Справа № 500/3336/14-ц
Провадження № 2/500/1832/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:Бальжик О.І.

при секретарі: Івановій Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про встановлення факту, що має
юридичне значення, та визнання права
власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про встановлення
факту постійного проживання разом з
батьком ОСОБА_5 на момент смерті
останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також
визнання за ним, як спадкоємцем за
законом першої черги, права власності
на спадкове майно, яке залишилося після
смерті батька, та складається із 3/75
частини житлового будинку АДРЕСА_2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
нотаріальною конторою йому відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за тих підстав, що відповідно
до ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 13.06.2014 року до
участі у справі в якості
співвідповідача залучена ОСОБА_4 (а.с.39).

Позивач, а також відповідач ОСОБА_3,
будучи своєчасно та належним чином
повідомленими про дату, час та місце
розгляду справи у судове засідання не
з'явилися. Позивач направив
представника з належним чином
посвідченими повноваженнями.
Відповідач звернулася із заявою про
визнання позову та розгляд справи у її
відсутність.

У судовому засіданні представник
позивача, з належним чином
посвідченими повноваженнями, позовні
вимоги підтримала та наполягала на їх
задоволенні. В останнє судове
засідання не з'явилася, звернувшись із
заявою про розгляд справи у її
відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 позов та обставини
позову визнала у повному обсязі.
Наслідки визнання позову їй роз'яснено
відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. В
останнє судове засідання не з'явилася,
звернувшись із заявою про розгляд
справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд на
підставі фактів, встановлених у
судовому засіданні, дійшов наступного
висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

За позицією Верховного Суду України,
викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму
«Про судову практику у справах про
спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів. Зокрема, у
такому порядку суди повинні розглядати
заяви про встановлення факту
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Допитані у судовому засіданні
свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що
ОСОБА_2 приходиться спадкодавцю ОСОБА_5
сином. На момент смерті батька позивач
проживав разом з ним та матір'ю ОСОБА_3
за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, зібрані у справі
докази та їх належна оцінка свідчать
про наявність підстав для встановлення
факту, що має юридичне значення,
зокрема, що ОСОБА_2 проживав разом з
батьком ОСОБА_5 на момент смерті
останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року за
адресою: АДРЕСА_2.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання права власності на спадкове
майно, суд виходить з наступного.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

У судовому засіданні встановлено, що 3/75
частки житлового будинку АДРЕСА_2,
належала на праві особистої власності
ОСОБА_5, що підтверджено договором
купівлі-продажу за реєстровим №4/214 від
13.06.1997 року, листом КП «Ізмаїльське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» за вих.№718 від 23.08.2014
року та Інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого
майна за №23171662 від 18.06.2014 року (а.с.13, 59,
65-74).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 06.12.2011 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.6).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру
№37398692 від 17.05.2014 року ОСОБА_5 залишив
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Ізмаїльського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8 12.01.2010 року за №15, яким заповів
ОСОБА_2 житловий будинок та земельну
ділянку, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_3 частини житлового будинку
АДРЕСА_2, в заповіті не зазначені (а.с.17,
18, 74-76).

Оскільки, ще при житті ОСОБА_5 подарував
ОСОБА_2 житловий будинок та земельну
ділянку, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_4, то після смерті ОСОБА_5 згідно
ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на
3/75 частини житлового будинку АДРЕСА_2.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_3, що
підтверджено свідоцтвом про одруження
серії НОМЕР_2 від 12.09.1951 року, виданим
Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, син
ОСОБА_2, що підтверджено повторним
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
від 23.07.1971 року, виданим Ізмаїльським
міським бюро ЗАГС, та дочка ОСОБА_4, що
підтверджено свідоцтвом про укладення
шлюбу серії НОМЕР_4, виданим міським
бюро ЗАГС м.Ізмаїл 10.07.1971 року, та
повторним свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_5, виданим міським бюро ЗАГС
м.Ізмаїл 23.08.1951 року (а.с.80).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відмовилися від права власності на
спадкове майно на користь позивача.
Інших спадкоємців, які заявили свої
права на спадкове майно, не
встановлено.

Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Письмовою відповіддю Ізмаїльської
державної нотаріальної контори за
№1129/01-16 від 20.05.2014 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки відповідно
до ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини (а.с.19).

Приймаючи до уваги, що позивач на час
відкриття спадщини проживав разом із
спадкодавцем, а також ту обставину, що
відповідачі безумовно визнали позов і
їх визнання не суперечить закону й не
порушує права свободи чи інтереси
інших осіб, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності
на спадкове майно, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_2 разом з батьком ОСОБА_5 на момент
смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, та
складається із 3/75 частини житлового
будинку АДРЕСА_2.

Копію рішення надіслати для відома
сторонам.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя: