Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1620/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

25.06.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючої:
Кривохижі В.І.

Суддів:
Голованя А.М.
Черниш
Т.В.

при секретарі
Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом Кіровоградської
обласної лікарні до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної під час виконання трудових
обов"язків, за апеляційною скаргою
Кіровоградської обласної лікарні на
рішення Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 18 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Кіровоградська
обласна лікарня звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної під час
виконання трудових обов»язків.

Позивач зазначав, що в період з
26 вересня по 12 грудня 2011 року в
Кіровоградській обласній лікарні була
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності за
період з 1 жовтня 2008 року по 1 вересня 2011
року, за результатами якої був
складений акт, згідно якого
встановлено, що в порушення абз.2 п.2
постанови Кабінету Міністрів України
від 4 березня 2002 року №256 «Про
затвердження Порядку фінансування
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенції» надавались пільги
без подальшого їх відшкодування з
державного бюджету. А саме: на балансі
Кіровоградської обласної лікарні
знаходиться 5-ти поверховий житловий
будинок (гуртожиток сімейного типу,
оплата комунальних послуг жителями
якого вноситься на рахунок обласної
лікарні на підставі сум, які
відображені в актах про надання послуг
організаціями - постачальниками
послуг, а відповідно ці кошти
перераховуються обласною лікарнею до
комунальних підприємств
постачальників послуг. У даному
гуртожитку проживають окремі
категорії громадян, які користуються
пільгами щодо сплати комунальних
послуг, оплата яких ними проводилась з
урахуванням пільг, які надаються
певним категоріям громадян згідно
чинного законодавства. Тобто, дані
пільги надавались, але не
відшкодовувались з державного бюджету
протягом 2009-2010 років та січня-серпня 2011
року, тому що до Управління соціального
захисту населення виконавчого
комітету Кіровської районної у м.
Кіровограді ради розрахунки щодо
вартості послуг, наданих пільговикам,
не подавались. Внаслідок цього лікарня
безпідставно покрила за рахунок коштів
місцевого бюджету витрати сторонніх
фізичних осіб, а всього надано пільг
різним категоріям населення на суму 7
577,24 грн.

До виконання обов'язків головного
лікаря Андреєва Л.М. приступила 30
березня 2012 року, а головний бухгалтер
ОСОБА_2 звільнився 3 квітня 2012 року, не
повідомивши нове керівництво про
факти, виявлені під час ревізії, та про
необхідність їх усунення, як і
заступник головного бухгалтера
Морозова Є.А., виконуючи обов'язки
головного бухгалтера. Даний факт був
виявлений новим керівництвом лише 18
травня 2013 року при отриманні від
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області
листа-нагадування про усунення
порушень, виявлених ревізією.

31 травня 2013 року згідно наказу
головного лікаря Кіровоградської
обласної лікарні № 56 «Про проведення
службового розслідування» комісією
була здійснена перевірка з приводу
порушення чинного законодавства в
частині безпідставного покриття за
рахунок коштів місцевого бюджету
витрат сторонніх осіб на загальну суму
7 577,24 грн. при наданні пільг за
житлово-комунальні послуги та було
прийняте рішення дану суму стягнути з
винних осіб згідно ст.135-3 КЗпП України з
урахуванням ступеня вини, виду і межі
матеріальної відповідальності,
зокрема, з ОСОБА_2 - 4 000 грн.

Оскільки на даний час винні особи
добровільно відшкодували завдані
збитки, крім звільненого головного
бухгалтера ОСОБА_2, позивач і просив
стягнути з останнього на його користь
завдані ним матеріальні збитки під час
виконання трудових обов'язків в сумі 4
000 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 18 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що позивачу
стало відомо про порушення у веденні
бухгалтерського обліку з боку
відповідача ще в грудні 2011 року, а з
позовом до суду звернувся тільки 1
листопада 2013 року, питання поновлення
строків, встановлених статтею 233 КЗпП
України позивачем не ставилося, тому
строк для звернення до суду з позовом
про стягнення з відповідача
матеріальної шкоди, заподіяної
установі, пропущений.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового про задоволення
позову через порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, зокрема, що факт заподіяння
працівником шкоди був виявлений
керівництвом лікарні 18 травня 2013 року
при отриманні від Державної фінансової
інспекції в Кіровоградській області
листа-нагадування про усунення
порушень виявлених ревізією, а тому
строк для звернення до суду не
пропущений.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, яка
підтримувала доводи скарги,
відповідача, який заперечував проти її
доводів, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 130 КЗпП України передбачено, що
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди (ч.3 ст.233 КЗпП України). А у разі
пропуску з поважних причин строків,
установлених цією статтею, суд може
поновити ці строки (ст.234 КЗпП України).

