Справа № 2-1050/11
Номер провадження 2/487/278/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01.07.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.

при секретарі - Табунщик К.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визначення порядку
користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 з позовом про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачу на праві спільної часткової
власності належить 14 частка
домоволодіння АДРЕСА_1 з
господарськими, побутовими будівлями
та спорудами на підставі договору
купівлі-продажу від 19.03.1988 року. В свою
чергу відповідачу належить 2150 частка
зазначеного домоволодіння з
господарськими, побутовими будівлями
та спорудами. Досягти домовленості про
порядок користування земельною
ділянкою, на якій розташована частина
домоволодіння кожного, сторони в
досудовому порядку не можуть, тому
позивач змушена звертатися до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні позивач
підтримала вимоги позову. Просила
встановити порядок користування
земельною ділянкою по першому варіанту
будівельно-технічної експертизи від
17.03.2014 року, розробленому експертом з
урахуванням того порядку користування
земельною ділянкою, що склався.

Відповідач у судовому засідання
заперечувала щодо задоволення позову.
Зазначила, що експерт не розробив
жодного вірного варіанту, за яким
можливо було б встановити порядок
користування земельної ділянкою,
оскільки при проведенні експертного
дослідження був врахований самовільно
побудований позивачем будинок, що
позбавляє її права користуватися тією
часткою земельної ділянки, на яку вона
має право.

Заслухавши пояснення сторін, експерта,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити на підстав наступного.

Так в судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу №2-729 від 19.03.1988 року
належить на 14 частка домоволодіння
АДРЕСА_1 з відповідними надвірними
спорудами та господарчими будовами.

Відповідачу ОСОБА_3 як співвласнику
зазначеного домоволодіння належить 34
частки на підставі договору
купівлі-продажу від 02.08.1979 року №3280.

Домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на
земельній ділянці фактичною площею 366
кв.м..

При цьому, як пояснив у судовому
засіданні спеціаліст ММБТІ в
матеріалах інвентарної справи за даною
адресою відображені відомості про
виділ за адресою АДРЕСА_1 351 кв.м
(рішення №32 від 06.01.1970 року) та 374 кв.м.
(рішення №21 від 04.01.1977 року).

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України - кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник
має право на виділ в натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 120 Земельного
кодексу України при переході права
власності на будівлю або споруду до
кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб
у вартості будівлі та споруди, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі і споруди. При
переході права власності на будівлю
або споруду до громадян або юридичних
осіб, які не можуть мати у власності
земельної ділянки, до них переходить
право користування земельною ділянкою,
на якій розташована будівля чи споруда.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 377 ЦК України до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та частиною ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування. Якщо
житловий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то у разі їх
відчуження до набувача переходить
право користування тією частиною
земельної ділянки, на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування.

Як роз'яснено в п. 19-22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7
"Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" у справах за
позовом учасників спільної
власності на землю про встановлення
порядку володіння й користування
спільною земельною ділянкою, на якій
розташовані належні їм жилий будинок,
господарські будівлі та споруди, суд
з'ясовує і враховує можливість
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників,
можливість проходу з вулиці на
подвір'я тощо.

При пред'явленні вимог кожним з
учасників спільної власності про
встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою суд може
залишити в спільному користуванні лише
ділянки, роздільне користування якими
встановити неможливо. Виходячи з того,
що порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та
споруди, визначається насамперед
їхньою угодою залежно від розміру
їхніх часток у спільній
власності на будинок, суд
відповідно до ст. 88 ЗК бере до уваги
цю угоду при вирішенні спорів як між
ними самими, так і за участю осіб,
котрі пізніше придбали відповідну
частку в спільній власності на
землю або на жилий будинок і
для яких зазначена угода також є
обов'язковою. Це правило стосується тих
випадків, коли жилий будинок було
поділено в натурі. Якщо до
вирішення судом спору між
співвласниками жилого будинку розмір
часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою
має позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Дослідивши висновок
будівельно-технічної експертизи від
17.03.2014 року, а також висновки
попередньої експертизи, суд вважає за
необхідне встановити порядок
користування спірною земельною
ділянкою за першим варіантом останньої
експертизи, з наступних підстав.

Так при проведенні експертного
дослідження було встановлено, що
фактична площа земельної ділянки, яка
знаходиться в користуванні сторін
становить 366 кв.м, що на 8 кв.м менше
площі земельної ділянки, виділеної
Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради депутатів
трудящих №21 від 04.01.1977 року. При цьому,
враховуючи пояснення спеціаліста ММ
БТІ, суд при вирішенні питання щодо
встановлення порядку користування
земельною ділянкою вважає занеобхідне
виходити з Рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
депутатів трудящих №21 від 04.01.1977 року,
оскільки саме з урахуванням його
розроблялася остання технічна
документація.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд виходить з
довготривалих неприязних стосунків, що
склалися між сторонами. Пояснень
сторін та копій технічних паспортів, з
яких вбачається, що фактично ділянки
співвласників, якими вони
користуються, ще за попередніх
власників були відокремленні огорожею,
що вказує на існування певного порядку
користування спірною земельною
ділянкою.

При цьому з огляду та на те, що другий
варіант користування земельною
ділянкою, розроблений експертом по
ідеальним часткам з урахуванням
побажання ОСОБА_3 передбачає демонтаж
правої зовнішньої стіни житлового
будинку позивача, що призведе до
порушення прав останньої і фактичного
пошкодження конструкції будинку, суд
вважає за необхідне встановити порядок
користування земельною ділянкою
відповідно до першого варіанту
експертизи, як такого, що не порушує
звичайного порядку користування та
прав сторін, а також є зручним для
обслуговування домоволодінь та
проходу на кожну ділянку.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне задовольнити позов у
повному обсязі.

Згідно ст.88 на користь позивачів з
відповідача підлягають стягненню
судові витрати пропорційно до розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10,60,88,209,212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою - задовольнити.

Визначити порядок користування
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1 по першому варіанту
судової будівельно-технічної
експертизи від 17 березня 2014 року.

Виділити в користування ОСОБА_1
земельну ділянку площею 111,0 кв. м, в тому
числі в особистому користуванні - 22,6
кв.м, в особистому користуванні під
будівлями - 88,4 кв.м..

Виділити в користування ОСОБА_3
земельну ділянку площею 225,0 кв. м, в тому
числі в особистому користуванні під
будівлями - 95,9 кв.м, в особистому
користуванні - 159,1 кв.м..

Межа між земельними ділянками
співвласників проходить наступним
чином:

- від правої бокової межі по
фасадній межі на відстані довжиною -
7,3м.

- поворот вліво до правого куту
житлового будинку літ. «А» вздовж
існуючого огородження довжиною - 15,86 м.

- поворот вліво до зовнішньої
стінки житлового будинку літ. «А»
довжиною - 1,53 м.

- далі по внутрішній
відокремлюючий межі між житловими
будинками літ. «А та Б», орієнтовані на
ліву бокову межу домоволодіння
довжиною - 5,77 м.

- поворот уверх вздовж лівої
бокової межі до задньої торцевої межі
довжиною - 12,67 м.

Графічно варіант порядку користування
земельною ділянкою відображений в
додатку № 1 до висновку комісійної
судової будівельно-технічної
експертизи №125-022 від 17 березня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, 16,00
грн. витрат на оплату судового збору та
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
підпис Боброва І.В.

З оригіналом згідно

суддя,