АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/60/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1625/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючого - судді
Переверзєвої Н.І..

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: ОСОБА_1 та
представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ярмолинецького районного суду від 11
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа на
стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3 про стягнення 21053,77 грн.

Заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н
о в и л а:

В січні 2014 року позивач звернувся до
суду і після уточнення позовних вимог
просив стягнути з відповідача 19415 грн.90
коп. витрат за проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля; 1866 грн.25 коп. витрат за
проведення огляду автотоварознавчим
експертом; 955 грн. витрат, пов"язаних із
залученням спеціаліста; 09 грн.20 коп.
витрат за пересилку матеріалів
позовного провадження; 3000 грн.
моральної шкоди та 3000 грн. витрат за
надання правової допомоги.

Рішенням Ярмолинецького районного
суду від 11 червня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
16313,57 грн. майнової та 1000 грн. моральної
шкоди, а також 5695,55 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
означене рішення вважає незаконним,
просить його скасувати через:
порушення судом норм матеріального та
процесуального права; неповне
з"ясування обставин, що мають значення
для справи; недоведеність

________________________________________________________________________
_______

Головуючий у першій інстанції -
Соловйов А.В. Провадження №
22ц/792/1625/14

Доповідач - Переверзєва Н.І.
Категорія 57

обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Без дотримання норм
процесуального права суд першої
інстанції вирішив питання про відмову
у прийнятті його зустрічного позову, а
також без виходу до нарадчої кімнати
відхиляв клопотання його представника
про призначення ряду експертиз. При
прийнятті позову ОСОБА_2 поза увагою
суду залишився факт несплати судового
збору за вимоги немайнового характеру -
стягнення моральної шкоди, не вирішено
це питання і при ухваленні рішення.
Пропущена судом і така стадія процесу,
як дослідження доказів, при цьому після
пояснень сторін головуючий оголосив
про початок судових дебатів.

Невірно, на думку апелянта, визначено
розмір матеріальної шкоди, оскільки
суд визначав її на підставі
заказ-наряду та фіскального чека, а не
відповідно до звіту про оцінку від
02.08.2012 року, яким позивач обґрунтовував
свої вимоги і ці докази викликають
сумнів у їх достовірності, а також
подані уже в ході вирішення справи. Суд
не врахував невідповідність
пошкоджень, які усувались при ремонті
автомобіля тим, які визначені на місці
ДТП співробітниками ДАІ., крім того не
визначив процент зносу вузлів та
комплектуючих автомобіля і без
наведення мотивів послався на
недоведеність відповідачем
непов"язаності із ДТП ряду пошкоджень
авто. Незважаючи на те, що ціна позову
була визначена позивачем у
національній валюті України - гривні,
суд здійснив розрахунок матеріальної
шкоди з переведенням її на російські
рублі. Суперечливим є висновок суду
щодо відсутності у діях водія ОСОБА_3
грубої необережності, оскільки вважає
доведеним, в тому числі і висновком
експерта, той факт що вона фактично
перекрила його сторону дороги і
створила аварійну ситуацію, отже
відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України
суд мав би визначити відшкодування уз
урахуванням вини останньої. Не
погоджується апелянт із позицією суду
щодо перебування автомобіля ОСОБА_3 у
нерухомому стані, а також про
необхідність стягнення із нього витрат
за послуги перекладача і вважає, що
позивач був зобов"язаний подати до суду
документи, викладені державною мовою.
Звертає увагу на безпідставність
стягнення із нього 3000 грн. витрат за
надання правової допомоги, тому що
адвокат ОСОБА_5 не був допущений до
участі у справі як особа, що надає
правову допомогу, а його процесуальний
статус визначався як „представник
позивача". Крім того, відсутні належні і
допустимі докази про сплату коштів в
означеному розмірі, як і не враховано
вимоги Закону України „Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах".

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні з
наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 2, 4 ч.1 ст.
309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

За ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов"язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1166, 1167 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно до ч.2 ст. 1187, п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об"єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Із матеріалів справи слідує, що 02
серпня 2012 року близько 16 години на вул.
Нетета поблизу будинку № 112 в с.
Солобківцях Ярмолинецького району
Хмельницької області відбулось
зіткнення автомобілів ВАЗ-2104 держзнак
НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_1 та Нісан
Альмера Класік держзнак НОМЕР_2, яким
керувала ОСОБА_3. внаслідок чого обидва
транспортні засоби отримали механічні
ушкодження. Винним у вчинені даної ДТП
постановою апеляційного суду
Хмельницької області від 15 листопада
2012 року визнано власника автомобіля
ВАЗ-2104 ОСОБА_1 і на підставі п. 7 ст. 247
КУпАП провадження у адміністративній
справі закрито. Цією ж постановою
встановлено, що до моменту зіткнення
автомобіль Нісан Альмера Класік був
нерухомим, це визнали обидва учасники
ДТП у своїх письмових поясненнях від 02
серпня 2012 року, а із висновку експерта
№ 181/14-26 від 27 травня 2014 року випливає,
що причиною пригоди стало обрання
швидкості руху, яка унеможливлювала
своєчасну зупинку транспортного
засобу під керуванням ОСОБА_1

Згідно до звіту № У-12083/12 від 02.08.2012 року
вартість відновлювального ремонту
автомобіля Нісан Альмера Класік
складає 56471,11 рублів, однак його власник
ОСОБА_2 08 серпня 2012 року здійснив ремонт
автомобіля, за який згідно договору
наряду-замовлення №27 та фіскального
чека сплатив 51000 рублів.

Вірно встановивши ці обставини, а також
підстави і розмір відшкодування
моральної шкоди, якої зазнав позивач в
зв"язку із пошкодженням його цінного
майна, мотивовано відхиливши
твердження ОСОБА_1 про наявність грубої
необережності з боку ОСОБА_3 і
обопільної вини учасників ДТП , суд
першої інстанції неналежним чином
дослідив чи відповідають встановлені
на автомобіль запасні частини
характеру пошкоджень, завданих при ДТП
і необхідність їх заміни на нові саме
за переліком, визначеним потерпілим.
Отже, навіть із виключенням вартості
правої фари Нісан, неправильно
визначив розмір відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненої
ОСОБА_2, не врахувавши процент зносу
замінюваних деталей. Крім того, суд не
врахував роз"яснень, що містяться в п. 12
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки", відповідно до яких,
ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд одночасно
повинен обговорити питання про
передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду, тобто
фактично не вирішив питання щодо
повернення пошкоджених запчастин
відповідачеві. Також, поза увагою суду
залишилось те, що при зверненні до суду
позивачем не сплачено судовий збір за
вирішення вимог немайнового характеру,
а саме - відшкодування моральної шкоди,
не усунуто цей недолік і при ухваленні
рішення. В зв"язку із цим, оскаржуване
рішення в частині стягнення майнової
шкоди та судових витрат підлягає зміні,
а апеляційна скарга ОСОБА_1 - частковому
задоволенню.

Із матеріалів адміністративної справи,
а саме із протоколу огляду
транспортних засобів, проведеного
одразу після ДТП капітаном міліції
Мазуром Р.В., вбачається, що у
автомобілі Нісан Альмера деформовано
передній бампер з лівої сторони, ліве
переднє крило та розбиту передню ліву
фару. Із наявністю саме цих пошкоджень
погодились обидва водії на місці
аварії, про що ствердили своїми
підписами у протоколі (а.с.55). Опис цих
пошкоджень співпадає із виявленими
згідно акту огляду від 07 серпня 2012 року
оцінювачем пошкодженнями, який є
додатком до звіту № У-12083/12 від 02.08.2012
року, на підставі якого складена
калькуляція вартості ремонту
транспортного засобу. В жодному із
вищенаведених документів немає
відомостей про пошкодження внаслідок
ДТП лівої протитуманної фари та правої
фари Нісан, отже їх заміна відбулась з
ініціативи власника і наслідки цього
не слід покладати на ОСОБА_1 Таким
чином, виходячи із вищенаведеного і
відомостей, що містяться в договорі
наряд-заказу на роботи ( а.с.147), ОСОБА_1
має відшкодувати ОСОБА_2 вартість
ремонтних робіт на суму 21000 рублів, а
також вартість переднього бамперу та
крила переднього лівого на суму 14120
рублів із врахуванням 28,36% зносу,
оскільки спеціалістом-оцінювачем
такий відсоток металічних деталей
визначено у додатку №3 до звіту №
У-12083/12 від 02.08.2012 року, отже
відшкодування вартості цих двох
деталей буде становити 10115,57 рублів.
Таким чином загальна сума
відшкодування матеріальної шкоди буде
становити 31115,57 російських рублів, а не
42020 рублів, як визначено судом першої
інстанції, після чого пошкоджені
деталі підлягають поверненню
відповідачеві.

Враховуючи, що позов заявлено у
гривнах, то згідно із курсом НБУ
України станом на день ухвалення
рішення ( 10 рос. рублів = 3,3753 грн.) розмір
матеріальної шкоди складає 9218,61 грн.

Заслуговують на увагу і знайшли своє
об"єктивне підтвердження посилання
апелянта на безпідставність стягнення
із відповідача 955 витрат, які суд
визначив як такі, що пов"язані із
залученням спеціаліста. З матеріалів
справи слідує, що останній до участі у
справі не залучався і фактично ця сума
була сплачена відповідно до ксерокопій
квитанцій №№ 003295 та 018931 за проведення
перекладу документів із російської на
українську мову, які були додатком до
позовної заяви. Відповідно до ст. 7 ЦПК
України обов"язок їх надання на
державній мові покладається на особу,
яка звертається до суду, отже ці
витрати має нести позивач.

Слід погодитись і з позицією ОСОБА_1
щодо неправомірності покладення на
нього компенсації витрат позивача за
надання правової допомоги.

Ч.1 статті 56 ЦПК України визначено, що
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги. Вона допускається до участі у
розгляді справи ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК України
судові витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов"язані із наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права при
вирішенні цивільної справи.

При ухваленні рішення про стягнення з
відповідача на користь позивача 3000 грн.
судових витрат за надання правової
допомоги, поза увагою суду залишилась
та обставина, що адвокат ОСОБА_5 приймав
участь у справі як представник ОСОБА_2 і
його повноваження посвідчено
довіреністю від 06 грудня 2013 року.
Ухвала суду про його допуск до участі у
справі, як особи, яка надає правову
допомогу відсутня, крім того не
враховано, що склад та розмір витрат,
пов"язаних з оплатою правової допомоги,
входить до предмету доказування по
справі. На підтвердження цих обставин
суду повинні бути надані договір про
надання правової допомоги(договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов"язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження). Однак
документи, які відповідають
встановленим вимогам в матеріалах
справи відсутні, тому підстави для
стягнення із ОСОБА_1 витрат на правову
допомогу відсутні.

Разом з тим, апеляційним судом
відхиляються доводи апелянта про
безпідставність покладення на нього
витрат в сумі 5428 рублів ( що по курсу
3,3753 грн. за 10 рос. рублів еквівалентно
1608,15 грн.) , які поніс позивач за оцінку
по звіту № У-12083/12 від 02.08.2012 року,
оскільки вони належним чином
документально підтверджені і даний
документ використаний судом в якості
доказу по справі, до речі на нього
неодноразово посилався і сам автор
апеляційної скарги. Надуманими і нічим
об"єктивно необгрунтованими є його
посилання на недостовірність договору
наряд-заказу на роботи №17 та
фіскального чеку доданого до нього.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню, із ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 підлягає стягненню 9218,61 грн.
майнової шкоди, 1000 грн. моральної
шкоди,1608,15 грн. за проведення авто
товарознавчого дослідження, 9,20 грн. за
пересилку документів та 229,4 грн. витрат
по сплаті судового збору із
покладенням на ОСОБА_2 обов"язку
повернення ОСОБА_1 пошкоджених у ДТП
02.08.2012 року запасних частин автомобіля
Нісан після відшкодування їх вартості.
Крім того, із ОСОБА_1 на користь держави
слід стягнути судовий збір за
вирішення вимог немайнового характеру,
що становить 243,6 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Ярмолинецького районного
суду від 11 червня 2014 року в частині
стягнення майнової шкоди та судових
витрат змінити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 9218,61 грн. майнової шкоди, а також
1608,15 грн. за проведення авто
товарознавчого звіту, 9 грн. 20 коп.
витрат за пересилку документів, 229,4 грн.
витрат по сплаті судового збору, а
всього 11065,36 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
держави 243,6 грн. судового збору.

Зобов"язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1
пошкоджені при ДТП деталі, а саме
передній бампер Нісан та крило переднє
ліве після відшкодування їх вартості.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

В решті означене рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного
суду
Н.І.Переверзєва