Справа № 683/908/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі :

головуючої - судді Бондарчук Л.А.

при
секретарі Борикіній Л.В.

з
участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розподіл майна подружжя,

встановив:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на
те, що з 01 травня 1993 року по 14 жовтня 2013
року перебувала із ним у
зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу
ними було придбано двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, а також на депозитний
рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» вони
внесли у 2010 році грошові кошти, розмір
яких на час розлучення становив 24000 грн.

Оскільки після розірвання шлюбу вони в
добровільному порядку не можуть дійти
згоди щодо розподілу спільного майна,
тому просить виділити їй 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та 12000 грн., які
знаходяться на депозитному рахунку в
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позивачка та її представник в судовому
засіданні позов підтримала.

Відповідач, який у встановленому
порядку оповіщений про час і місце
судового засідання, до суду не з'явився.
У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України,
суд вважає можливим розглянути справу
на підставі наявних в ній даних та
доказів - в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.22 КпШС України (в
редакції 1969 року) майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Розмір часток подружжя в разі поділу
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, визнаються рівними (ст.28 КпШС
України).

Аналогічні положення містяться і в
Сімейному кодексі України, який є
чинним на час розподілу майна подружжя
ОСОБА_1.

Так, статтею 60 СК України визначено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них
не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності.

В силу ст.70 ч.1 даного Кодексу у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власністю подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У відповідності до ст.71 ч.1 цього ж
Кодексу майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.22
постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Судом встановлено, що з 01 травня 1993 року
по 14 жовтня 2013 року сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі, від якого у
них народилась донька ОСОБА_4, яка на
даний час є повнолітньою. За час шлюбу
сторони придбали квартиру АДРЕСА_1,
вартість якої становить 108430 грн., а
також 12.11.2010 року здійснили вклад на
депозитний рахунок в сумі 24000 грн.
Розмір частки кожного із подружжя
становить 66218,5 грн.

Зазначені обставини підтверджуються:
рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 14 жовтня 2013 року про
розірвання шлюбу між сторонами,
договором купівлі - продажу квартири
від 24 січня 2003 року, посвідченим
приватним нотаріусом
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за №140,
довідкою Старокостянтинівського БТІ
№45 від 25 лютого 2014 року, витягом з
реєстру прав власності № 101748 від 28
лютого 2003 року, згідно якого право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_3

Судом також встановлено, що на
депозитному рахунку в ПАТ КБ
«ПриватБанк», відкритому 12 листопада
2010 року на ім'я відповідача знаходилось
24000 грн., які були зняті ним 09 грудня 2013
року, що підтверджується копією
договору № SAMDN1701 випискою по
рахунку та довідкою ПАТ КБ
«ПриватБанк». Враховуючи, що зазначені
кошти були зняті ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу із ОСОБА_1, тому вони
також входять в склад спільного майна
подружжя, яке підлягає поділу. Тому суд
вважає, що половина цих коштів ( 12000 грн.)
підлягає стягненню із відповідача.

При розподілі судових витрат, суд
виходить з положень ст.88 ЦПК України і
стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 662,19
грн. сплаченого нею судового збору, 650
грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.60, 69 ч.1, 70, 71 ч.1 СК України,
ст.ст.22, 28 КпШС України в редакції 1969
року, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Провести розподіл майна подружжя
ОСОБА_1, виділивши у власність :

- ОСОБА_1 ? частину квартири
АДРЕСА_1,

- ОСОБА_3 ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12000
( дванадцять тисяч ) грн. та 1312,19 грн.
судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Хмельницької
області через Старокостянтинівський
районний суд шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя :