Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

1 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Амеліна В.І.,

Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Касьяна О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» про поновлення на роботі,
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
(далі - ПАТ «Банк Форум») про поновлення
на роботі, стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди, вимоги якого збільшив в ході
розгляду справи, просив визнати
незаконним рішення правління банку -
протокол від 19 червня 2013 року

№ 30 в частині закриття відділення № 1406
ПАТ «Банк Форум» та скасувати в частині
закриття відділення № 1406 ПАТ «Банк
Форум»; визнати незаконним наказ від 25
червня 2013 року № 88-а щодо внесення змін
до штатного розкладу банку та
скорочення чисельності та штату
працівників; визнати незаконним наказ
від 25 червня 2013 року № 88-в щодо внесення
змін до штатного розкладу банку та
скорочення чисельності та штату
працівників; визнати незаконним наказ
від 20 серпня 2013 року № 1075к про
звільнення з посади керуючого
відділенням № 1406 ПАТ «Банк Форум»;
визнати незаконним наказ від 9 вересня
2013 року

№ 1021к про звільнення з посади
керуючого відділенням № 1406 ПАТ «Банк
Форум» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України; поновити на посаді керуючого
відділенням № 1406 ПАТ «Банк Форум»,
стягнути з відповідача середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 9 вересня 2013 року по час
поновлення на роботі у сумі 27 781 грн 89
коп., невиплачені кошти за вислугу
років (п'ять років вислуги) в розмірі 5 300
грн., моральну шкоду у розмірі 49 290 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 6 лютого 2006 року його було
прийнято на посаду керуючого
Новомосковським відділенням
Акціонерного комерційного банку
«Форум». 13 листопада 2010 року позивача
було переведено на посаду керуючого
відділенням № 1406 ПАТ «Банк Форум». 9
вересня 2013 року він був звільнений із
займаної посади згідно наказу від 9
вересня 2013 року за скороченням штату за
п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
30 січня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Форум» про
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 квітня
2014 року рішення Красногвардійського
районного суду

м. Дніпропетровська від 30 січня 2014 року
залишено без змін.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 травня 2014 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
про поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди за
касаційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського
районного суду

м. Дніпропетровська від 30 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 квітня
2014 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ст.
ст. 40, 42, 47, 49-2, 71 КЗпП України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу судді Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 9 червня 2006 року в справі за
позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, якою у відкритті
касаційного провадження відмовлено;

- ухвалу судді Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 21 липня 2006 року в справі за
позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу ті відшкодування
моральної шкоди, якою у відкритті
касаційного провадження відмовлено;

- ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 6 вересня 2006 року в справі
за позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та за час затримки
розрахунку, зобовʼ?язання надати
відпустку, відшкодування моральної
шкоди, якою рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційної
інстанції залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 14 вересня 2006 року в справі
за позовом про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, якою рішення суду
першої інстанції та ухвалу апеляційної
інстанції залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 29 грудня 2009 року в справі за
позовом про стягнення надбавки за
вислугу років, допомоги на
оздоровлення при наданні щорічних
відпусток, компенсації витрати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди, якою судові рішення
першої та апеляційної інстанцій
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 2 лютого 2011 року в справі за
позовом про стягнення надбавки за
вислугу років та відшкодування
моральної шкоди, якою рішення суду
апеляційної інстанції в частині
скасовано, а в іншій частині рішення
суду апеляційної інстанції залишено
без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2012 року в справі за
позовом про стягнення заробітної плати
за час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі, стягнення
премії, матеріальної допомоги,
надбавки за вислугу років,
відшкодування моральної шкоди, якою
судові рішення першої та апеляційної
інстанцій скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 червня 2013 року в справі за
позовом про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, якою судові
рішення першої та апеляційної
інстанції залишено без змін;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року в справі за
позовом про поновлення на роботі та
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди, якою судові рішення
першої та апеляційної інстанцій
залишено без змін;

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», із змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали судді Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 9 червня 2006 року, ухвали
судді Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 21
липня 2006 року, ухвали судді Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від

6 вересня 2006 року, ухвали колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 14 вересня
2006 року, ухвали колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від

2 лютого 20011 року в частині залишення
рішення апеляційного суду без змін,
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 червня 2013 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року не вбачається
тотожності встановлених фактичних
обставин справи. А тому із них не
вбачається неоднакового застосування
судом касаційної інстанції ст. ст. 40, 42,
47,

49-2, 71 КЗпП України.

Що стосується наданих для порівняння
ухвали колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 29 грудня

2009 року, ухвали колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 2 лютого 2011 року в
частині направлення справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня

2012 року то з них не вбачається, що при
розгляді вказаних справ встановлені
судом фактичні обставини, які мають
значення для вирішення спорів, є
тотожними у порівнянні зі справою в
якій постановлена ухвала про перегляд
якої подано заяву, а, відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
рішень.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» про поновлення на роботі,
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 травня

2014 року до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
судді:В.І. Амелін Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко О.П. Касьян