Справа № 629/1981/14-ц
Номер провадження 2/629/662/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року Лозівський
міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого-судді Смірнової
Н.А., за участю секретаря Криворотенко
М.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лозова,
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третьої особи Лозівського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи
Лозівського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, посилаючись на те,
що ОСОБА_2 була надана квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішення виконавчого комітету
Лозівської міської ради № 576 від 18.11.1986
року, в якій зареєстровані позивач та
відповідачі по справі. На даний час
квартира має статус службової.
Відповідачі по справі з листопада 2013
року в спірній квартирі не проживають,
комунальні послуги не сплачують, про що
свідчать дані особистого рахунку, не
несуть інших витрат по утриманню
квартири та не приймають участі у
спільному побуті. В зв'язку з чим
просить визнати відповідачів по справі
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, а саме спірною
квартирою. Крім цього просить
зобов'язати третю особу по справі зняти
з реєстрації відповідачів по справі.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надав суду свою заяву в якій
просить розглянути справу за його
відсутності, на задоволенні позовних
вимог наполягає в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, але надали суду свою заяву в
якій просили розглянути справу за їх
відсутності, проти задоволення
позовних вимог не заперечують,
зазначивши, що все викладене в позові
відповідає дійсності.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся
своєчасно та належним чином, причину
неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши докази, представлені
сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України і які вони вважають
достатніми для обґрунтування і
заперечення заявлених вимог,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право на захист
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних цивільних прав, свобод чи
інтересів, у тому числі й у судовому
порядку.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, можуть зокрема бути:
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення та інші.

Судом встановлено, підтверджено
наявними у справі доказами, що позивач
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1. Підставою для його проживання
за вищевказаною адресою є ордер на жиле
приміщення, виданий на ім'я відповідача
по справі ОСОБА_2 зі складом сім'ї три
чоловіка, на підставі рішення
виконавчого комітету Лозівської
міської ради Харківської області № 576
від 18.11.1986 року. На даний час квартира
має статус службової.

В даній квартирі проживали позивач та
його батьки - відповідачі по справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідачі по справі тривалий час в
спірній квартирі не проживають, вони
забрали всі свої особисті речі та
вибули на інше постійне місце
проживання, де і мешкають по теперішній
час.

Вибуваючи з постійного місця
проживання, відповідачі повідомили про
те, що претензій на житло не мають.

Відповідачі з листопада 2013 року в
квартиру не з'являлися. Всі обов'язки
зв'язані з договором найма житлового
майна виконує позивач по справі.

Відповідачі в даному разі своїм
протиправним поводженням створюють
перешкоди, що заважають нормальному
здійсненню права власності, а саме
неможливість оформлення субсидії по
оплаті комунальних послуг та
нарахування комунальних послуг, якими
позивач не користується, але повинний
сплачувати з вини відповідачів,
провести приватизацію спірної
квартири, тощо.

Неодноразові, як усні так і письмові
вимоги позивача щодо зняття з
реєстрації відповідачі ігнорують.

Позивач ніяких перешкод у здійсненні
права користування жилим приміщенням
відповідачам не чинив, за захистом
порушеного права на проживання
відповідачі не зверталися, особистих
речей, майна, яке належить відповідачам
в квартирі не має.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналася 17.07.1997 року,
відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997
року «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції»,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право на безперешкодне користування
своїм майном та закріплює право
власника володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень права, хоч
би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі
вибуття наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункту
договір найму житлового приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Відповідно до ст. 71 ЖК України у випадку
вибуття наймача жилого приміщення та
членів його сім'ї без поважних причин
понад шість місяців, договір найму
житлового приміщення вважається
розірваним.

Відповідачі вибули на інше постійне
місце проживання, не проживають більш
ніж шість місяців, отже з цього моменту
вони втратили право користування жилим
приміщенням.

В п. 10 Пленуму Верховного Суду України
№ 2 від 12.04.1985 року зі змінами та
доповненнями «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз'яснено,
що по справам про визнання наймача чи
членів його сім'ї такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
(ст. 71 ЖК) необхідно встановити причини
відсутності відповідача вище
встановленого строку.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачі по справі звільнили
житлове приміщення з власної волі, але
знятися з реєстрації не бажають, ніяких
претензій до позивача щодо спірної
квартири не мають, а тому суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги в
частині визнання відповідачі по справі
такими, що втратили право користування
квартирою.

Статтею 11 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що
реєстрація місця проживання та
місця перебування осіб здійснюється
органом реєстрації. Центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у
сфері реєстрації фізичних осіб,
затверджує відповідно до закону
порядок реєстрації місця проживання та
місця перебування осіб в Україні. Так,
органи реєстрації місця проживання та
місця перебування особи - це
управління, відділи (сектори) Державної
міграційної служби України (далі - ДМС
України) в районах, районах у містах,
містах обласного, республіканського
(Автономної Республіки Крим) значення
(далі - територіальний підрозділ ДМС
України).

Відповідно до Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого наказом МВС України за №
1077 від 22.11.2012 року одним із завдань є
реєстрація та облік фізичних осіб за
місцем проживання/ перебування. А тому
суд покладає обов'язок про анулювання
реєстрації відповідача на Лозівський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
Харківській області.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги позивача щодо
зобов'язання Лозівського районного
відділу головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області про зняття з
реєстрації відповідачів в спірній
квартирі підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 71, 167
ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку
с. Чорноглазове, Павлоградського
району, Дніпропетровської області та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с.
Орілька, Новомосковського району,
Дніпропетровської області, такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, квартирою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Лозівський районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби України в
Харківській області зняти з реєстрації
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованих в
квартирі, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Н.А. Смірнова