________________________________________________________________________
____________________________________________________________Справа
№ 1512/7559/2012
Провадження № 8/520/48/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви
С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи ОСОБА_4,
про визначення порядку користування
житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вказаним позовом, вимоги якого під час
розгляду справи були уточнені та
відповідно до яких просить суд
встановити порядок користування
АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити йому в користування
житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 3», та прибудовану веранду площею 13,6
кв.м., що примикає до цієї кімнати;

- виділити в користування ОСОБА_3
житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 4», та балкон (лоджію) площею 0,9 кв.м., що
примикає до цієї кімнати;

- в спільному користуванні
залишити житлову кімнату площею 10,4
кв.м., яка в технічному паспорті
позначена під літ. « 2», кухню, коридор,
ванну кімнату, туалет та вбудовану
шафу;

А також просить суд зобов'язати
ОСОБА_3 звільнити половину житлової
кімнати площею 10,4 кв.м. та половину
вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. для його
користування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що вказана квартира належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Зазначена квартира має загальну
площу 62,0 кв.м., житлову 45,0 кв.м. та
складається з трьох житлових кімнат
площею 17,3 кв.м., 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м.,
коридору, кухні, ванної кімнати,
туалету, балкону (лоджії), вбудованої
шафи, що вбачається з технічного
паспорту на квартиру, складеного КП
«Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» від 05 жовтня 2010 року.
Також з технічного паспорту вбачається
прибудова - веранда площею 13,6 кв.м.,
разом з якою загальна площа квартири
збільшується до 75,6 кв.м.

В квартирі проживають дві сім'ї, а
саме: сім'я ОСОБА_2, яка складається з
чотирьох осіб: сам ОСОБА_2, його дружина
та двоє малолітніх дітей, які займають
одну житлову кімнату площею 17,3 кв.м.,
яка в технічному паспорті позначена
під літ. « 3», та прибудовану веранду
площею 13,6 кв.м., що примикає до цієї
кімнати, а також сім'я ОСОБА_3, яка
складається з трьох осіб: сам ОСОБА_3,
його дружина та донька ОСОБА_4, які
займають житлову кімнату площею 17,3
кв.м., яка в технічному паспорті
позначена під літ. « 4», балкон (лоджію)
площею 0,9 кв.м., що примикає до цієї
кімнати, житлову кімнату площею 10,4
кв.м., яка в технічному паспорті
позначена під літ. « 2», та вбудовану
шафу площею 0,6 кв.м.

Тобто, ОСОБА_2 зі своєю сім'єю
займає одну житлову кімнату набагато
меншої площі, ніж припадає на належну
йому частину у праві власності,
користування ОСОБА_3 двома
житловими кімнатами площею 17,3 кв.м. та
10,4 кв.м. перевищує розмір належної йому
житлової площі до ідеальної частки та
порушує інтереси співвласника та
мешканців квартири, у тому числі
інтереси неповнолітніх дітей.

Тому за малої житлової площі
прибудована веранда площею 13,6 кв.м., яка
використовується ОСОБА_2 як приміщення
для його малолітніх дітей. ОСОБА_3
чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні
квартирою та прибудовою. На теперішній
час між співвласниками даної квартири
виникли суперечки щодо порядку
користування квартирою, у зв'язку з чим
ОСОБА_2 звернувся до суду із
відповідним позовом.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримала та просила суд їх
задовольнити у повному обсязі з
підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_6 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали,
заперечували щодо їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_4 у судове
засідання не з`явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, причини неявки суду не
повідомила, будь-яких заяв не
надходило.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_3 та членам його сім'ї ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 на праві
спільної часткової власності в рівних
частках по 1/5 кожному належала
трикімнатна квартира, загальною площею
- 75,6 кв.м., житловою площею - 45 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на житло, виданого 04
березня 1994 року Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської ради
народних депутатів згідно з
розпорядженням від 04 березня 1994 року за
№ 35739. Право власності зареєстроване в
КП «Одеське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» від 02 листопада 1994 року за
№ 237, стр. 124, кн. 104 пр.

Заочним рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 27 грудня 2010
року, яке набрало законної сили 10 січня
2011 року, за ОСОБА_2 визнано право
власності на 1/2 частину квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом. Право
власності зареєстроване ОСОБА_2 згідно
витягу про державну реєстрацію прав
від 18 квітня 2011 року, номер витягу 29697912,
реєстраційний номер 33445220, номер запису:
237 в книзі 776пр-70.

Крім того, зазначеним рішенням
суду було встановлено, що співвласники
квартири ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1
померли, а відповідач ОСОБА_3
спадкових прав на квартиру не оформив.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено у судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1, на даний час належить
на праві спільної часткової власності
ОСОБА_2 (1/2 частина) та ОСОБА_3.

Вищевказана квартира має
загальну площу 62,0 кв.м., житлову 45,0 кв.м.,
та складається з трьох житлових кімнат
площею 10,4 кв.м., 17,3 кв.м., 17,3 кв.м.,
коридору площею 6,5 кв.м., кухні площею 5,9
кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м.,
туалету 1,1 кв.м., балкону (лоджії) площею
0,9 кв.м., вбудованої шафи площею 0,6 кв.м.,
що вбачається з технічного паспорту на
квартиру, складеного КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»
від 05 жовтня 2010 року.

Також квартира має прибудову
веранду площею 13,6 кв.м., та разом з якою
загальна площа квартири збільшується
до 75,6 кв.м.

З довідки з місця проживання про
склад родини та реєстрацію за № 644 від 30
липня 2013 року вбачається, що в квартирі
за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та
проживають дві сім'ї: ОСОБА_2 і двоє
малолітніх дітей - ОСОБА_9, 2008 року
народження, ОСОБА_10, 2013 року народження;
та ОСОБА_3 складом двоє осіб.

Однак, під час слухання судом
справи зі слів сторін було встановлено,
що фактично в квартирі проживають
ОСОБА_2 зі своєю сім'єю складом четверо
осіб (він, дружина ОСОБА_11, двоє
малолітніх дітей) та ОСОБА_3 складом
сім'ї троє осіб (він, дружина та
повнолітня донька ОСОБА_4).

При цьому з пояснень сторін також
встановлено, що співвласники
користуються квартирою наступним
чином:

- ОСОБА_2 зі своєю сім'єю займає
житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 3», та прибудовану веранду площею 13,6
кв.м., що примикає до цієї кімнати;

- ОСОБА_3 зі своєю сім'єю займає
житлову кімнату площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 4», балкон (лоджію) площею 0,9 кв.м., що
примикає до цієї кімнати, житлову
кімнату площею 10,4 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 2», та вбудовану шафу площею 0,6 кв.м.;

- кухня, коридор, ванна кімната,
туалет залишаються в загальному
користуванні.

З приводу такого порядку
користування між співвласниками
квартири виникли суперечки.

Суд враховує, що заочним рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
27 грудня 2010 року, встановлено, що суд
при визнанні за ОСОБА_2 права власності
на 1/2 частину квартири не приймає до
уваги прибудовану веранду, яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 9», та визнав за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частину квартири без
врахування метражу веранди.

Отже, із загальної площі квартири
62,0 кв.м., житлової 45,0 кв.м., підсобної 16,1
кв.м., ОСОБА_3 користується житловою
площею 27,7 кв.м., ОСОБА_2 користується
житловою площею 17,3 кв.м.

Суд приймає до уваги доводи
ОСОБА_2 відносно того, що прибудована
веранда площею 13,6 кв.м. знаходиться у
користуванні його сім'ї та за малої
житлової площі використовується як
приміщення для його малолітніх дітей,
що підтверджується матеріалами справи,
а саме фотофіксацією.

Житлова площа квартири
визначається як сума площ житлових
кімнат та прибудована веранда не
входить до житлової площі квартири.

З технічного паспорту на квартиру
вбачається, що доступ (вхід) до
прибудованої веранди є лише з житлової
кімнати площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 3», якою користується позивач ОСОБА_2.

Суд також виходить з того, що
ОСОБА_3, займаючи дві з трьох житлових
кімнат у квартирі, тривалий час чинить
ОСОБА_2 перешкоди у користуванні
прибудовою, що слідувало з намагань
ОСОБА_3 позбавитися цього майна шляхом
знесення прибудови, ОСОБА_3 звертався
із заявами, у тому числі до Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради, Одеської міської ради,
Інспекції ДАБК в Одеській області, в
яких завідомо посилався на неправдиві
обставини щодо прибудови та вжиття
заходів до її знесення як до об'єкта
самочинного будівництва.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 18 червня 2014 року по
цивільній справі № 520/910/14-ц, яке набрало
законної сили 13 серпня 2014 року,
відмовлено Одеській міській раді у
задоволені позовних вимог до ОСОБА_2, за
участю третіх осіб: Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
ОСОБА_3, про приведення об'єкту до
попереднього стану.

Крім того, зазначеним рішенням
суду було встановлено, що прибудова
веранда площею 13,6 кв.м. у квартирі
АДРЕСА_1 була збудована ОСОБА_1, яка є
померлою. ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_1,
спадщину прийняв.

Хоча, прибудова, а саме веранда
площею 13,6 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 до
самочинного будівництва не належить та
є законною, що вбачається з рішення
виконавчого комітету Київської
районної Ради народних депутатів
рішення від 17 лютого 1995 року за № 125 «О
заявлених граждан рассмотренных МВК
14.02.1995 года», а саме: самовільно
збудовану ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1,
прибудову розміром 5,8х2,6м вирішено
зберегти з правом користування.

Положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Обставини, що прибудова веранда
площею 13,6 кв.м. не належить до
самочинного будівництва встановлені
також розпорядженням Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради за № 405 від 21 липня 2014 року
«Про скасування розпорядження № 462 від
24 вересня 2013 року «Про демонтаж
(знесення) самочинно збудованої
прибудови за адресою: АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3 яким скасоване
розпорядження, прийняте саме за
результатами розгляду заяви ОСОБА_3 по
факту проведення ОСОБА_2 самочинного
будівництва прибудови.

При цьому, судом встановлено, що
житлова кімната площею 10,4 кв.м.
відповідачем ОСОБА_3 в цілях проживання
не використовується, а лише для
зберігання, складування речей, майна,
та для інших співвласників є зачиненою,
що підтверджується відповідними
фотознімками.

Оцінивши всі обставини у їх
сукупності, суд критично ставиться до
тверджень відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_6 щодо порядку, який
склався та фактично існує між
сторонами, та який не порушує прав
позивача як співвласника 1/2 частини
квартири.

Зміст права власності, яке
полягає у праві володіння,
користування та розпорядження своїм
майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

За приписами ст. 319 ЦК України
визначено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Частиною 1 статті 356 ЦК України
встановлено, що власність двох чи
більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності є
спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право
на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України).

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд. Члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири). До членів сім'ї
власника належать дружина, діти, батьки
власника (ст. 156 ЖК України).

Згідно із ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Положеннями ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства» передбачено,
що держава забезпечує право дитини на
проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку.
Права та інтереси дітей (фізичних осіб
віком до 18 років) мають пріоритетне
значення та підлягають захисту з боку
держави.

За приписами ст. 47 Конституції
України визначено, що кожен має право
на житло. Держава створює умови, за яких
кожний громадянин матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.

Оскільки учасники спільної
часткової власності мають рівні права
стосовно спільного майна пропорційно
своїй частці в ньому, при цьому ОСОБА_2
зі своєю сім'єю займає одну житлову
кімнату меншої площі, ніж припадає на
належну йому частку, суд вважає, що
користування ОСОБА_3 двома житловими
кімнатами площею 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м.
перевищує розмір належної йому
житлової площі до ідеальної частки та
порушує інтереси ОСОБА_2 як
співвласника та його сім'ї, у тому числі
інтереси неповнолітніх дітей.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1
має житлову площу 45,0 кв.м. та
складається з трьох житлових кімнат
площею 17,3 кв.м., 17,3 кв.м. та 10,4 кв.м.,
ідеальній частці в праві спільної
часткової власності ОСОБА_2 відповідає
площа 22,5 кв.м., житлові кімнати площею
17,3 кв.м. та 10,4 кв.м. є більшими ніж
ідеальна частка в праві спільної
часткової власності ОСОБА_3, з
урахуванням того, що у зазначеній
квартирі проживає сім'я ОСОБА_2 складом
четверо осіб та сім'я ОСОБА_3 складом
троє осіб, суд дійшов до висновку про
виділення ОСОБА_2 в користування
житлової кімнати площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 3», та прибудованої веранди площею 13,6
кв.м., що примикає до цієї кімнати;
виділення в користування ОСОБА_3
житлової кімнати площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті позначена під літ.
« 4», та балкону (лоджії) площею 0,9 кв.м.,
що примикає до цієї кімнати, та
залишення в спільному користуванні
сторін житлової кімнати площею 10,4 кв.м.,
яка в технічному паспорті, позначена
під літ. « 2», кухні площею 5,9 кв.м.,
коридору площею 6,5 кв.м., ванної кімнати
площею 2,0 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м. та
вбудованої шафи площею 0,6 кв.м.

Отже, з огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2 є повністю обґрунтованими та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-11, 60, 80, 88, 212-215
ЦПК України, на підставі ст.ст. 41, 47
Конституції України, ст.ст. 15-16, 317, 319, 358,
383 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.
18 Закону України «Про охорону
дитинства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити в користування ОСОБА_2
житлову кімнату, площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті, виготовленого 05
жовтня 2010 року, позначена під літ. « 3»,
та прибудовану веранду, площею 13,6 кв.м.,
що примикає до цієї кімнати, яка на
технічному паспорті, виготовленого 05
жовтня 2010 року, позначена під літ. « 9»;

- виділити в користування ОСОБА_3
житлову кімнату, площею 17,3 кв.м., яка в
технічному паспорті, виготовленого 05
жовтня 2010 року, позначена під літ. « 4»,
та балкон (лоджію), площею 0,9 кв.м., що
примикає до цієї кімнати;

- в спільному користуванні ОСОБА_2
та ОСОБА_3 залишити житлову кімнату
площею 10,4 кв.м., яка в технічному
паспорті, виготовленого 05 жовтня 2010
року, позначена під літ. « 2», кухню
площею 5,9 кв.м., коридор площею 6,5 кв.м.,
ванну кімнату площею 2,0 кв.м., туалет
площею 1,1 кв.м. та вбудовану шафу площею
0,6 кв.м..

Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити
половину житлової кімнати, площею 10,4
кв.м., яка в технічному паспорті,
виготовленого 05 жовтня 2010 року,
позначена під літ. « 2», та половину
вбудованої шафи площею 0,6 кв.м., для
користування ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.