Справа №333/5125/14-ц
Провадження №2/333/2179/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого -
судді Тучкова С.С.,

при секретарі
Єфімовій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
№333/5125/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/4 частини всіх
видів доходу відповідача, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
подання позову і до повноліття доньки,
посилаючись на те, що з відповідачем
вона перебуває у зареєстрованому
шлюбі, добровільно надавати
матеріальну допомогу відповідач
відмовляється, тому вона вимушена
звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно та належним
чином, надав суду заяву, в якій просив
на підставі ч.2 ст.158 Цивільного
процесуального кодексу України
розглядати справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримав повністю,
проти винесення заочного рішення суду
не заперечував.

Відповідач, повідомлений судом
належним чином про час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, надав суду заяву, в якій
просив розглядати справу без його
участі, позов визнав у повному обсязі,
проти стягнення з нього аліментів не
заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно ч.4 ст.174 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії
НОМЕР_2, виданого 16.10.2010 року
Комунарським відділом реєстрації
актів цивільного стану Запорізького
міського управління юстиції, 16.10.2010
року сторони уклали шлюб, про що в книзі
реєстрації шлюбів було зроблено
відповідний актовий запис за №926 (а.с.2).

Згідно свідоцтва про народження, серії
НОМЕР_3, виданого 28.04.2011 року
Комунарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, сторони є батьками
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Отже, судом встановлено, що на даний час
дитина знаходиться на утриманні матері
ОСОБА_1, проживає разом з нею.
Добровільно відповідач ОСОБА_2
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, хоча є працездатним.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права
дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
батько (батьки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини і
платника аліментів, наявність у
останнього інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного
кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 Сімейного
кодексу України.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу
України встановлено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Таким чином, у зв'язку із викладеним,
аналізуючи зібрані у справі докази та
вимоги чинного законодавства,
приймаючи до уваги положення ст.11
Цивільного процесуального кодексу
України щодо розгляду справ в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, враховуючи
обставини справи, а також те, що
відповідач визнав позов повністю, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ґрунтуються на законі,
підтверджуються зібраними у справі
доказами та не порушують прав та
інтересів третіх осіб, тому позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Так як задоволена основна вимога
позивача, яка була звільнена від сплати
судового збору при подачі заяви, з
відповідача повинен бути стягнений в
дохід держави судовий збір.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про
права дитини, ратифікованої постановою
Верховної Ради України від 27.02.1997 року,
ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України,
ст.8 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст.10, 11, 59, 60, 174, 209, 214-215, 367
ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісяця, але не менш, ніж
30% прожиткового мінімуму відповідного
віку дитини, починаючи з 24.06.2014 року і до
повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1),
судовий збір в дохід держави в розмірі
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
С.С. Тучков