Єдиний унікальний номер 205/1412/14-ц
№ 2п-205/71/2014
№ 205/1412/14-ц
УХВАЛА

3 червня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Приходченко О.С.

при секретарі
Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення
та зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 20 лютого 2014 року звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_1
про зміну способу стягнення та
зменшення розміру аліментів.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 березня 2014 року позовні вимоги було
задоволено.

У своїй заяві ОСОБА_1 посилався на
те, що причиною неявки у судове
засідання була хвороба дитини; в якості
заперечень проти позовних вимог
позивача посилалася на відсутність у
неї офіційного постійного місця
роботи, з метою працевлаштування у 2013
році мала намір виїхати за кордон з
метою працевлаштування, але позивач не
надав згоди на виїзд дитини за кордон.

Перевіривши матеріали заяви про
перегляд заочного рішення та цивільної
справи № 2-205/2103/2014 (205/1412/14-ц), суд вважає
за необхідне залишити заяву без
задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 2014
року Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська було ухвалено заочне
рішення у зв'язку з тим, що відповідач
не з'явилася у судове засідання.

Причиною неявки відповідача у
судове засідання 12 березня 2014 року була
хвороба її дитини (а.с. 35).

Разом з тим, ч. 1 ст. 232 ЦПК України
встановлено, що заочне рішення
підлягає скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, поважність причин
неявки у судове засідання не є
обов'язковою підставою для скасування
заочного рішення суду.

Що стосується доказів, на які
посилається відповідач, щодо
відсутності у неї офіційного
постійного місця роботи і відмови
позивача надати згоду на виїзд дитини
за кордон з метою працевлаштування
відповідача, то вони не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
єдиною підставою для зміни розміру
аліментів, яку судом було прийнято до
уваги, була наявність у позивача на
теперішній час офіційного місця
роботи, у зв'язку з чим на підставі ч. 2
ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України аліменти
повинні стягуватися у частці від
заробітку (доходу) батька.

Доказів наявного нерегулярного,
мінливого доходу у позивача (ч. 1 ст. 184
СК України), який був би підставою
продовження стягнення з позивача на
користь відповідача аліментів у
твердій грошовій сумі, ОСОБА_1 суду не
надано.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у
результаті розгляду заяви про перегляд
заочного рішення суд може своєю
ухвалою залишити заяву без
задоволення.

Таким чином, з урахуванням
перелічених обставин заява ОСОБА_1
підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного,
керуючись ч. 2 ст. 197, п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування
заочного рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 березня 2014 року по цивільній справі №
2-205/2103/2014 (205/1412/14-ц) за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про зміну способу стягнення та
зменшення розміру аліментів залишити
без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська протягом п'яти днів
з дня отримання її копії.

Суддя