Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1889/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 26 лютого 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок кримінального
правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» (далі ПрАТ
«СК«АХА Страхування») про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок
кримінального правопорушення, який в
ході розгляду справи уточнювався.

В обґрунтування позову зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_9 року приблизно о 21.00.год.
ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки
«ВАЗ-21102», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухався по пр.Б.Хмельницького в м.
Мелітополі Запорізької області в
південному напрямку. На шляху
прямування ОСОБА_3, маючи об'єктивну
можливість своєчасно виявити
автомобіль марки «Volvo FH-12»,
реєстраційний номер НОМЕР_4, з
напівпричепом «Lamberet», реєстраційний
номер НОМЕР_3, який стояв біля правого
краю проїзної частини пр.
Б.Хмельницького по ходу руху на
південь, і маючи технічну можливість
запобігти на нього наїзд, своєчасно не
знизив швидкість і не вжив заходів до
безпечного об'їзду перешкоди, в
результаті чого в районі АЗС
«Укрнафта» по пр. Б.Хмельницького 113,
скоїв на нього наїзд. В результаті ДТП
пасажир автомобіля «ВАЗ-21102»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6
(чоловік позивачки), який сидів на
передньому сидінні отримав тілесні
ушкодження від яких помер на місці ДТП.

Вироком Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26.03.2013 року ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України.

Зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_6 вона має
двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Нею понесені витрати на поховання
чоловіка у розмірі 10 968,70 грн.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 застрахована на підставі полісу
від 04.10.2012 року АТ «СК «АХА
Страхування». Про настання страхового
випадку страхова компанія повідомлена
своєчасно, яка здійснила страхові
виплати їй на суму 12 728,99 грн.

Позивач зазначала, що на момент
загибелі чоловік не був офіційно
працевлаштований, у зв'язку з чим
допомога у зв'язку із втратою
годувальника не нараховується, а
виплачується соціальна допомога в
зв'язку з втратою годувальника в
розмірі по 300 грн. на кожну дитину. Вона
з 15.08.2011 року по 15.08.2014 року знаходиться
у декретній відпустці і отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 917,33 грн. щомісячно.

Крім майнової шкоди, їй та її дітям
завдана моральна шкода, яка полягає у
душевних стражданнях, що негативно
вплинули на психічний стан та
оцінюється нею у загальній сумі 300 000
грн.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її
користь майнову шкоду в загальному
розмірі 10 968,70 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на
її користь на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 шкоду спричинену
смертю їх батька в розмірі 1/3 частки з
усіх видів заробітку, але не менше ніж
прожитковий мінімум для дитини
відповідного віку щомісячно і до
досягнення дітьми повноліття, стягнути
з ПАТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» на її користь моральну
шкоду в сумі 5000 грн.; стягнути з ОСОБА_3
на її користь моральну шкоду завдану
неповнолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
спричинену смертю батька в сумі 100 000
грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь
моральну шкоду завдану
неповнолітньому ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
спричинену смертю батька в сумі 100 000
грн.; стягнути з відповідачів на її
користь судові витрати, що складаються
з витрат на правову допомогу в сумі 4000
грн.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 лютого 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в
якості відшкодування майнової шкоди
грошову суму в розмірі 10 968 гривень 70
копійок (складається з: оплата
поминального обіду -2 257 грн. 00 коп.,
оплата утримання на кладовищі,
одноразове прибирання - 538 грн. 70 коп.,
оплата облаштування місця поховання, а
саме - стіл гранітний - 2 736 грн. 00 коп.,
лавка гранітна -2 686 грн. 00 коп., плитка
гранітна - 1 536 грн. 00 коп., кладка плитки -
930 грн. 00 коп., встановлення та доставка -
285 грн. 00 коп.)

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
шкоду, спричинену смертю їх батька -
ОСОБА_6, в розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімум на кожну дитину
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення старшою дитиною повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а потім - за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення молодшою дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Стягнуто з Приватного Акціонерного
Товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» на користь ОСОБА_4,
моральну шкоду у сумі 5 000, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в
якості відшкодування моральної шкоди
грошову суму в розмірі 50 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в
якості відшкодування моральної шкоди,
завданої неповнолітньому ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, спричинену смертю його
батька ОСОБА_6, грошову суму в розмірі 50
000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, в якості
відшкодування моральної шкоди,
завданої неповнолітньому ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2, спричинену смертю його
батька ОСОБА_6 грошову суму в розмірі 50
000,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та
Приватного Акціонерного Товариства
«Страхова компанія «АХА страхування»,
на користь ОСОБА_4 витрати на правову
допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у сумі 1 612, 12 грн.

