АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4466/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 645/517/14-ц
Суддя-доповідач -
Категорія: «земельні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Малінської С.М.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє
в інтересах ОСОБА_3, на рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 19 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті
особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування земельною ділянкою, -

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, в обґрунтування якого
зазначила, що на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
21 квітня 1988 року 12-ю Харківською
державною нотаріальною конторою, їй на
праві власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці площею 439 кв.м.
Посилаючись на те, що відповідачем
ОСОБА_3, який є власником ? частини
житлового будинку АДРЕСА_2, порушене її
право користування земельною ділянкою
за вищевказаною адресою, з урахуванням
уточнених у квітні 2014 року позовних
вимог, ОСОБА_4 просила усунути
перешкоди у здійсненні нею права
користування земельною ділянкою,
зобов'язати ОСОБА_3 поновити межу між
домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
шляхом знесення вбиральні літ. «О» та
зробити відступ від меж на один метр,
поновити межу між домоволодіннями
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 шляхом прокладання
паралельної межі по червоній лінії
забудови обох домоволодінь за
відрізком АБ відповідно до додатку А6
висновку судово-землевпорядної
експертизи № 37 від 23 жовтня 2013 року.

Рішенням Фрунзенкського районного
суду м. Харкова від 19 травня 2014 року
позов задоволено. Ухвалено усунути
перешкоди у праві користування
земельною ділянкою домоволодіння
АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_3 поновити
межу між домоволодіннями АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 шляхом знесення вбиральні літ.
«О» та зробити відступ від меж на один
метр. Поновити межу між
домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
шляхом прокладання паралельно межі по
червоній лінії забудови обох
домоволодінь за відрізком АБ. Відрізок
АБ прокласти від лівої межі до правої
межі домоволодіння по АДРЕСА_2 зі
зміщенням по правій межі від існуючої
огорожі в бік АДРЕСА_3, 55 погонних метри.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення змінити, зобов'язавши
ОСОБА_3 поновити межу між
домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
шляхом знесення частини стіни
вбиральні літ. «О».

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення
апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення
заявленого ОСОБА_4 позову, суд першої
інстанції виходив із доведеності факту
порушення права позивачки
користування земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1, яке підлягає судовому
захисту шляхом знесення надвірної
будівлі, що належить відповідачеві, та
поновлення межі відповідно до висновку
судової землевпорядної експертизи № 37.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Судовим розглядом встановлено, що на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 21 квітня
1988 року 12-ю Харківською державною
нотаріальною конторою житловий
будинок та господарські будівлі, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві власності ОСОБА_4

Згідно з договором про право на
забудову та безстрокове користування
земельною ділянкою, укладеним 18 травня
1954 року між виконавчим комітетом
Сталінської ради трудящих та ОСОБА_7, на
підставі рішення виконавчого комітету
тієї ж ради від 06 квітня 1954 року,
останньому для будівництва житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 було
виділено земельну ділянку площею 439
кв.м.

Право власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_2 на підставі договору
довічного утримання від 26 березня 2005
року зареєстровано за ОСОБА_3, інша ?
частина будинку на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 03
квітня 2012 року належить ОСОБА_5

За договором про право на забудову та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 06 лютого 1954 року площа
земельної ділянки, відведеної для
будівництва житлового будинку за
вищевказаною адресою, має становити 439
кв.м.

Згідно з висновками
судово-землевпорядної експертизи № 37
від 23 жовтня 2013 року фактичні межі
земельних ділянок домоволодінь по
АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 не відповідають
квартальній зйомці будівельного
кварталу № 1600.

Фактично існуюча межа між земельними
ділянками по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 не
відповідає технічним документам -
технічним паспортам на домоволодіння
та квартальній зйомці будівельного
кварталу № 1600.

Порушення межі між земельними
ділянками за вказаними адресами має
місце.

Межа між земельними ділянками порушена
обома групами землекористувачів:

- співвласником домоволодіння
АДРЕСА_2 ОСОБА_3 при будівництві
вбиральні літ. «О» та встановленні
огорожі між вбиральнею літ. «О» і
сараєм літ. «Б» домоволодіння АДРЕСА_1.
Площа самочинно захопленої земельної
ділянки АДРЕСА_1 складає 0,8 кв.м, з
округленням 1 кв.м.?

- власником домоволодіння АДРЕСА_1
ОСОБА_4 - при будівництві сараю літ. «Б»
та встановленні огорожі по тильній
межі. Площа самочинно захопленої
земельної ділянки АДРЕСА_2 складає - 30
кв.м.

У висновку наведений єдиний можливий
варіант поновлення межі між земельними
ділянками, для чого запропоновано: а)
співвласнику домоволодіння по АДРЕСА_2
ОСОБА_3 знести вбиральню літ. «О»; б)
власнику домоволодіння по АДРЕСА_1
ОСОБА_4 перенести сарай літ. «Б» на
нормативну земельну ділянку, виділену
в користування згідно договору
забудови, та встановити його на
відстані 1,0 м від спільної межі.

Поновлену межу між двома
домоволодіннями прокласти паралельно
межі по червоній лінії забудови обох
домоволодінь за відрізком АБ (Додаток
А6).

Відрізок АБ прокласти, як зазначено в
Додатку А6, від лівої межі до правої
межі домоволодіння по АДРЕСА_2, зі
зміщенням по правій межі від існуючої
огорожі в бік АДРЕСА_1 на 3,55 п.м.

Як убачається із матеріалів справи,
рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 04 грудня 2012 року,
залишеним без змін в цій частині
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 12 лютого 2104
року, зобов'язано ОСОБА_4 перенести
сарай літ. «Б», частина якого
знаходиться на земельній ділянці
домоволодіння АДРЕСА_2, на нормативну
ділянку, виділену в користування
згідно договору забудови від 06 лютого
1954 року та встановити його на відстані 1
метра від спільної межі.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін, при цьому суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Оскільки жодних доказів, які б
спростовували висновки вищевказаного
експертного дослідження, яким
встановлено факт порушення права
землекористування позивачки ОСОБА_4 та
з метою поновлення цього права
запропоновано єдиний можливий варіант,
згідно з яким підлягає знесенню
вбиральня літ. «О», відповідачем не
надано і матеріали справи не містять,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Разом з тим, не можна погодитись з
висновками суду першої інстанції в
частині покладення на ОСОБА_3 обов'язку
після знесення вищевказаного об'єкту
зробити відступ від межі на один метр,
оскільки вищевказане експертне
дослідження такого висновку не
містить.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції - зміні, з
виключенням з абзацу третього його
резолютивної частини слів «та зробити
відступ на один метр».

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 19 травня 2014 року змінити,
виключивши з абзацу третього його
резолютивної частини слова «та зробити
відступ на один метр».

В іншій частин рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді