Справа № 447/3341/13
Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/783/3569/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В.,
Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 6 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Новороздільської міської ради
Львівської області, з участю третьої
особи громадської організації
«Новороздільське об'єднання «Гараж»,
про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до
Новороздільської міської ради
Львівської області про визнання права
власності на гараж. В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що з
1970 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
виконавчого комітету Новороздільської
міської ради Львівської області від 25
червня 1979 року №105 у зв'язку з
впорядкуванням гаражного господарства
по вул. Гоголя за її чоловіком
закріплено земельну ділянку, виділену
під будівництво гаражу. Гараж
збудовано чоловіком, з яким вона
перебувала у шлюбі, на цій земельній
ділянці. Згодом даному гаражу
присвоєно новий адресний номер: гараж
АДРЕСА_2. 15 грудня 2009 року виконавчий
комітет Новороздільської міської ради
Львівської області, розглянувши заяву
ОСОБА_4, прийняв рішення №505, яким надав
дозвіл на оформлення права власності
на об'єкт нерухомого майна - гараж, а
також доручив Новороздільському
міському бюро технічної
інвентаризації здійснити реєстрацію
права власності на гараж та видати
свідоцтво про право власності на даний
гараж ОСОБА_4 Її чоловік не отримав
свідоцтва про право власності до своєї
смерті. Після смерті чоловіка вона
прийняла спадщину і користується
гаражем. У вересні 2012 року вона
звернулась до Новороздільської
міської ради Львівської області із
заявою про надання дозволу на
оформлення права власності на гараж на
її ім'я. Проте, рішенням виконавчого
комітету Новороздільської міської
ради від 12 вересня 2012 року №298 у наданні
такого дозволу їй було відмовлено.
Інших спадкоємців, окрім неї немає.
Просить позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 6 грудня
2013 року відмовлено у задоволенні
позову.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 Апелянт
посилається на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі,
посилаючись на доводи, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
визнання позову. Таку заяву ним було
подано і суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскільки суд першої
інстанції зробив свої висновки без
належних підстав, справу вирішено без
достатньої перевірки обґрунтованості
позовних вимог; висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, встановленим на підставі
повної і всебічної перевірки доказів,
їх дослідження і правильної оцінки;
тому з висновками суду погодитися не
можна.

На підставі ст.ст.11, 58, 59, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
належними та допустимими доказами ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим
вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обгрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що позивач з 1970 року
перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням виконавчого
комітету Новороздільської міської
ради Львівської області від 25 червня 1979
року №105 за ОСОБА_4 виділено земельну
ділянку під будівництво гаражу. На цій
земельній ділянці збудовано гараж
АДРЕСА_2. 15 грудня 2009 року виконавчий
комітет Новороздільської міської ради
Львівської області прийняв рішення №505
за заявою ОСОБА_4, яким надав дозвіл на
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна - гараж, а також
доручив Новороздільському міському
бюро технічної інвентаризації
здійснити реєстрацію права власності
на гараж та видати свідоцтво про право
власності на такий ОСОБА_4 До смерті
ОСОБА_4 свідоцтво про право власності
не отримав. Після смерті чоловіка
позивач, яка є єдиним спадкоємцем,
прийняла спадщину і користується
гаражем. У вересні 2012 року вона
звернулась до Новороздільської
міської ради Львівської області із
заявою про надання дозволу на
оформлення права власності на гараж на
її ім'я. Рішенням виконавчого комітету
Новороздільської міської ради від 12
вересня 2012 року №298 у наданні такого
дозволу позивачеві було відмовлено.
Нотаріальна контора відмовила
позивачеві у видачі свідоцтва про
право на спадщину на спірний гараж.
Пленуму Верховного суду України у п. 23
постанови №7 «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року роз'яснив, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину, вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України, ст.60
СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно зі ст. 22
КпШС України та ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Спірний гараж побудований подружжям
ОСОБА_2 на виділеній ОСОБА_4 для цієї
мети земельній ділянці. Він є майном
подружжя. Оскільки за життя
забудовника не було виготовлено
правовстановлюючий документ на
вказаний гараж, позивач не може
оформити своє право власності як
співвласника. На частину, яка належала
померлому та відкрилася спадщина, не
може бути видане свідоцтво про право на
спадщину позивачеві. Її право як
співвласника на даний гараж не
визнається.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Позивач звернулася до суду
за захистом свого права, яке не
визнається. Обраний нею спосіб захисту
узгоджується із ст. 16 ЦК України.

Окрім того, відповідач визнав позов.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Пунктом 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12 червня 2009 у разі
визнання відповідачем позову, яке має
бути безумовним, і якщо таке визнання
не суперечить закону й не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

З урахуванням вищевказаного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції не з'ясував належним
чином обставини справи, надав їм
неналежну оцінку та дійшов до
невірного висновку про відмову в
задоволенні позову. Вимоги позивача є
підставними і підлягають до
задоволення.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, як таке, що не відповідає
вимогам матеріального закону та
дійсним обставинам справи про права та
обов'язки сторін щодо предмету спору, в
силу вимог ч.1 ст.309 ЦПК України
залишатися в законній силі не може й
підлягає скасуванню з ухваленням
судом апеляційної інстанції нового
рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.І ст.307, ст.ст. 309,
313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 6 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на
гараж АДРЕСА_2

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: