У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ізмайлова Т.Л.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
яка діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 04 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Київська
міська рада, Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Дарницького
районного суду м. Києва із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права
власності та зобов'язання вчинити
певні дії, посилаючись на те, що 11
квітня 2009 року між позивачем та ОСОБА_6
було укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, яка розташована по
АДРЕСА_1, проте позивач не може вільно
та безперешкодно потрапити на
територію останньої, в зв'язку з тим, що
відповідачі самовільно встановили
металеву огорожу та закрили її на
замок. Також, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не
визнають право власності позивача на
земельну ділянку.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 16 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 04 червня
2014 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га, із
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована по АДРЕСА_1, кадастровий
номер земельної ділянки :90:033:0071.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 протягом
п'яти днів з дня набрання рішенням суду
законної сили знести самовільно
встановлену огорожу, яка знаходиться
на території та межі земельних ділянок
за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 у
Дарницькому районі міста Києва.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, не
погоджуючись із вищезазначеними
судовими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані нею судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким закрити провадження у
справі в частині позовних вимог про
знесення самовільно встановленої
огорож, а в задоволенні інших вимог -
відмовити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Київська
міська рада, Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.