Ухвала

іменем україни

5 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Чорногузівської сільської
ради Вижницького району Чернівецької
області, третя особа - відділ
Держземагаенства у Вижницькому районі
Чернівецької області, про визнання
рішення сільської ради недійсним,
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу,
визнання права на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району Чернівецької
області, третя особа - відділ
Держземагаенства у Вижницькому районі
Чернівецької області, про визнання
рішення сільської ради недійсним,
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу,
визнання права на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом,
посилаючись на неправомірність
відмови у видачі їм свідоцтва про
право на спадщину після смерті батька
ОСОБА_6 у вигляді земельної ділянки
площею 2, 77 га через не оформлення
спадкодавцем за життя права власності
на вказану ділянку у встановленому
законом порядку. Також зазначали про
незаконність рішення сільської ради №
376-26/13 від 22 серпня 2013 року, згідно якого
припинено право користування
земельною ділянкою фермерського
господарства «Зелена діброва» - ОСОБА_6,
і вирішено перевести вищевказану
земельну ділянку в запас сільської
ради.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 20 грудня
2013 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення 26 сесії 6 скликання
Чорногузівської сільської ради
Вижницького району № 376-26/13 від 22
серпня 2013 року про припинення права
користування земельною ділянкою
фермерського господарства «Зелена
діброва» - ОСОБА_6, площею 2, 77 га та
переведення вказаної земельної
ділянки в запас сільської ради.

Встановлено факт належності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 державного
акта на право довічного успадкованого
володіння землею серії Б № 000142 від 31
серпня 1992 року.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом, а саме за кожною на Ѕ
ідеальну частку земельної ділянки
площею 2, 77 га, належних померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року зазначене рішення районного суду
скасовано й в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5
просять рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції, що було
помилково скасовано, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судом норм матеріального права і
порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що позивачі не набули в установленому
законом порядку права на землю, яке б
підлягало судовому захисту, оскільки
спадкодавець ОСОБА_6 на час смерті
такого права не мав. Також суд зазначив,
що обраний позивачами спосіб захисту
не відповідає характеру правовідносин,
а заявлені вимоги є передчасними,
оскільки ними не втрачена можливість
вирішення цього питання в
установленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення норм матеріального права, й
оцінивши усі забрані у справі докази,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги на увагу не
заслуговують й вказаних висновків
апеляційного суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 19 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Парінова І.К.

Фаловська І.М.