АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5029/14 Справа № 2-601/10
Головуючий у 1 й інстанції -
Порошина А.О. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Деркач Н.М.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Синельниківського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області

на ухвалу Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 квітня 2014 року у справі за
поданням державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Синельниківського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 квітня 2014 року відмовлено
у задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Синельниківського МУЮ
Дніпропетровської області про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі ВДВС
Синельниківського міськрайонного
управління юстиції просить скасувати
ухвалу суду першої інстанції із тих
підстав, що судом не враховані
обставини у справі та вимоги
законодавства.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявленого подання, суд
вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у
тимчасовому обмеженні ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, суд першої
інстанції виходив із того, що зазначене
питання регулюється ст..33 Конституції
України, ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст..377-1 ЦПК
України, п.п.2,8 ч.1 , ч.2, п.5 ч.1 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзд в Україну громадян України»,
п.п. 22, 24-26 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995
року №231 ( у редакції Постанови №380 від
24.03.2004 року),. пунктом 8 ст.19 Закону
України «Про державну прикордонну
службу України»

Суд, вивчивши доводи викладені в
поданні державного виконавця та
долучені до нього письмові докази, а
саме: копію виконавчого листа по
цивільній справі № 2-601/10 р., копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 07.05.2010 року №ВП 191122376,
розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по
аліментах на утримання дитини у
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку боржника, починаючи з 01.03.2010
року, а також матеріали цивільної
справи № 2-601/10 за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів та
оцінивши їх у сукупності, прийшов до
висновку, що вказані вимоги є не
обґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

ВДВС Синельниківського МУЮ не надано
підтверджуючих документів стосовно
виконання ним всіх необхідних дій щодо
виявлення майна, доходів боржника, на
яке можливо звернути стягнення. Крім
того, у поданні відсутні відповідні
докази, які б свідчили про наявність у
ОСОБА_2 паспортних документів для
виїзду за кордон, що вказувало б про
намір боржника виїхати за межі України
та взагалі чи має він паспорт
громадянина України. Заборгованість по
аліментах, долучена до подання,
належним чином не завірена. Відсутні
докази щодо виклику боржника.

Не можуть підставою для скасування
ухвали суду доводи апеляційної скарги
про те, що суд не врахував суми
заборгованості боржника та його
ухилення від погашення цієї
заборгованості, що може завдати
істотної шкоди дитині.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1
статті 6 Закону України N 3857-XII «Про
порядок виїзду та в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта у випадку, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання зобов'язань.

А частиною 2 цієї ж статті передбачено,
що громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді у випадках,
передбачених пунктами 1-9 частини
першої цієї статті.

Оскільки із наданих державним
виконавцем документів не вбачається
що державною виконавчою службою
приймались всі допустимі та належні
заходи для стягнення суми боргу,
передбачені законом України «Про
виконавче провадження», а тому
висновок суду не суперечить фактичним
обставинам у справі та вимогам
законодавства.

В матеріалах справи відсутні відомості
про виклик боржника, виконання всіх
необхідних дій щодо виявлення майна,
доходів боржника, на яке можливо
звернути стягнення. Також відсутні
відповідні докази, які б свідчили про
наявність у ОСОБА_2 паспорту для виїзду
за кордон, та про намір боржника
виїхати за межі України.

Державною виконавчою службою не
приймались міри для притягнення
боржника до відповідальності.

Тому висновки суду не суперечать
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», ст.377-1 ЦПК України.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків місцевого суду, а із
матеріалів справи вбачається, що
наявні підстави для залишення судового
рішення без змін, відповідно до вимог
п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312,315 ЦПК України,
суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Синельниківського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області відхилити.

Ухвалу Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала чинна із моменту проголошення,
оскарженню не підлягає.

Судді: