У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю апелянта ОСОБА_1 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Відділу Державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Закарпатської області на
ухвалу Хустського районного суду від 21
лютого 2014 р. про відмову у встановленні
та роз'ясненні способу виконання
рішення Хустського районного суду від
22 липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення порушень прав
власника земельної ділянки та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Хустського районного суду від
22.07.2011 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення порушень прав власника
земельної ділянки та відшкодування
моральної шкоди задоволено частково:
зобов'язано відповідача ОСОБА_1 не
чинити позивачу ОСОБА_2 як власнику
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
перешкоди в улаштуванні огорожі по
межі земельної ділянки, визначеній
Державним актом на право приватної
власності на землю серії Р2 № 295818,
виданим 26.06.2003 та зареєстрованим у
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 21932;
зобов'язано ОСОБА_1 зрізати дерево -
тополю, яка росте на його земельній
ділянці та створює затінення на
земельній ділянці позивача. У
задоволенні вимоги про стягнення
моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн
відмовлено.

Додатковим рішенням Хустського
районного суду від 21.10.2011 стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 34,00 грн
державного мита та 120,00 грн витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 24.01.2012
рішення Хустського районного суду від
22.07.2011 у частині зобов'язання
відповідача ОСОБА_1 зрізати дерево -
тополю, яка росте на його земельній
ділянці та створює затінення на
земельній ділянці позивача, скасовано,
у задоволенні цієї вимоги відмовлено, в
решті рішення суду залишено без змін.

Відділ ДВС Хустського райуправління
юстиції 07.12.2012 звернувся до Хустського
районного суду із поданням про
встановлення та роз'яснення способу
виконання рішення Хустського
районного суду від 22.07.2011. Ухвалою
Хустського районного суду від 21.05.2013 у
задоволенні подання відмовлено, ухвала
не оскаржувалася.

Відділ ДВС Хустського райуправління
юстиції 03.06.2013 вдруге звернувся до
Хустського районного суду із поданням
про встановлення та роз'яснення
способу виконання рішення Хустського
районного суду від 22.07.2011. Мотивував
тим, що під час виконання рішення суду
залучений держвиконавцем спеціаліст
ТОВ «Моя земля» повідомив, що
встановити межі земельної ділянки
ОСОБА_2 в натурі для встановлення по
межі огорожі неможливо, оскільки той
має Державний акт на право приватної
власності на землю старого взірця,
виготовлений без застосування точних
геодезичних приладів і зазначена в
ньому конфігурація земельної ділянки
не відповідає тій, що встановлена під
час топографо-геодезичної зйомки.
Орган ДВС просив суд роз'яснити та
встановити спосіб виконання рішення
Хустського районного суду від 22.07.2011
про зобов'язання відповідача ОСОБА_1 не
чинити позивачу ОСОБА_2 як власнику
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
перешкоди в улаштуванні огорожі по
межі земельної ділянки, визначеній
Державним актом на право приватної
власності на землю серії Р2 № 295818,
виданим 26.06.2003.

Ухвалою Хустського районного суду від
21.02.2014 у задоволенні подання
відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 ухвалу оскаржив,
зазначає, зокрема, що рішення
Хустського районного суду від 22.07.2011
виконати неможливо, оскільки неможливо
виставити в натурі межі земельної
ділянки ОСОБА_2 так, щоб вони
відповідали межам, які зазначені у
державному акті на землю, тому що площа
землі, яка вказана в акті, є меншою, ніж
площа, якою ОСОБА_2 у дійсності
користується. Вважає, що державний акт
позивача на землю належало визнавати
недійсним. Просить ухвалу скасувати,
визнати виданий ОСОБА_2 державний акт
на право власності на землю незаконним,
а в позові ОСОБА_2 - відмовити.

Відділ ДВС Хустського райуправління
юстиції оскаржив ухвалу Хустського
районного суду від 21.02.2014 з тих самих
підстав, що були зазначені в поданні.
Вказує на фактичну неможливість
виконання рішення суду та на те, що суд
не досліджував фактів, покладених в
обґрунтування подання. Просить ухвалу
скасувати, питання передати на новий
розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
апелянта ОСОБА_1, який свою скаргу
підтримав, розглянувши відповідно до
ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу у
відсутність інших учасників процесу,
обговоривши доводи апеляцій,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що
виконавче провадження ВП № 33775288 із
примусового виконання виконавчого
листа № 2-381, виданого 10.07.2012 на
виконання рішення Хустського
районного суду від 22.01.2011, було відкрито
08.08.2012 (а.с. 171-172 т. 1). Постановою
держвиконавця від 02.10.2012 призначено у
виконавчому провадженні ТОВ «Моя
земля» спеціалістом (а.с. 201-202 т.1). За
результатами виконання
топографо-геодезичних вишукувальних
робіт за адресою АДРЕСА_1 ТОВ «Моя
земля» повідомило орган ДВС про
неможливість винесення в натуру меж
земельної ділянки згідно державного
акта серії Р2 № 295818 у зв'язку з тим, що
конфігурація земельної ділянки за
актом виконана без точних геодезичних
приладів (а.с. 203 т. 1). ТОВ «Моя земля»
склало відповідні схеми, у яких
зафіксовано невідповідність між собою
конфігурацій земельної ділянки,
проходження її меж відповідно до акта
та в натурі (а.с. 205, 206 т. 1). Поряд із цим, у
справі немає даних про конкретні
параметри виявленої невідповідності,
про розташування суміжних земельних
ділянок, які знаходяться у
розпорядженні сторін, про проходження
межі між ними тощо.

За правилами ст. 13 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон),
для з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін може призначити своєю
постановою як спеціаліста, так і
експерта (у разі необхідності - кількох
експертів або спеціалістів). Не
суперечить закону і одночасне
призначення експерта і спеціаліста для
всебічного з'ясування відповідних
питань.

З'ясування питань щодо розташування на
місцевості суміжних земельних ділянок,
проходження межі між ними, накладання в
плані земельних ділянок одна на одну та
інших питань щодо фактичного суміжного
землекористування належить до
компетенції експерта, а не спеціаліста,
який може брати участь у проведенні
експертизи для виконання допоміжних,
технічних функцій (обмірів, вимірів із
застосуванням спеціальних приладів і
т.ін.). На стадії виконання рішення
Хустського районного суду від 22.07.2011
виникла потреба у з'ясуванні
вищезгаданих питань. У цьому зв'язку
колегія суддів констатує, що під час
провадження в справі в суді першої
інстанції ОСОБА_1 заявляв клопотання
про призначення у справі судової
земельно-технічної експертизи (а.с. 24-26
т. 1), що не було вирішене. В апеляційній
скарзі на рішення Хустського районного
суду від 22.07.2011 (а.с. 103-106 т. 1) відповідач
ОСОБА_1 теж ставив питання про
призначення судової
земельно-технічної експертизи, проте,
як він пояснив у судовому засіданні при
розгляді апеляції на ухвалу Хустського
районного суду від 21.02.2014, він те
клопотання залишив на розсуд суду,
оскільки вважав тоді і вважає на даний
час, що має достатньо доказів для
визнання державного акта ОСОБА_2 на
землю недійсним. Між тим, клопотання
про призначення судової експертизи
може бути задоволене лише в тому
випадку, якщо воно підтримується
ініціатором клопотання, який своїми
процесуальними правами
розпоряджається на власний розсуд (ст.
10 ч.ч. 1, 2, ст. 11 ч. 2, ст. 143 ч. 1 ЦПК України).
Як пояснив апелянт, рішення Хустського
районного суду від 22.07.2011 і рішення
Апеляційного суду Закарпатської
області від 24.01.2012 він у касаційному
порядку не оскаржував.

Питання про призначення експерта
держвиконавцем не вирішувалося, а
наявні у справі матеріали, що складені
спеціалістом, не містять необхідних
даних та не є достатніми для
задоволення подання в частині
встановлення конкретного способу
виконання рішення суду. За приписами
ст.ст. 34, 36 Закону, ст.ст. 221, 373 ЦПК
України, за заявою держвиконавця може
бути роз'яснено рішення суду, а також
зміст виконавчого документа, якщо вони
є незрозумілими і якщо щодо цього
подано обґрунтовану заяву, проте - не
питання щодо дій із виконання рішення
та не спосіб виконання рішення, про що
фактично ставиться питання в поданні.

Таким чином, питання про встановлення
способу виконання рішення суду можливо
вирішувати лише з урахуванням
реалізації сторонами виконавчого
провадження та держвиконавцем
передбачених законом прав і
повноважень для з'ясування питань,
необхідних для виконання рішення. У
випадку встановлення обставин, що
існували на час ухвалення судом
рішення, проте, не були і не могли бути
відомі сторонам, зацікавлені особи
вправі діяти виходячи з установленого.

Виходячи з наведеного, подання є
передчасним та недостатньо
обґрунтованим, тому відмова в його
задоволенні правильна по суті, чого
доводи апеляцій не спростовують.
Підстав для передачі питання на новий
розгляд до суду першої інстанції немає.
Вимоги апеляції ОСОБА_1 про визнання
виданого ОСОБА_2 державного акта на
право власності на землю незаконним і
про відмову в позові не підлягають
задоволенню, оскільки не стосуються
предмету судового розгляду і
апеляційного оскарження (подання
органу ДВС та ухвали суду щодо нього), з
позовом про визнання указаного
державного акта недійсним ОСОБА_1 до
суду не звертався, а питання про
перегляд рішення суду в справі за
позовом ОСОБА_2 наразі вирішене.

Відтак, на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК
України скарги слід відхилити, ухвалу -
залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1,
ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Відділу
Державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Закарпатської області
відхилити, ухвалу Хустського районного
суду від 21 лютого 2014 р. - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскар жена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді