Провадження № 22-ц/779/1197/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Шалаути Г.І.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю представника апелянта -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4, третя особа на
стороні відповідача без самостійних
вимог щодо предмета спору - приватний
нотаріус Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсним іпотечного
договору, з апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
17 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач звернувся з
позовом, щоб ухвалити рішення, яким
визнати іпотечний договір від 16 квітня
2012 року недійсним, зобов'язати
реєстраційну службу міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області зняти
обтяження з майна, яке накладено на
підставі іпотечного договору.

Заявлені вимоги позивач
обґрунтував тим, що укладений договір є
недійсним, оскільки в порушення вимог
ст.6 ЗУ «Про іпотеку» під час передачі в
іпотеку в якості забезпечення
виконання зобов'язань за договором
відновлювальної кредитної лінії
-чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 не
було оформлено передачу в іпотеку
земельної ділянки, на якій
безпосередньо розташований житловий
будинок та яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 згідно
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 17 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу,
просить його скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Представник апелянта зазначає у
скарзі, що суд не взяв до уваги, що при
укладенні правочину сторонами не було
дотримано вимог законодавства щодо
детального опису предмета іпотеки, чим
порушено вимоги законодавства щодо
істотних умов договору іпотеки та що
призвело до неправильного
застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не взяв до
уваги при вирішенні спору порушення
вимог ст.6 ЗУ «Про іпотеку», що під час
передачі в іпотеку в якості
забезпечення виконання зобов'язань за
договором відновлювальної кредитної
лінії - чотирикімнатної квартири
АДРЕСА_1 не було оформлено передачу в
іпотеку земельної ділянки, на якій
безпосередньо розташований житловий
будинок та яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 згідно
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта, яка
вимоги скарги підтримала, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних
у справі доказів. Жоден доказ не має
для суду наперед встановленого
значення. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про сплив позовної давності,
передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, що
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови в позові.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року
між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник -
ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_4 було
укладено договір про надання
відновлювальної лінії №332-22/340 в сумі 185
000 гривень.

З метою забезпечення зобов'язань за
укладеним договором про надання
відновлювальної кредитної лінії 16
квітня 2008 року між Банком,
позичальником та іпотекодавцем ОСОБА_3
було укладено іпотечний договір та
передано у якості забезпечення
виконання зобов'язань за договором
чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 75,1 кв.м.

12 червня 2008 року позивачем підписано
зміни до іпотечного договору від 16
квітня 2008 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Судом встановлено, що заява про
застосування строку позовної давності
подана ПАТ «Укрсоцбанк» до суду першої
інстанції 10 грудня 2013 року.

Враховуючи зазначені обставини, суд
першої інстанції правильно вважав, що
позивач звернувся з позовною заявою 29
жовтня 2013 року, пропустивши трирічний
строк позовної давності. Представник
позивача поважності пропуску строку
позовної давності під час судового
розгляду не навів та не зазначив про
обставини пропуску позовної давності
чи правильність висновків суду про
відмову у задоволенні позову із цієї
підстави у поданій апеляційній скарзі.

При вирішенні позовних вимог судом
правильно визначено характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

Г.І. Шалаута