Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4709/13-ц
Провадження № 2/553/140/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.06.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в
складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
порядку користування квартирою,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідачки ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те,
що рішенням Ленінського районного суду
м. Полтави від 26 травня 2011 року за нею
було визнано право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 та вселено її
до даної квартири.

15 серпня 2011 року вселилася до спірної
квартири в кімнату № 5 площею 10.8 кв.м.,
так як на той час відповідачка
проживала у кімнаті № 9, площею 10.9 кв.м,
що підтверджується актом про вселення.
Проте пізніше ОСОБА_2 змінила замки на
вхідних дверях, позбавивши її права
користуватися своїм майном та
переселилась в кімнату площею 10,8 кв.м.,
в яку її рішенням суду вселив суд. Тому
прохала встановити порядок
користування жилими приміщеннями у
квартирі, вселити її та усунути
перешкоди в користуванні спірною
квартирою.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі і прохала їх
задовольнити.

Представники відповідача позов не
визнали і прохали суд в позові
відмовити за безпідставністю та
необгрунтованістю.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши
матеріали цивільної справи та
оцінивши їх в сукупності приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 травня 2011 року
Ленінським районним судом м. Полтави
було винесено рішення, згідно якого за
позивачкою ОСОБА_1 визнано право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, вселено її до даної квартири.

Виконуючи рішення суду 15 серпня 2011 року
позивачка вселилася до даної спірною
квартири, в кімнату № 5 площею 10.8 кв.м.,
що про складено відповідний акт.

Однак, ОСОБА_2 після вселення ОСОБА_1 до
квартири, змінила замки від вхідних
дверей, що було підтверджено в
судовому засіданні, не допускаючи
ОСОБА_1 до квартири, вселилася до
кімнати № 5 площею 10.8 кв.м. і фактично
користується квартирою сама.

Суд не знайшов підтвердження тому, що
ОСОБА_1 не була присутня під час її
вселення до спірної квартири, оскільки
надано копію паспорту позивачки, в
якому вказано, що в цей період часу вона
перебувала на території України.

Також суд не знайшов підтвердження
того, що відповідачка та її
представники стверджували про бажання
ОСОБА_1 продати свою частину квартири,
оскільки вони спростовані поясненням
представника позивачки.

Суд бере до уваги, що якби навіть ОСОБА_1
мала намір продати свою частку
квартири, то на даний час при судовому
розгляді це не впливає на рішення суду.

Твердження представників відповідачки
про те, що вона завжди проживала в
спірній кімнаті № 5, спростовується
актом про вселення ОСОБА_1 до даної
кімнати та квартири від 15 серпня 2011
року, яка була вселена відповідно до
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 26 травня 2011 року, в якому
вказано про відсутність речей ОСОБА_2 в
даній спірній кімнаті.

Вищенаведене підтверджується копією
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 26 травня 2011 року, копією
акта про вселення від 15 серпня 2011 року,
копією технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1 та матеріалами цивільної
справи в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно п. 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 319, 358 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року №20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 60, 208-223 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
квартирою - задовольнити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування
жилими приміщеннями у квартирі
АДРЕСА_1, виділивши у користування
ОСОБА_1 ізольовану житлову кімнату № 5
пл. 10.8 кв.м., а ОСОБА_2 ізольовану житлову
кімнату № 9 пл. 10.9 кв.м.

В їхньому спільному користуванні
залишити: житлову кімнату № 3 (9) пл. 16.6
кв.м., кухню №3 пл. 6,0 кв. м., вбиральню
(поєднаної) №2 пл. 2.9 кв. м., коридор №6 пл.
2,5 кв. м., коридор №1 пл.3.0 кв.м, вбудовану
шафу №8 пл. 0,6 кв. м., вбудовану шафу №7
пл.0.8 кв. м, коридор № 4а пл. 2,0 кв.м,
балкон пл.0.8 кв.м.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Виселети ОСОБА_2 з ізольованої кімнати
№ 5 площею 10.8 кв.м. з поселенням її у
ізольовану кімнату № 9 житловою площею
10.9 кв.м.

Вселити ОСОБА_1 в ізольовану кімнату №
5 житловою площею 10.8 кв.м.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме
суму сплаченого судового збору в сумі
229,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення, шляхом подання
апеляційної скарги через Ленінський
районний суд м.Полтави.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Ю. Д. Новак