Номер провадження 2/522/2160/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.

за участю секретаря - Соболевої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
заступника прокурора Приморського
району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Одеська
міська рада, про скасування рішення,
скасування державного акту, скасування
реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ

Заступник прокурора Приморського
району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, у якому
просив скасувати рішення ОМР від 04.02.2003
№ 2323 - XXIV «Про затвердження проекту
відведення та передачу у спільну
сумісну власність та в оренду, терміном
на 50 років, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 0,1143 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, визнати незаконним
та скасувати державний акт серії ОД №
083393 на право власності на земельну
ділянку, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, який виданий Одеським міським
управлінням земельних ресурсів 19.05.2004
(кадастровий номер :54:001:0157),
скасувати реєстрацію права власності
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку,
площею 0,1043 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:54:001:0157).

Позовні вимоги мотивував тим, що
14.11.1990 року у відповідності до акту
прийому-передачі будівлі заступник
директора санаторію „Червоні Зорі"
Шевцов В.В. передав на підставі
розпорядження Одеської обласної ради
по управлінню курортами профспілок №
283 від 12.11.1990 р. за плату по залишковій
вартості підприємству
„Одесакурорттеплоенерго»
одноповерхову будівлю, будівництва 1915
року.

У відповідності до історичної довідки
„Об'єднання котельних і теплових
мереж", наданої Департаментом архівної
справи та діловодства Одеської міської
ради, згідно наказу № 198 від 28.12.1989 р.
Одеської обласної Ради по управлінню
оздоровницями профспілок „Об'єднання
котельних і теплових мереж"
реорганізовано в Підприємство
„Курорттеплоенерго". Згідно рішення №
2 від 28.01.1992 р. Одеського відділення АТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофоздоровниця" підприємство
„Курорттеплоенерго" підпорядковано на
правах філії Одеського відділення АТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофоздоровниця". Філія -
підприємство „Курорттеплоенерго"
створена і діє за рішенням Ради для
виконання заходів, що випливають з
основних цілей та завдань АТ. Філія є
правонаступником підприємства
„Одесакурорттеплоенерго". Рішенням №
3-8 від 22.01.2003 р. загальних зборів ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофоздоровниця" філія Одеського
ДП ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" -
підприємство „Курорттеплоенерго"
реорганізована шляхом приєднання до
філії Одеського ДП ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця".

30.12.1991 року між підприємством
«Одессакурорттеплоенерго» Одеської
обласної ради по управлінням курортами
профспілок, структурним підрозділом
ОДП ЗАТ «Укрпрофздоровниця» та ТОВ
«Арніка» укладено договір
купівлі-продажу будівництва
невиробничого призначення,
будівництва до 1940 р., загальною площею
232 кв.м., два склади для зберігання
будматеріалів, будівництво до 1984 р.,
загальною площею 36 кв.м. кожний, склад -
навіс для зберігання металевих труб,
будівництва до 1984 р., загальною площею 64
кв.м.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28.05.2002 року по справі №
17-6-36/02-4414 позов ТОВ «Арніка» до ОДП ЗАТ
«Укрпрофздоровниця» задоволений,
визнано за ТОВ «Арніка» право
власності на окрему будівлю
невиробничого призначення, загальною
площею 222,8 кв.м., розташовану на
земельній ділянці площею 1159 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1.

30.08.2002 року за договором
купівлі-продажу, посвідченим приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ТОВ
«Арніка» продало ОСОБА_6 будівлю
невиробничого призначення за адресою:
АДРЕСА_1, розташовану на земельній
ділянці, загальною площею 1159 кв.м. 26.09.2002
року за договором дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3
вищевказану окрему будівлю
невиробничого призначення. Згідно
договору дарування від 26.08.2003 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 подарувала
ОСОБА_2 25/50 частин окремої будівлі
невиробничого призначення, що
знаходиться в АДРЕСА_1, яка в цілому
складається з 11 основних кімнат,
загальною площею 222,8 кв.м, основною
площею 106,6 кв.м, розташованої на
земельній ділянці, загальною площею 1159
кв. м. У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_2
отримали на спірну будівлю свідоцтво
про право власності від 26.04.2007, замість
зазначених договорів дарування. Як
вбачається зі свідоцтва, площа
спірного об'єкту збільшена та складає
270,8 кв.м.. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали на
спірну будівлю свідоцтво про право
власності від 26.04.2007 року, яке було
видане замість договорів дарування,
посвідчених приватним нотаріусом
26.09.2002 року та 26.08.2003 року. Зі свідоцтва
вбачається, що домоволодіння
складається з одного жилого будинку
літ «А», загальною площею 270, 8 кв.м.,
жилою площею 108, 4 кв.м., гаражу літ. «Г»,
відображених у технічному паспорті від
30.10.2006 року. Однак, рішенням
господарського суду Одеської області
від 27.09.2011 року по справі № 6/17-3062-2011 за
позовом заступника прокурора
Приморського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України, договір
купівлі-продажу від 30.12.1991 року будівлі
невиробничого призначення,
одноповерхової, будівництва до 1943 року,
площею 232 кв.м., укладений між
підприємством
«Одесакурорттеплоенерго» Одеської
обласної ради по управлінням курортами
профспілок» та ТОВ «Арніка» визнано
недійсним у зв'язку з порушенням
підприємством
«Одессакурорттеплоенерго» Одеської
обласної ради по управлінням курортами
профспілок, структурним підрозділом
ОДП ЗАТ «Укрпрофздоровниця» норм
чинного на той час законодавства.
Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.11.2011 року заяву
Заступника прокурора Приморського
району м. Одеси в особі Фонду
державного майна України задоволено,
рішення господарського суду Одеської
області від 28.05.2002 року у справі №
17-6-36/02-4414 скасовано. Крім того,
встановлено, що будівля позначена літ.
«Г», не є гаражем, а є житловою будівлею,
в якій з 1977 року по даний час мешкає
інвалід дитинства ОСОБА_1, надана їй у
якості гуртожитку керівництвом
Санаторію «Червоні Зорі». Зазначена
будівля ніколи не належала
відповідачам, не була об'єктом
купівлі-продажу, дарування за
зазначеними договорами. Таким чином, з
огляду на вищевикладене, позивач
вважає, що порушено майнові права
ОСОБА_1, оскільки відсутні законні
підстави набуття відповідачами права
власності на спірну будівлю.

У судовому засіданні представник
прокуратури позовні вимоги підтримала
у повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Представники відповідачів у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
просили відмовити у їх задоволенні,
надавши свої письмові заперечення.

Представник Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог заступника прокурора
Приморського району м. Одеси в
інтересах ОСОБА_1 слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.11.1990 року у відповідності до акту
прийому-передачу будівлі заступник
директора санаторію «Червоні Зорі»
Шевчов В.В. передав на підставі
розпорядження Одеської обласної ради
по управлінню курортами профспілок №
273 від 12.11.1990 року за плату по залишковій
вартості підприємству
«Одесакурорттеплоенерго»
одноповерхову будівлю, будівництва 1915
року.

У відповідності до історичної довідки
„Об'єднання котельних і теплових
мереж", наданої Департаментом архівної
справи та діловодства Одеської міської
ради, згідно наказу № 198 від 28.12.1989 р.
Одеської обласної Ради по управлінню
оздоровницями профспілок „Об'єднання
котельних і теплових мереж"
реорганізовано в Підприємство
„Курорттеплоенерго". Згідно рішення №
2 від 28.01.1992 р. Одеського відділення АТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофоздоровниця" підприємство
„Курорттеплоенерго" підпорядковано на
правах філії Одеського відділення АТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофоздоровниця". Філія -
підприємство „Курорттеплоенерго"
створена і діє за рішенням Ради для
виконання заходів, що випливають з
основних цілей та завдань АТ. Філія є
правонаступником підприємства
„Одесакурорттеплоенерго". Рішенням №
3-8 від 22.01.2003 р. загальних зборів ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
„Укрпрофоздоровниця" філія Одеського
ДП ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" -
підприємство „Курорттеплоенерго"
реорганізована шляхом приєднання до
філії Одеського ДП ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця".

30.12.1991 року між підприємством
«Одессакурорттеплоенерго» Одеської
обласної ради по управлінням курортами
профспілок, структурним підрозділом
ОДП ЗАТ «Укрпрофздоровниця» та ТОВ
«Арніка» укладено договір
купівлі-продажу будівництва
невиробничого призначення,
будівництва до 1943 р., загальною площею
232 кв.м., два склади для зберігання
будматеріалів, будівництво до 1984 р.,
загальною площею 36 кв.м. кожний, склад -
навіс для зберігання металевих труб,
будівництва до 1984 р., загальною площею 64
кв.м.., дах з шиферу, підлога земляна, які
розташовані на земельній ділянці
площею 752, 5 кв.м., загородженій
залізобетонним забором по АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28.05.2002 року по справі №
17-6-36/02-4414 позов ТОВ «Арніка» до ОДП ЗАТ
«Укрпрофздоровниця» задоволений,
визнано за ТОВ «Арніка» право
власності на окрему будівлю
невиробничого призначення, загальною
площею 222,8 кв.м., розташовану на
земельній ділянці площею 1159 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1.

23.07.2002 року КП «ОМБТІ та РОН» складено
технічний паспорт на окрему будівлю
невиробничого призначення, загальною
площею 222, 8 кв.м., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

30.08.2002 року за договором
купівлі-продажу будівлі невиробничого
призначення, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ТОВ
«Арніка» продало, а ОСОБА_6 купив окрему
будівлю невиробничого призначення,
розташовану у АДРЕСА_1.

26.09.2002 року за договором дарування
будівлі невиробничого призначення,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарував, а
ОСОБА_3 прийняла у дар вищевказану
будівлю невиробничого призначення.

26.08.2003 року за договором дарування
частини будівлі невиробничого
призначення, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3
подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар 25/50
частин вищевказаної окремої будівлю
невиробничого призначення.

Рішенням Одеської міської ради від
04.02.2003 року № 2323 - ХХIV ОСОБА_3 та ОСОБА_2
надано у безоплатну спільну сумісну
власність земельну ділянку площею 0,1043
га, за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва
та обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, які виділені
із земель житлової та громадської
забудови.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3
та ОСОБА_2 отримали державний акт серії
ОД № 083393 від 19.05.2004 року.

Заступник прокурора Приморського
району м. Одеси в інтересах ОСОБА_1
обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що
на спірній земельній ділянці перебуває
нежитлова будівля «Г», яка фактично є
житловою, і у якій з 1977 року проживає
ОСОБА_1

Але при вивченні матеріалів справи
судом не було встановлено, що за ОСОБА_1
не зареєстроване право власності на
будівлю «Г», що знаходиться на спірній
земельній ділянці, а тому у суду не має
достатніх підстав вважати, що рішенням
Одеської міської ради від 04.02.2003 року №
2323 - ХХIV порушено права ОСОБА_1 як
власника або мешканця будівлі під
літерою «Г», за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Ст. 61 цього кодексу визначено,
що не підлягають доказуванню
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ст. 41 Конституції України встановлено,
що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 року)
передбачено, що право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном. Право
власності в Україні охороняється
законом.

Вищевказане знайшло підтвердження у
чинному ЦК України, зокрема ст.. 316 ЦК
України встановлено, що правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Також відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
а відповідно до ч. 2 цієї ж статті право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Таким чином, враховуючи, що у суду не
має підстав для визнання незаконним та
скасування рішення Одеської міської
ради, також не підлягають задоволенню
вимоги про скасування державного акту
на земельну ділянку виданого на
підставі оскаржуваного рішення.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Цивільне судочинство в Україні
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд вважає, що
зібрані у справі докази, встановлені
судом фактичні обставини справи та
належна оцінка доказів вказують на
наявність підстав для відмови в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вони є безпідставними і не
ґрунтуються на законі.

Крім того, суд вважає, що у зв'язку з
відмовою у задоволені позову підлягає
зняттю арешт з земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
накладений ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 04 вересня 2013
року.

Згідно ст. 154 ч. 6 ЦПК Україні якщо у
задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються до
набрання судовим рішенням законної
сили. Проте суд може одночасно з
ухваленням судового рішенням або після
цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст. 10,60, 81, 88, ч. 3 ст. 209, ст.ст.
213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову заступника
прокурора Приморського району м. Одеси
в інтересах ОСОБА_1 - відмовити.

Зняти арешт з земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, накладений
ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 04 вересня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

05.06.2014