Справа № 140/3105/13-ц Провадження №
22-ц/772/2019/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Царапора О. П.Категорія:
8Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Немирівського районного суду
Вінницької області від 23 січня 2014 року
в цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування
майна з незаконного володіння, -

встановила:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 04.04.2000 року між ним та
Київським міським центром інвалідного
спорту «Іванспорт» було укладено
договір купівлі - продажу, згідно з яким
позивач купив транспортний засіб
моделі ПАЗ-3205, 1990 року випуску, д/н
НОМЕР_1.

Влітку 2002 року ОСОБА_3 передав автобус у
користування за дорученням ОСОБА_2, а
також між ними існувала певна
домовленість про повернення
транспортного засобу в визначений
строк у власність позивача, після
спливу терміну зазначеного в
довіреності.

В даний час, як відомо позивачу,
відповідач не використовує
транспортний засіб, однак на його
вимогу про повернення автобуса не
реагує. Автобус перебуває у
домогосподарстві відповідача в
АДРЕСА_1, а саме по місцю його
проживання.

Позивач вважає, що такими незаконними
діями відповідача порушенні його
права, як власника даного
транспортного засобу, а тому він
звернувся до суду з даним позовом за
захистом свої прав.

Заочним рішенням Немирівського
районного суду Вінницької області від
23 січня 2014 року позов задоволено
частково. Судом вирішено витребувати з
незаконного володіння у ОСОБА_2,
транспортний засіб моделі ПАЗ-3205, 1990
року випуску, д/н НОМЕР_2 та передати
вказаний транспортний засіб ОСОБА_3
Також вирішено питання про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових
витрат. В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3, оскільки вважає
рішення незаконним та необґрунтованим,
а також таким, що не відповідає
фактичним обставинам справи і
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального
права.

У своїх запереченнях на скаргу позивач
ОСОБА_3 її доводи не визнав, вказавши на
безпідставність і на законність та
обґрунтованість рішення районного
суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача
ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно копії угоди купівлі-продажу
від 4 квітня 2000 року Київський міський
центр інвалідного спорту «Інваспорт»
продав, а ОСОБА_3 придбав транспортний
засіб моделі ПАЗ-3205, 1990 року випуску, д/н
НОМЕР_1 (а.с.6). На ім'я власника
транспортного засобу ОСОБА_3
Жмеринським МРЕВ ВДАІ 03.12.02р. видано
тимчасовий реєстраційний талон серія
НОМЕР_3 (а.с.7).

Як вбачається з облікової картки
приватного ТЗ, виданої Шаргородським
РВ УМВС України у Вінницькій області
20.01.2014 року власником транспортного
засобу марки ПАЗ 3205, 1990 року випуску,
ДНЗ НОМЕР_2 являється ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3
заявлено вимогу про витребування
належного йому на праві власності
автобуса, який без відповідних
правових підстав утримує відповідач
ОСОБА_2

Положеннями ст. ст. 316, 317 ЦК України
передбачено, що право власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Зі змісту ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України слідує,
що право власності є непорушним, ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні; особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Звертаючись до суду з позовом про
витребування автомобіля з чужого
незаконного володіння, ОСОБА_3
заперечив укладання правочину з
відповідачем ОСОБА_2 щодо
купівлі-продажу автобуса.
Відповідачем не доведено правових
підстав утримання ним спірного
автобуса.

Відповідно до положень ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ст. 400 ЦК України,
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності.
У разі невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
майна.

Відповідно до ст. 244 ч. 1 ЦК України на
підставі довіреності здійснюється
представництво. За своїм юридичним
змістом договір доручення є договором
представництва, оскільки повірений
зобов'язується діяти від імені
довірителя.

Згідно ст.ст. 238, 244 ЦК України
довіреність не є правовим оформленням
переходу права власності на
автомобіль. Видачу генеральної
довіреності без укладання договору
купівлі - продажу не можна вважати
договором, що укладений відповідно до
закону та допускає перехід права
власності на автомобіль. Підстави
набуття права власності на майно чітко
визначені цивільним законодавством.

При цьому, слід враховувати
особливості передбачені
законодавством щодо продажу рухомого
майна, а саме: транспортного засобу, що
містять відмінності від підстав
продажу інших видів нерухомого майна,
та потребують проведення відповідних
дій по реєстрації та зняттю з
реєстрації транспортного засобу.

Щодо тверджень відповідача про те, що
він на підставі генеральної
довіреності, термін дії якої
закінчився 23.10.2004 року, в кінці 2001 року
придбав у позивача, а не отримав у
користування спірний автобус та
сплатив йому суму у розмірі приблизно
6000 доларів США, при цьому дія вказаної
довіреності позивачем продовжувалась
нотаріально аж приблизно до 2008 року, то
останні належними доказами не
підтверджені, тоді як згідно положень
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, подані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги і зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку про те, що
судом першої інстанції допущено
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Немирівського
районного суду Вінницької області від
23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис)
Стадник І.М.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.