Відповідно до п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1992
року №14 із змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» судам необхідно
перевіряти, чи додержаний власником
або уповноваженим ним органом
встановлений ст.233 КЗпП України
річний строк з дня виявлення
заподіяної працівником шкоди для
звернення в суд з позовом про її
відшкодування. Днем виявлення шкоди
слід вважати день, коли власнику або
уповноваженому ним органу стало
відомо про наявність шкоди,
заподіяної працівником. Днем
виявлення шкоди, встановленої в
результаті інвентаризації
матеріальних цінностей, при ревізії
або перевірці
фінансово-господарської діяльності
підприємства, установи, організації,
слід вважати день підписання
відповідного акта або висновку.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджується, що в період з 26
вересня 2011 року по 12 грудня 2011 року в
Кіровоградській обласній лікарні, де
відповідач працював на посаді
головного бухгалтера з 20 вересня 2007
року по 3 квітня 2012 року, була
проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності за
період з 1 жовтня 2008 року по 1 вересня 2011
року, за результатами якої КРУ в
Кіровоградській області складений
акт за № 04-09/265 від 19 грудня 2011 року,
підписаний як представником КРУ, так і
головним лікарем обласної лікарні
Шевчуком М.Т. та головним бухгалтером
ОСОБА_2, з отриманням головним лікарем
другого примірника акту
( а.с.19-21, 31-35).

Цим актом було встановлено, що в
порушення абз.2 п.2 постанови Кабінету
Міністрів України від 4 березня 2002 року
№236 «Про затвердження Порядку
фінансування місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення за рахунок субвенції»
надавались пільги без подальшого їх
відшкодування з державного бюджету.
Тобто, дані пільги надавались, але не
відшкодовувались з державного бюджету,
тому що до Управління соціального
захисту населення виконавчого
комітету Кіровської районної у м.
Кіровограді ради розрахунки щодо
вартості послуг, наданих пільговикам,
не подавались. Внаслідок цього лікарня
безпідставно покрила за рахунок коштів
місцевого бюджету витрати сторонніх
фізичних осіб, а саме: надано пільг
різним категоріям за період 2009-2010 та
січень - серпень 2011 року на суму 7 577,24
грн. (а.с.31-35).

Згідно наказу головного лікаря №
41 від 1 лютого 2012 року «По наслідках
ревізії фінансово-господарської
діяльності лікарні за 2008-2011 роки згідно
акту КРУ та подання прокуратури
м.Кіровограда» встановлено недоліки та
порушення фінансової дисципліни та
пунктом 1.8. головному бухгалтеру було
доручено провести аналіз причин
порушень і недоліків, виявлених під час
ревізії (а.с.36-38).

Постановою Державної фінансової
інспекції в Кіровоградській області
про накладення адміністративного
стягнення від 15 лютого 2012 року
відповідач був притягнений до
відповідальності за порушення ч.7 ст.8,
ч.1 ст.3, ст.4 Закону України про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»; п. 12, п. 2.2
«Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку», затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88; п.1.2,1.3 «Порядку
складання фінансової звітності
розпорядниками та одержувачами
бюджетних коштів», затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 5 січня 2011 року №2, його
визнано винним у порушенні
законодавства з фінансових питань за
ч.1 ст.164-2 КУпАП та накладено на нього
штраф у розмірі 187 грн. (а.с.79-80).

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.130, 233, 234 КЗпП
України, постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29 грудня 1992 року №14 із
змінами «Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивачу стало відомо про порушення у
веденні бухгалтерського обліку та
виявлення факту заподіяння з боку
відповідача шкоди ще у грудні 2011 року,
а з позовом звернувся до суду тільки 1
листопада 2013 року і питання поновлення
строків, встановлених статтею 233 КЗпП
України, позивачем не ставилося,
відмовивши у задоволенні вимог у
зв"язку з пропуском строку звернення до
суду.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка.

Посилання у ній на факт виявлення
заподіяної працівником шкоди новим
керівництвом лікарні при отриманні від
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області
листа-нагадування про усунення
порушень, виявлених ревізією, не
грунтується на законі та доказах. До
того ж у самому акті комісії обласної
лікарні від 3 червня 2013 року за
результатами проведення службового
розслідування щодо безпідставного
покриття за рахунок бюджетних коштів
витрат сторонніх фізичних осіб
зазначається, що даний факт був
виявлений під час ревізії та
відображений у акті від 19 грудня 2011
року, який підписаний головним лікарем
Шевчуком М.Т. та головним бухгалтером
ОСОБА_2 (а.с.47-52).

Надані сторонами докази оцінені судом
відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України. Інші доводи скарги також не
дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 18 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: