З А О Ч Н Е Р І Ш Е
Провадження №2/425/162/14
Справа №425/115/14-ц
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської
головуючого - судді Коваленка Д.С.,
при секретарі - Томко Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у приміщенні залу судових
засідань Рубіжанського міського суду
Луганської області, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини,-
ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського
міського суду Луганської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини
з всіх видів його доходу, але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку, щомісячно починаючи з дати
звернення до суду та до досягнення
Про місце, день та час розгляду справи
по суті, сторони повідомлялись
належним чином. У судове засідання для
розгляду справи по суті позивач і
відповідач не з'явились.
Позивач через канцелярію
Рубіжанського міського суду
Луганської області подала заяву, якою
просила розглянути справу без її
участі на підставі наявних у справі
доказів, а у випадку неявки відповідача
вказала, що не заперечує проти розгляду
справи у заочному порядку та ухвалення
заочного рішення. При цьому зазначила,
що правові наслідки проведення
заочного розгляду справи та ухвалення
заочного рішення (у тому числі
особливий порядок набрання таким
рішенням законної сили та порядок його
оскарження) їй відомий та зрозумілий, а
додаткового роз'яснення цих наслідків
судом не потребує. Відповідач причини
неявки у судове засідання не повідомив,
а правом на подачу заперечень та
доказів, якими вони обґрунтовуються не
скористався.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі, в
силу положень частини другої статті 197
Цивільного процесуального кодексу
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

У зв'язку з повторною неявкою в судове
засідання відповідача, від якого заяви
про розгляд справи за його відсутністю
не надходило і причини неявки ним не
повідомлені, а позивач не заперечувала
проти вирішення справи у заочному
порядку, розгляд справи здійснювався
за відсутності позивача і відповідача,
на підставі наявних у справі доказів (у
заочному порядку), про що судом була
постановлена ухвала без виходу до
нарадчої кімнати, та у порядку частини
п'ятої статті 209 Цивільного
процесуального кодексу України
занесена до журналу судового
засідання.

Суд на основі всебічного, повного,
об'єктивного та безпосереднього
дослідження, кожного наявного у
матеріалах справи доказу окремо, а
також у їх сукупності, встановив
наступні обставини, та відповідно до
них визначив такі правовідносини:

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
відповідач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
перебували у шлюбі (а.с. 1).

Позивач та відповідач мають
спільну дитину: сина, ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 20 квітня
2012 року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Рубіжанського
міського управління юстиції у
Луганській області було зроблено
актовий запис та видано свідоцтво про
народження (а.с. 3).

Дитина, ОСОБА_3, проживає з позивачкою
та знаходиться на її утриманні, а
відповідач будь-якої матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає
(а.с. 1,4).

Із встановлених обставин вбачається,
що між сторонами виникли сімейні
правовідносини, в межах яких виник спір
позивача та відповідача, у якості
батьків щодо утримання дитини, в якому
відповідач, як батько відмовляється
від утримання своєї малолітньої дитини
до досягнення нею повноліття.

Враховуючи визначені судом
правовідносини, для вирішення спору,
суд застосовує наступні норми
матеріального права:

Частину першу та другу статті 51
Конституції України, якими
встановлено, що кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї.
Батьки зобов'язані утримувати дітей до
їх повноліття.

Частину шосту статті 7 та частину першу
статті 141 Сімейного кодексу України,
якими передбачено що жінка та чоловік
мають рівні права і обов'язки у
сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, та
щодо дитини.

Статті 180 та 181 Сімейного кодексу
України, якими передбачено обов'язок
обох батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття у грошовій і
(або) натуральній формі, за
домовленістю між батьками.

Частину першу статті 15 Сімейного
кодексу України, якою встановлено, що
сімейні обов'язки є такими, що тісно
пов'язані з особою, а тому не можуть
бути перекладені на іншу особу.

Виходячи із змісту наведених норм
матеріального права, невиконання
відповідачем, як батьком дитини свого
обов'язку з утримання дитини до
досягнення нею повноліття у грошовій і
(або) натуральній формі, порушує право
позивача, як матері дитини, на рівність
обов'язків між жінкою та чоловіком щодо
дитини.

А тому, на підставі частини першої
статті 55 Конституції України, частини
першої статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
статті 18 Сімейного кодексу України
порушене право позивача підлягає
судовому захисту.

Відповідно до положень частини третьої
статті 181, частини першої статті 191
Сімейного кодексу України за рішенням
суду, кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі, від дня
пред'явлення позову.

Згідно з частиною другою статті 182
Сімейного кодексу України мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення (частина перша статті 182
Сімейного кодексу України).

Отже, оскільки позивач просить суд
захистити її порушене право способом,
який передбачений законом шляхом
стягнення з відповідача аліментів у
розмірі однієї четвертої частини з
усіх видів його заробітку (доходу), але
не менше 30 % прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку, щомісячно, починаючи з дати
звернення до суду (тобто з 14 січня 2014
року) та до досягнення дитиною
повноліття, суд вважає, що вказані
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

При визначенні розміру аліментів, суд
врахував положення частини першої
статті 184 Сімейного кодексу України, та
те що в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, які б підтверджували
незадовільний стан здоров'я дитини чи
відповідача, перебування чи
необхідність перебування відповідача
на стаціонарному лікуванні, наявність
у відповідача інших дітей та/або
непрацездатних батьків або інших
обставин, що мають істотне значення для
визначення розміру аліментів чи
призначення його розміру у твердій
сумі.

В силу положень пункту першого частини
першої статті 367 Цивільного
процесуального кодексу України, також
слід допустити негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Враховуючи те, що позивач на підставі
пункту третього частини першої статті 5
Закону України "Про судовий збір" №3674-VI
від 08.07.2011 року звільнений від сплати
судового збору, розмір якого у справах
даної категорії виходячи з положень
статті 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" складає 243
(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят)
копійок, тому в силу положень частини
третьої

статті 88 Цивільного процесуального
кодексу України, суд стягує з
відповідача вказану суму судового
збору в дохід держави, у повному обсязі.

З огляду на те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, а судові
пов'язані з публікацією оголошення про
виклик відповідача у розмірі 174 (сто
сімдесят чотири) гривні 30 (тридцять)
копійок, які понесені позивачем по цій
справі, суд вважає документально
підтвердженими (а.с.40), вони підлягають
стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями
1-4,8,15,57-64,88,179,185,196,208,209,212-215,224-233
Цивільного процесуального кодексу
України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання їх дитини, -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3;
ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2;
ідентифікаційний код: НОМЕР_2) аліменти
на утримання дитини - ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) у розмірі однієї
четвертої частини з усіх видів його
доходу, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму, встановленого для дитини
відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 14 січня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3;
ідентифікаційний код: НОМЕР_1) судовий
збір у розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 (шістдесят) копійок, в дохід
держави Україна.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3;
ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2;
ідентифікаційний код: НОМЕР_2) судові
витрати у розмірі 174 (сто сімдесят
чотири) гривні 30 (тридцять) копійок.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2
аліментів, в межах суми виплат за один
місяць, допустити до негайного
виконання.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано позивачем, або
після закінчення строку для подання
письмової заяви про перегляд заочного
рішення відповідачем, якщо таку заяву
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги заочне рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
Апеляційним судом Луганської області.
У разі подання заяви про перегляд
заочного рішення, якщо його не
скасовано, воно набирає законної сили
після розгляду заяви Рубіжанським
міським судом Луганської області.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду Луганської
області через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Заочне
рішення може бути переглянуто
Рубіжанським міським судом Луганської
області шляхом подання відповідачем
заяви про перегляд заочного рішення до
цього суду протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя -
Д.С.
Коваленко