Справа № 673/865/14-ц
Провадження №
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 р.

Деражнянський районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючого-судді
Коваля Ф.І.,

при секретарі
Демчишиній Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Деражні
цивільну справу за клопотанням
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_2 про надання дозволу на
примусове виконання рішення
Московського районного суду м.
Калінінграда Російської Федерації від
20вересня 2013 року про встановлення
факту родинних відносин та
зобов'язання внести зміни до актового
запису про народження, -

в с т а н о в и в :

Громадянин Російської Федерації
ОСОБА_2 через Головне управління
юстиції у Хмельницькій області
звернувся в суд з клопотанням про
надання дозволу на виконання на
території України рішення
Московського районного суду м.
Калінінграда Російської Федерації від
20вересня 2013 року, ухваленого по
цивільній справі №2-2838/2013 за заявою
ОСОБА_2 про встановлення факту родинних
відносин.

Вказаним рішенням встановлено
юридичний факт родинних відносин, а
саме: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.
Нова Гута Вовковинецького району, є
рідним сином ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, а також внесено зміни в
запис про народження №164 від 18 вересня
1948 року по бюро ЗАГС Вовковинецького
району Хмельницької області на ОСОБА_2,
змінено національність матері і батька
дитини «українець» на «поляк».

В судове засідання заявник не з'явився,
подавши заяву, зі змісту якої
вбачається його прохання про розгляд
справи за його відсутності.

Представник відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Деражнянського
районного управління юстиції у
Хмельницькій області в судове
засідання не з'явилася, проте подала до
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, не заперечуючи у
задоволенні клопотання.

Розглянувши подані документи, суд
доходить до наступного.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про
міжнародне приватне право» в Україні
можуть бути визнані та виконані
рішення іноземних судів у справах, що
виникають з цивільних, трудових,
сімейних та господарських
правовідносин, вироки іноземних судів
у кримінальних провадженнях у частині,
що стосується відшкодування шкоди та
заподіяних збитків, а також рішення
іноземних арбітражів та інших органів
іноземних держав, до компетенції яких
належить розгляд цивільних і
господарських справ, що набрали
законної сили.

Статтею 390 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що
рішення іноземного суду (суду
іноземної держави; інших компетентних
органів іноземних держав, до
компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності.

У відносинах між Україною та
Російською Федерацією діє Конвенція
«Про правову допомогу і правові
відносини по цивільних, сімейних і
кримінальних справах», підписана
країнами-учасницями СНД в м. Мінськ 22
січня 1993 року та ратифікована Україною
згідно із Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних та кримінальних
справах» від 10 листопада 1994 року
№240/94-ВР (далі Мінська Конвенція).

Відповідно до п. а) ст. 51 Мінської
Конвенції кожна із Договірних Сторін
на умовах, передбачених цією
Конвенцією, визнає і виконує, зокрема,
рішення установ юстиції, винесені на
території інших Договірних Сторін, по
цивільних і сімейних справах,
включаючи затверджені судом мирові
угоди по таких справах і нотаріальні
акти у відношенні грошових зобов'язань
(далі - рішень).

Згідно із ст. 53 Мінської Конвенції
клопотання про дозвіл примусового
виконання рішення подається в
компетентний суд Договірної Сторони,
де рішення підлягає виконанню. Воно
може бути подано й у суд, що виніс
рішення в справі в першій інстанції.
Цей суд направляє клопотання судові,
компетентному винести рішення по
клопотанню.

Відповідно до ст. 54 Мінської Конвенції
клопотання про визнання і дозвіл
примусового виконання рішень,
передбачених у статті 51, розглядаються
судами Договірної Сторони, на
території якої повинне бути здійснене
примусове виконання. Суд, що розглядає
клопотання про визнання і дозвіл
примусового виконання рішення,
обмежується встановленням того, що
умови, передбачені цією Конвенцією,
дотримані. У випадку, якщо умови
дотримані, суд виносить рішення про
примусове виконання. Порядок
примусового виконання визначається за
законодавством Договірної Сторони, на
території якої повинне бути здійснене
примусове виконання.

Згідно із ч.2 ст. 393 Цивільного
процесуального кодексу України якщо
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, передбачено подання
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду через органи державної
влади України, суд приймає до розгляду
клопотання, що надійшло через орган
державної влади України.

Клопотання громадянина Російської
Федерації ОСОБА_2 про надання дозволу
на примусове виконання рішення
Московського районного суду м.
Калінінграда Російської Федерації від
20вересня 2013 року надійшло до суду через
Головне управління юстиції у
Хмельницькій області відповідно до
Глави І Розділу 8 Цивільного
процесуального кодексу України та
розділу V Інструкції про порядок
виконання міжнародних договорів з
питань надання правової допомоги в
цивільних справах щодо вручення
документів, отримання доказів та
визнання і виконання судових рішень,
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції України та
Державної судової адміністрації
України №1092/5/54 від 27 червня 2008 року.

Рішення Московського районного суду м.
Калінінграда Російської Федерації від
20вересня 2013 року про встановлення
факту родинних відносин та
зобов'язання внести зміни до актового
запису про народження набрало законної
сили 26 жовтня 2013 року і на території
Російської Федерації не виконувалось,
що підтверджується наявними у справі
довідками Московського районного суду
м. Калінінграда Російської Федерації.

Підстав для відмови у визнанні та
виконанні вказаного судового рішення,
передбачених ст. 55 Мінської Конвенції
та ст. 396 Цивільного процесуального
кодексу України, не встановлено.

Враховуючи те, що при розгляді
клопотання про визнання й виконання на
території України рішення
Московського районного суду м.
Калінінграда Російської Федерації від
20вересня 2013 року обставини,
передбачені ст. 55 Мінської Конвенції та
ст. 396 Цивільного процесуального
кодексу України, які б перешкоджали
виконанню рішення суду на території
України, не встановлені, а також беручи
до уваги те, що при розгляді клопотання
суд обмежується лише встановленням
того, що передбачені Мінською
Конвенцією умови додержано, суд вважає
клопотання обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 51-55 Конвенції «Про
правову допомогу і правові відносини
по цивільних, сімейних і кримінальних
справах», підписаної
країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22
січня 1993 року та ратифікованої
Україною згідно із Законом України
«Про ратифікацію Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних та кримінальних
справах» від 10 листопада 1994 року N
240/94-ВР, ст. 81 Закону України «Про
міжнародне приватне право», ст.ст. 390-396
ЦПК України, суд, -

ухвалив:

клопотання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на виконання
на території України рішення
Московського районного суду м.
Калінінграда Російської Федерації від
20вересня 2013 року, ухваленого по
цивільній справі №2-2838/2013 за заявою
Анатолія Нарцизовича про встановлення
факту родинних відносин, згідно з яким
встановлено юридичний факт родинних
відносин, а саме: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с. Нова Гута
Вовковинецького району, є рідним сином
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а також
внесено зміни в запис про народження
№164 від 18 вересня 1948 року по бюро
записів актів громадянського стану
Вовковинецького району Хмельницької
області на ОСОБА_2, змінено
національність матері і батька дитини
«українець» на «поляк».

Ухвала суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області через районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ф. І. Коваль