№ апеляційного
провадження:22-ц/796/5911/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Лужецька
О.Р.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Слободянюк С.В.,
Шебуєвої В.А.

при секретарі Лужецькій І.С.

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
третя особа Служба у справах дітей
Дарницької районного у м. Києві
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6
аліменти, у задоволенні інших позовних
вимог відмовлено. /а.с. 75-80/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в
частині відмови у позовній вимозі про
позбавлення батьківських прав,
представник позивача ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу на рішення суду
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовані
обставини справи, зокрема, відмовляючи
у позбавленні батьківських прав, суд
першої інстанції не врахував, що
відповідачем не надано жодного доказу
щодо перешкоджання йому у спілкування
з дитиною та його намагань зустрітись з
дитиною. Крім того, зазначив, що
вирішуючи спір про позбавлення
батьківських прав, суд першої
інстанції не обґрунтував з яких
підстав не взяв до уваги висновок
органу опіки та піклування про
доцільність позбавлення ОСОБА_6
батьківських прав. З урахуванням
викладеного в апеляційній скарзі
просив рішення суду скасувати в
частині відмови у позбавленні
батьківських прав та постановити в цій
частині нове, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення в частині
відмови у позовній вимозі про
позбавлення батьківських прав,
скасуванню з ухваленням нового рішення
на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6
перебували у зареєстрованому шлюбі з
16.09.2000 року. / а.с.7/

Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.8/

06.10.2005 року шлюб між ними розірвано.
/а.с.7, 9/

Після розірвання шлюбу дитина
залишилась проживати разом з матір'ю
ОСОБА_3

17.12.2005 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб, від шлюбу мають
спільну дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2
/а.с.10,11/

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо позбавлення батьківських
прав, суд першої інстанції виходив з
вимог ст. 164 СК України про те, що мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування, ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, жорстоко поводяться
з дитиною, є хронічними алкоголіками
або наркоманами, вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва,
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини. Оскільки в матеріалах справи
відсутні переконливі докази винної
поведінки ОСОБА_6 щодо ухилення від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, а останній стверджує,
що ОСОБА_3 перешкоджає йому у
спілкуванні, що знайшло своє
підтвердження в ході розгляду справи,
позбавлення батьківських прав не буде
відповідати інтересам дитини.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

За розпорядженням Дарницької районної
у м. Києві державної адміністрації №562
від 14.07.2005 року «Про встановлення годин
зустрічей батьків з дітьми» ОСОБА_6
встановлено час спілкування з сином
ОСОБА_7 щосуботи з 11-00 до 16-00. / а.с. 35/

За твердженням представника
відповідача в судовому засіданні,
позивач перешкоджає відповідачу у
спілкуванні з дитиною, тому з 2005 року
ОСОБА_6 бачився з дитиною один раз,
приблизно два роки назад, поблизу
школи, де навчається на даний час його
син, а вказане розпорядження не
виконується з вини позивача.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
відповідачем не надано доказів щодо
перешкоджання йому у спілкуванні з
дитиною, оскільки він не звертався до
виконавчих органів або до суду з
приводу невиконання розпорядження
щодо побачень з дитиною, або
перешкоджанні йому у виконанні
батьківських обов'язків, про що також
свідчить довідка надана ВДВС
Дарницького РУЮ у м. Києві про
відсутність виконавчих проваджень
стороною яких є ОСОБА_6 / а.с. 117/

На даний момент ОСОБА_7 (прізвище
змінено на ОСОБА_7) 14 років, ОСОБА_6 знає
де навчається його син, тому
твердження щодо перешкод у спілкуванні
з дитиною, що чинить ОСОБА_3 не
відповідають дійсності, оскільки
дитина вже неповнолітня, має право
самостійного вибору у спілкуванні з
батьком.

Тому, колегія суддів приходить до
висновку про помилковість рішення суду
першої інстанції щодо чинення ОСОБА_6
перешкод у спілкуванні з дитиною,
оскільки в матеріалах справи такі
докази відсутні.

Крім того, Дарницьким районним судом м.
Києва вже розглядалась справа №2-7987/10
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
позбавлення батьківських прав, яка
ухвалою від 03 грудня 2010 була залишена
без розгляду у зв'язку з повторною
неявкою позивача, що можна вважати
попередженням відповідача про
необхідність зміни ставлення до
дитини.

З моменту залишення без розгляду
провадження у вказаній справі, по
момент розгляду справи в апеляційному
суді - три с половиною роки, ОСОБА_6
своїми обов'язками по вихованню дитини
нехтував, окрім переказу від 15.01.2014 р. на
адресу ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 416,
20 грн., після повторного звернення
ОСОБА_3 до суду з даним позовом.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 березня 2007 року № 3
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
передбачено, що позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що після
залишення аналогічного позову без
розгляду, ОСОБА_6 належних висновків
щодо участі у вихованні дитини не
зробив.

Згідно висновку №101-694/02 від 29.01.2014 року
Служби у справах дітей Дарницької
районної у м. Києві державної
адміністрації, що міститься у
матеріалах справи, ОСОБА_6 доцільно
позбавити батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_7 /а.с. 57-58/.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
проживає по сусідству з ОСОБА_3, по
АДРЕСА_1, добре спілкуються, часто
прогулюються разом. Пояснила, що добре
знає її сина ОСОБА_7, та знає, що своїм
батьком він називає ОСОБА_8, жодного
разу біологічного батька ОСОБА_6 не
бачила.

Крім того, слід зазначити що ОСОБА_7 має
особливі потреби щодо нормального
фізичного розвитку, в чому ОСОБА_6 також
участі не приймає.

У відповідності до ч. 1 ст.12 Закону
України «Про охорону дитинства» на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України
передбачено, що батьки або один з них
можуть бути позбавлені батьківських
прав, якщо буде встановлено, що вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Зважаючи на викладене, у відповідності
до приписів п. 16 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.03.2007 року
№3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», колегія
суддів приходить до висновку про те, що
ОСОБА_6 ухиляється від виконання своїх
обов'язків, не піклується про фізичний
і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, не забезпечує необхідного
медичного догляду, не спілкується з
дитиною та не виявляє до нього
інтересу, свідомо нехтуючи своїми
обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року, в частині
відмови у позовній вимозі про
позбавлення батьківських прав, -
скасувати та ухвалити нове, яким
позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. ЛуцькВолинської області,
батьківських прав відносно ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис від 03 травня
2001 року №501 відділу реєстрації актів
громадянського стану Московського
районного управління юстиції у м.
Києві.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний
код НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 114
гривень 70 копійок.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: