Красилівський районний суд
Хмельницької області
Справа № 677/32/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2014 року м.Красилів

року Красилівський районний суд
Хмельницької області в складі судді
Красняка В.І., при секретарі Федченко
Л.В., з участю відповідача ОСОБА_1,
представника відповідача адвоката
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Красилові цивільну справу за позовною
заявою Національної академії
внутрішніх справ до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат за період
навчання,

встановив:

09 січня 2014 року Національна академія
внутрішніх справ (далі - НАВС)
звернулася до Красилівського
районного суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат за період
навчання.

В обґрунтуваннях своїх позовних вимог
посилається на те, що наказом ректора
Київського юридичного інституту МВС
України від 30.08.2004 року №506 відповідача
з 30.08.2004 року було зараховано курсантом
першого курсу юридичного факультету.

Постановою КМ України від 08.09.2005 року
№880 НАВС було реорганізовано у
Київський національний університет
внутрішніх справ (далі - КНУВС) і до його
складу було передано Київський
юридичного інститут МВСУкраїни.

28.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим
органом-УМВС України у Хмельницькій
області та відповідачем було укладено
договір №Хм-207 (далі - Договір) про
підготовку фахівця у КНУВС, відповідно
до якого ОСОБА_1 навчався за рахунок
коштів державного бюджету і
зобов'язувався після закінчення
навчання відпрацювати не менше трьох
років за місцем розподілу, а у разі
відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
(Далі- ОВС) протягом перших трьох років
після закінчення
навчання-відшкодувати фактичні
витрати за період навчання.

Розпорядженням КМ України від 27.08.2010
року №1709-р КНУВС було реорганізовано в
НАВС, яка є правонаступником КНУВС.

З 01.09.2004 року по 20.06.2008 року відповідно
до умов Договору відповідач у період
навчання у КНУВС за державним
замовленням за напрямком
«Правознавство» перебував на
державному забезпеченні харчуванням,
речовим майном, грошовим утримання та
житлом із наданням відповідних
комунальних послуг.

Наказом КНУВС від 20.06.2008 року №593
відповідачу присвоєно кваліфікацію
юриста, видано диплом спеціаліста та
направлено для подальшого проходження
служби до УМВС України у Хмельницькій
області.

Наказом УМВС України в Хмельницькій
області від 01 лютого 2011 року
відповідача звільнено з органів
внутрішніх справ на підставі поданого
ним рапорту за власним бажанням.

Посилаючись на те, що відповідач
порушив умови Договору, не відпрацював
за місцем розподілу не менше як три
роки та звільнився за власним бажанням,
позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на
користь НАВС вартість за навчання у
розмірі 4683,24 грн. та судовий збір.

В судове засідання представник
позивача Романенко О.Є., що діє на
підставі довіреності, направив заяву
про розгляд справи без його участі, в
якій позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, просили у
задоволенні позову відмовити з тих
підстав, що відповідно до ст.18 Закону
України «Про міліцію» та п.7 Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМУ №313 від 01.03.2007 року,
повноважною особою на звернення до
суду з позовом про відшкодування
витрат, пов'язаних з утриманням у
вищому навчальному закладі, є
Міністерство внутрішніх справ України,
а навчальний заклад не уповноважений
за законом звертатись до суду з позовом
про відшкодування витрат на навчання.
Крім того, договір на підготовку
фахівця у Київському національному
університеті внутрішніх справ був
укладений 28 листопада 2007 року і його
положення не передбачають поширення
його дії на час до його укладення. До
того ж, п.2.1.8. Договору передбачене
відшкодування фактичних витрат згідно
розрахунку, який повинен бути
затверджений навчальним закладом
після закінчення навчання, а
представником позивача надані лише
довідки, які складені у 2013 році
працівниками НАВС. Відповідач також
звертає увагу суду на ту обставину, що в
порушення умов Договору про підготовку
фахівця позивач його про розмір
фактичних витрат на його утримання не
інформував, вимоги щодо добровільного
відшкодування фактичних витрат за
навчання йому не надсилав.

Посилаючись на викладене, відповідач
та його представник просили суд в
задоволенні позову відмовити за
недоведеності вимог.

Суд, заслухавши пояснення відповідача
та його представника, дослідивши та
проаналізувавши наявні в справі
письмові докази, приходить до
наступного.

Як встановлено судом і не
заперечується сторонами, наказом
ректора Київського юридичного
інституту МВС України від 30.08.2004 року
№506 відповідача з 30.08.2004 року було
зараховано курсантом першого курсу
юридичного факультету.

Відповідно до постанови КМУ від 08.09.2005
року №880 Київський юридичний інститут
МВС України було передано до складу
КНУВС.

28.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим
органом-УМВС України у Хмельницькій
області та відповідачем було укладено
договір №Хм-207 про підготовку
відповідача у КНУВС, відповідно до
якого останній навчався за рахунок
коштів державного бюджету і
зобов'язався після закінчення навчання
відпрацювати не менше трьох років за
місцем розподілу, а у разі відмови від
подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу в ОВС
протягом перших трьох років після
закінчення навчання-відшкодувати
фактичні витрати за період навчання.

З 01.09.2004 року по 20.06.2008 року відповідно
до умов Договору відповідач у період
навчання у КНУВС за державним
замовленням за напрямком
«Правознавство» перебував на
державному забезпеченні харчуванням,
речовим майном, грошовим утримання та
житлом із наданням відповідних
комунальних послуг.

Наказом КНУВС від 20.06.2008 року №593
відповідачу присвоєно кваліфікацію
юриста, видано диплом спеціаліста та
направлено для подальшого проходження
служби до УМВС України у Хмельницькій
області.

Наказом УМВС України в Хмельницькій
області від 01 лютого 2011 року
відповідача звільнено з органів
внутрішніх справ на підставі поданого
ним рапорту за власним бажанням.

В обґрунтування розміру витрат на
утримання відповідача, який жодного
дня не вчився в НАВС, за період навчання
позивачем надано складену 20.11.2013 року і
завірену печаткою НАВС довідку про
розрахунок фактичних витрат,
пов'язаних з утриманням рядового
міліції ОСОБА_1 в НАВС з 01.09.2004 року по
20.06.2008 року на протязі 1389 діб, в якій
зазначено, що вказані витрати пов'язані
з грошовим забезпеченням в сумі 3659,88
грн. і речовим забезпеченням в сумі 1023,36
грн..

Крім того, позивачем надано до позову
складену працівниками НАВС довідку
без дати витрат речового майна
перемінного особового складу академії
за період навчання курсанта КНУВС
ОСОБА_1 за період навчання з 01.09.2004 року
по 20.06.2008 року, в якій зазначено
майно,яке видано в 2004 і 2008 роках,
довідки без дати про доходи та
відрахування за 2006-2008 роки курсанта
ОСОБА_1, завірені печаткою НАВС, а не
КНУВС, в якому фактично навчався
відповідач.

Зазначені довідки не можуть бути
визнані належними доказами у справі
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.2. спільного наказу
МВС, МО, СБУ, Мінфіну України,
зареєстрованого Міністерством юстиції
України № 863/ 14130 від 30.07.2007 року про
порядок відшкодування курсантами
витрат пов'язаних з їх утриманням у ВНЗ,
після навчального року, в наказі
начальника ВНЗ про переведення
курсанта на наступний курс навчання,
проти прізвища кожного курсанта
проставляється загальна сума його
утримання за рік. Щорічні виписки з цих
наказів залучаються до особової справи
курсанта.

Заявляючи про суму грошового і
речового утримання, що підлягає
стягненню з відповідача, позивач,
незважаючи на вимогу суду, не надав
таких даних, просив розглядати справу
за наявними в справі доказами.

Зазначена обставина та надані
позивачем як докази документи
унеможливлюють перевірку та
визначення розміру витрат
позивача,пов'язаних з навчанням
відповідача.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Надані позивачем як докази документи
не доводять розмір витрат, що
підлягають стягненню з відповідача та
не спростовують доводи відповідача.

За таких обставин підстав для
задоволення позову суд не вбачає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
враховує і те, що позивачем не надано
доказів про повідомлення відповідача
протягом навчання про фактичні щорічні
витрати на його навчання. Крім того, суд
також враховує, що позивач, не надавши
документальних доказів направлення і
одержання відповідачем пропозиції
НАВС за №46/6361 від 29.11.2013 року про
добровільне відшкодування фактичних
витрат за навчання, даних про відмову
останнього від пропозиції щодо
добровільного відшкодування цих
витрат, просить суд стягнути витрати,
пов'язані з навчанням ОСОБА_1 в КНУВС на
користь НАВС в судовому порядку . Разом
з тим, відповідно до п.6 Порядку
відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМУ від 01.03.2007 року №313 (далі
Порядок), і п.4.4. Договору,таке
відшкодування здійснюється в судовому
порядку лише у разі відмови від
добровільного відшкодування цих
витрат.

За таких обставин правових підстави
для стягнення з відповідача 4683,24 грн. на
користь НАВС суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,60,61,88,213-215 ЦПК України , суд

вирішив:

Національній академії внутрішніх
справ відмовити в задоволенні позову
до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за
період навчання в сумі 4683 гривні 24
копійки.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги через
Красилівський районний суд до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення, а представником позивача
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27
червня 2014 року.

Суддя: В. І. КРАСНЯК