Стягнуто з Приватного Акціонерного
Товариства «Страхова компанія «АХА
страхування» на користь держави
судовий збір у сумі 243,12 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, оскільки судом не правильно
застосовані норми ст. 1200 ЦК України,
оскільки позивач не надала доказів
того, що її чоловік був
працевлаштований та мав дохід
неофіційний дохід 5000 грн. Крім того,
страховою компанією були здійснені
виплати на поховання загиблого, а інші
витрати пов'язані з поминальним обідом
стягненню не підлягають. При
визначенні розміру моральної шкоди
судом не враховано принцип розумності
та справедливості, а тому стягнута сума
моральної шкоди є завеликою. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з нього на
користь ОСОБА_4 10 000 грн. в якості
відшкодування моральної шкоди. В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

В силу ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині
стягнення з ОСОБА_3, майнової шкоди,
пов'язаної з витратами на поминальний
обід, облаштування місця поховання,
тощо та на утримання неповнолітніх
дітей до досягнення ними 18-ти річного
віку, суд першої інстанції виходив із
доведеності вини ОСОБА_3, в ДТП, тому
застосувавши норми ч.2 ст. 1187, 1201, 1200 ЦК
України, ст. 180, 181,182 СК України дійшов
висновку про задоволення цих позовних
вимог ОСОБА_4

Судова колегія з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не може,
оскільки він не відповідає обставинам
справи та його суд дійшов з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 3, 31, 118, 119 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спір в цій частині позовних
вимог на користь позивача, суд першої
інстанції встановив, що 09.12.2012 року
приблизно о 21.00.год. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки «ВАЗ-21102»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, скоїв
наїзд на автомобіль «Volvo FH-12»,
реєстраційний номер НОМЕР_4, з
напівпричепом «Lamberet», реєстраційний
номер НОМЕР_3, який стояв біля правого
краю проїзної частини по пр.
Б.Хмельницького в м. Мелітополі
Запорізької області В результаті ДТП
пасажир автомобіля «ВАЗ-21102»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6,
який сидів на передньому сидінні
отримав тілесні ушкодження від яких
помер на місці ДТП (а.с. 12).

На момент ДТП ОСОБА_6 знаходився у шлюбі
з позивачем ОСОБА_4 Від шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.
13-15).

Дійшовши висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3,
майнової шкоди, пов'язаної з витратами
на поминальний обід, облаштування
місця поховання, тощо та на утримання
неповнолітніх дітей до досягнення ними
18-ти річного віку, суд першої інстанції
залишив поза увагою, що
цивільно-правова відповідальність
володільця транспортного засобу та
винного в ДТП ОСОБА_3 застрахована в ПАТ
«СК «АХА Страхування» відповідно
полісу від 04.10.2012 року (а.с.24).

Відповідно п.2.1 ст. 2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним кодексом України,
Законом України "Про страхування", цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників/

Із зазначеного випливає, що договір
страхування надає третій особі право
вимагати від страховика здійснити
страхову виплату на свою користь.

При спричиненні шкоди потерпілий має
право отримати відшкодування від її
заподіювача, а також обирати, до кого цю
вимогу пред'являти - до заподіювача чи
до страховика.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та ст. 1194 ЦК України при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 зверталася до ПАТ «СК «АХА
Страхування» щодо відшкодування
витрат та страховою компанією їй
компенсовані витрати на організацію та
проведення поховання ОСОБА_6 у розмірі
12728,99 грн. В іншій частині витрат,
зокрема, оплата поминального обіду - 2 257
грн. 00 коп., оплата облаштування місця
поховання, а саме - стіл гранітний - 2 736
грн. 00 коп., лавка гранітна -2 686 грн. 00
коп., плитка гранітна - 1 536 грн. 00 коп.,
кладка плитки - 930 грн. 00 коп.,
встановлення та доставка - 285 грн. 00 коп.
відмовлено, оскільки ці витрати не
відносяться до витрат пов'язаних із
похованням.

Відмовлено ОСОБА_4 і у виплаті
страхового відшкодування у зв'язку із
смертю годувальника з тих підстав, що
заявник ОСОБА_4 не має можливості
надати довідку про доходи ОСОБА_6,
оскільки за життя він не працював, а
тому неможливо вирахувати його
середньомісячний заробіток (а.с. 25).

Таким чином, вбачається, що потерпіла
ОСОБА_4 скористалася своїм правом на
отримання відшкодування, таку вимогу
пред'явила до страховика та погодилася
із розміром виплат здійснених
страховою компанією.

Вирішуючи спір на користь позивача, суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що ОСОБА_4 звернулася до суду із
позовом про стягнення з ОСОБА_3 не
різниці між фактичним розміром шкоди і
страховим відшкодуванням, а про
стягнення майнової шкоди у задоволенні
якої їй відмовлено ПАТ «СК «АХА
Страхування».

Судова колегія вважає, що висновок суду
про задоволення цих вимог суперечить
чинному законодавству, судом не
враховані вимоги п. 2.1 ст. 2 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" щодо пріоритету норм
зазначеного Закону.

За таких обставин рішення суду в
частині стягнення з ОСОБА_3 майнової
шкоди, пов'язаної з похованням ОСОБА_6
та в частині стягнення на утримання
неповнолітніх дітей до досягнення ними
18-ти річного віку підлягають
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову у
задоволенні цих позовних вимог.

Підлягає скасуванню рішення суду і в
частині стягнення витрат на правову
допомогу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах"від 20.12.2011
року розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Види судових витрат визначені в ст.79
ЦПК, а їх розподіл здійснюється судом
відповідно до ст. 88 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
Сивовою Я.В., як адвокатом укладений
договір з ОСОБА_4 про надання юридичної
допомоги (а.с. 38,39).

Із договору вбачається, що виконавець -
Сивова Я.В. бере на себе обов'язки не
тільки з надання правової допомоги, але
й функцій представника у цивільному
процесі, а оплата проводиться саме за
надання юридичних послуг в якості
представника.

Передбачених ст. 56 ЦПК України умов для
допуску до участі в судовому засіданні
адвоката, як особи, що надає правову
допомогу, не дотримано. Виходячи із
змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України витрати
на правову допомогу мають бути
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які допускаються до участі в
розгляді справи ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь в розгляді
справи.

Згідно із Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» витрати на
правову допомогу компенсуються за
участь особи, яка надавала правову
допомогу, у судовому засіданні, під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

Однак, кошти, сплачені ОСОБА_4 за
квитанцією від 29 квітня 2013 року (а.с. 92),
не можуть вважатися витратами на
правову допомогу, відшкодування яких
передбачено цивільним процесуальним
законодавством, і які підлягають
розподілу між сторонами за правилами
ст. 88 ЦПК України.

За долученим до справи договором з
адвокатом останній є представником і
журналами судових засідань
підтверджено, що адвокат позивача
Сивова Я.В. брала участь саме як
представник позивача, користуючись
усіма права сторони у справі.

Крім того, із акту про надання правової
допомоги від 04 листопада 2013 року (а.с. 93)
не вбачається, що затрати понесені саме
за участь у судовому засіданні, під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

За таких обставин понесені позивачем
витрати з оплати послуг адвоката не
входять до передбаченого ст. 79 ЦПК
України складу судових витрат і не
підлягають стягненню на її користь.

За цих підстав, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення витрат
на правову допомогу підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у стягнення витрат на
правову допомогу.

Разом з цим не знайшли свого
підтвердження доводи апелянта
відносно завищеного розміру стягнення
моральної шкоди на користь потерпілих.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив із вимог розумності,
справедливості та виваженості, що
відповідає вимогам ст.23 ЦК України.

Частиною 3 зазначеної норми визначено,
що моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

Суд першої інстанції при визначенні
розміру на відшкодування моральної
шкоди виходив саме з цих критеріїв, та
врахував, той факт, що позивачі
втратили рідну їм людину, понесли
значні моральні страждання, які носять
триваючий характер; зазнали істотних
змін в особистому житті, перенесли
страждання, пов'язані зі смертю
чоловіка та батька, його похованням й
продовжують нести ці душевні
страждання; життя людини є найвищою
соціальною цінністю.

Доводи апелянта про те, що смертю
ОСОБА_6 його дитині ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
не спричинена моральна шкода
безпідставні та не ґрунтуються на
законі, суперечать нормам
матеріального права.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України,
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Крім того, пунктом 1 ч.2 ст.1167 ЦК України
визначено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, смерть ОСОБА_6
наступила в результаті неправомірних
злочинних дій відповідача ОСОБА_3 при
керуванні ним джерелом підвищеної
небезпеки - автомобілем «ВАЗ-21102»
реєстраційний НОМЕР_1, 09.12.2002 року.
Вироком Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 березня 2013 року ОСОБА_3
засуджений за ч.2 ст. 286 КК України (а.с.
8-9).

Враховуючи, що потерпілі ОСОБА_4 та її
неповнолітні діти є близькими родичами
загиблого ОСОБА_6 не можна погодитися з
доводами апелянта, що смерть чоловіка
та батька не спричинила кожному з них
моральної шкоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про стягнення
моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь
позивачів по 50000,00 грн. кожному з
урахуванням характеру та обсягу їх
страждань, та виходячи з засад
справедливості та розумності.

Доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в цій частині є законним та
обґрунтованим, ухвалено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції в цій частині та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення майнової
шкоди пов'язаної з витратами на
поминальний обід, облаштування місця
поховання, тощо, на утримання
неповнолітніх дітей до досягнення ними
18-ти річного віку та витрат на правову
допомогу підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4 в цій частині її позовних
вимог. В іншій частині рішення є
законним та обґрунтованим, підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 26 лютого 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в
якості відшкодування майнової шкоди
грошову суму в розмірі 10 968 гривень 70
копійок, що складається з: оплати
номінального обіду -2 257 грн. 00 коп.,
оплати утримання на кладовищі,
одноразове прибирання - 538 грн. 70 коп.,
оплати облаштування місця поховання, а
саме - стіл гранітний - 2 736 грн. 00 коп.,
лавка гранітна -2 686 грн. 00 коп., плитка
гранітна - 1 536 грн. 00 коп., кладка плитки -
930 грн. 00 коп., встановлення та доставка -
285 грн. 00 коп.;

в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх
дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, шкоду, спричинену смертю
їх батька - ОСОБА_6, в розмірі 1/3 частини
з усіх видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімум на кожну дитину
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення старшою дитиною повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а потім - за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення молодшою дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 року;

та в частині стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 витрат на правову
допомогу у сумі 4 000,00 грн. скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову ОСОБА_4 у задоволенні цих
позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: