АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-6266/14
Головуючий у 1 інстанції: Бартащук Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В.,
Невідомої Т.О.

при секретарі: Гулієві Ф.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 8 жовтня 2012 року за заявою
Заступника прокурора Дніпровського
району м. Києва, який діє в інтересах
держави в особі Київської міської
ради,заінтересована особа:
Міністерство юстиції України в особі
Десятої Київськкої державної
нотаріальної контори про визнання
спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 8 жовтня 2012 року заяву
Заступника прокурора Дніпровського
району м. Києва, який діє в інтересах
держави в особі Київської міської ради,
заінтересована особа: Міністерство
юстиції України в особі Десятої
Київськкої державної нотаріальної
контори про визнання спадщини
відумерлою задоволено.

Визнано спадщину після смерті ОСОБА_2,
що складається з однокімнатної
квартири загальною площею 38, 35 кв. м., за
адресою: АДРЕСА_1 відумерлою.

Передано квартиру до територіальної
громади м. Києва в особі її
представницького органу Київської
міської ради.

На виконання рішення суду, згідно
розпорядження КМДА № 1143 від 10.07.2013 р.
спірна квартира була зарахована до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянт вказує на те, що 15.08.2013
р. він отримав свідоцтво про право на
спадщину у вигляді АДРЕСА_1 на підставі
заповіту, виданого 31.07.2006 р. його бабкою
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Але
оформити свої права на спадщину він не
може у зв*яз ку із тим, що згідно із
вказаним рішенням суду спадщина, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_2 визнана
відумерлою, і передана до
територіальної громади м. Києва.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянта підтримала
подану скаргу, із викладених в ній
підстав, представник заявника в судове
засідання не з*явився, прокуратура
Дніпровського району м. Києва надала
суду свої заперечення на апеляційну
скаргу. Десята Київська державна
нотаріальна контора просить
розглянути справу без участі їхнього
працівника.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1277 ЦК України, у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття суд визнає спадщину
відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою
подається після спливу одного року з
дня відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою,
переходить у власність територіальної
громади за місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою
розглядається в порядку окремого
провадження, за правилами, визначеними
Главою 9 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
однокімнатна квартира загальною
площею 38,35 кв.м. АДРЕСА_1 належала на
праві власності ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_2 зареєстрованих
осіб в квартирі не має, що
підтверджується наданою ЖРЕО № 418
довідкою від 30.05.2012 р.

Задовольняючи пред*явлену Заступником
прокурора Дніпровського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради заяву, суд
першої інстанції виходив із того, що
після спливу одного року з дня
відкриття спадщини щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2, відсутні
спадкоємці за заповітом і за законом,
відсутні також достовірні дані про
наявність спадкоємців, яким невідомо
про смерть ОСОБА_2 та про відкриття
спадщини.

Але погодитися із таким висновком в
повній мірі не можна.

Із доданих до апеляційної скарги
документів вбачається, що ОСОБА_1
отримав Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 15.08.2013 р., яка
складається із однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 на підставі заповіту,
складеного на його ім.*я ОСОБА_2,
посвідченого 31.07.2006 р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, і
зареєстрованого в реєстрі за № 5773.

Того ж дня - 31.07.2006 р., до Спадкового
реєстру було внесено запис про
реєстрацію вказаного заповіту,
підтвердженням чого є наданий
апелянтом Витяг про реєстрацію в
Спадковому реєстрі.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини, вона
належить спадкоємцеві з дня відкриття
спадщин.

Тобто, незважаючи на отримання
Свідоцтва про право на спадщину 15.08.2013
р., спірна квартира, яка є предметом
спадкування належала ОСОБА_1 з 04.12.2010 р.

Оскільки на час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції відсутні дані
про скасування або визнані недійсним в
установленому законом порядку
Свідоцтва про право ОСОБА_1 на спадщину
за заповітом, колегія суддів вважає, що
визнаючи спадщину, яка належала ОСОБА_2
відумерлою, суд порушив права її
спадкоємця ОСОБА_1, який внаслідок
цього обмежений у можливості
здійснення в повному обсязі своїх прав
на належне йому спадкове майно.

Відповідно до правил встановлених ч. 6
ст. 235 ЦПК України, якщо під час
розгляду справи в порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження суд залишає заяву без
розгляду.

За встановлених обставин, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги, так як в даному випадку існує
спір про право на спадкове майно, у
зв*язку із чим спадщина, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_2, не може бути
визнана відумерлою за заявою
відповідного органу місцевого
самоврядування в порядку окремого
провадження, передбаченого Главою 9 ЦПК
України, а тому рішення суду підлягає
скасуванню, а подана заяву залишенню
без розгляду.

Колегія суддів також вважає
необхідним зазначити про неможливість
застосування до даних правовідносин
встановлені у ч. 2 ст. 1280 ЦК України
правила щодо можливого способу захисту
порушеного права спадкоємців, які
пропустили строк для прийняття
спадщини, у вигляді права вимагати його
повернення в натурі на що вказував і
суд у своєму рішенні, оскільки
наведена норма права регулює питання,
коли особа набула статусу спадкоємця,
але майно, на яке вона претендує хоча і
існує в натурі, але розподілено між
іншими спадкоємцями, або вже визнано
відумерлим і передано територіальній
громаді.

В даному випадку ОСОБА_1 не тільки
визнаний спадкоємцем після ОСОБА_2, але
й отримав Свідоцтво про право на
спадщину та зареєстрував своє право в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
235, 303, 307, 310, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково .

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 8 жовтня 2012 року скасувати.

Заяву Заступника прокурора
Дніпровського району м. Києва, який діє
в інтересах держави в особі Київської
міської ради, заінтересована особа:
Міністерство юстиції України в особі
Десятої Київської державної
нотаріальної контори про визнання
спадщини відумерлою залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: