселилась у
спірну квартиру як член сім»ї ОСОБА_4,
за відсутності заперечень з боку
наймача ОСОБА_2, спірна квартира з 2009
року є постійним та єдиним місцем
проживання позивачки, остання у
повному обсязі оплачує
житлово-комунальні послуги надані на
квартиру, утримує її в належному
технічному стані, виконуючи обов»язки,
що випливають із договору найму, суд
приходить до висновку, що за така
набула право на користування спірною
квартирою, а тому таке за нею слід
визнати та зареєструвати її місце
проживання у спірній квартирі.

На підставі ст.ст. 9, 64, 65 Житлового
кодексу України, ст.6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» та
керуючись ст.ст.10, 58-60, 212-215, 224-228 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1
право користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та зареєструвати її
місцепроживання за вказаною адресою.

Рішення суду може бути переглянуте за
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області через Сихівський
районний суд м.Львова протягом 10 днів
після його проголошення, а особами, які
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення протягом
10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча