Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2379/14
Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19" червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Пільщик Л.В., Каракуші К.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» в особі Обласного відділення ПАТ
«ПромінвестБанк» в м. Запоріжжя на
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 27 березня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» в особі філії «Відділення ПАТ
«Промінвестбанк» м. Запоріжжя» до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» про визнання недійсним
договору відступлення права вимоги, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року
ПАТ«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в особі
філії «Відділення ПАТ
«ПромінвестБанк» в м. Запоріжжя»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
ТОВ «Агропромислова компанія» про
визнання недійсним договору
відступлення права вимоги.

У позові зазначало, що 19.04.2012 року
між ТОВ «Агропромислова компанія» та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
договір відступлення права вимоги до
ПАТ «Промінвестбанк», предметом якого
стали грошові вимоги ТОВ
«Агропромислова компанія» до ПАТ
«Промінвестбанк» у розмірі 2 010 581 грн. 51
коп., які виникли у зв"язку з визнанняи
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна (предмету іпотеки)
№ 2069 від 27.09.2006 року.

В обґрунтування позову зазначало,
що за спірним договором було передано
право вимоги, яке по правовій природі є
реституційним, а тому у даному випадку
не може розцінюватись, як правочин у
розумінні закону, оскільки під час
розгляду господарським судом
Запорізької області справи №
14/293/06-4/159д/09 про визнання договору
купівлі-продажу № 2069 від 27.09.2006 року
недійсним, жодною із сторін не
заявлялись вимоги про застосування
реституції.

Таким чином, ТОВ «Агропромислова
компанія» на момент укладення спірного
договору відступлення не мала
підтвердженого в законному порядку
права вимоги до ПАТ «Промінвестбанк».

Крім того, ТОВ «Агропромислова
компанія» не мала належних доказів
щодо права вимоги до ПАТ
«Промінвестбанк» в такій сумі, яка
була зазначена в ст.1 договору
відступлення, а саме, 2 010 581 грн. 51 коп.,
що складається із: 990 000 грн. 00 коп., які
були перераховані ТОВ «Агропромислова
компанія» на виконання договору
купівлі-продажу за придбане майно, 929 610
грн. 00 коп. - витрати від інфляції та 90 971
грн. 51 корп. - 3% річних.

Також зазначає, що оскаржуваний
правочин вважає фіктивним, оскільки
відповідач ОСОБА_2 є засновником ТОВ
«Агропромислова компанія», отже
фактично кредитором ПАТ
«Промінвестбанк» залишилось ТОВ
«Агропромислова компанія»

Посилаючись на те, що договір
відступлення був укладений з
порушенням вимог ст.ст. 203,215 ЦК України
та порушує законні права та інтереси
ПАТ «Промінвестбанк», просило суд
визнати недійсним договір
відступлення права вимоги від 19.04.2012
року, укладений між ТОВ
«Агропромислова компанія» та ОСОБА_2

Рішенням Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 27 березня 2014 року
в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в особі
філії «Відділення ПАТ
«ПромінвестБанк» в м. Запоріжжя»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
послався на його недоведеність.

Судом встановлено, що 27.09. 2006 року між
АКПІБ в особі філії „Відділення
Промінвестбанку в м. Дніпрорудне
Запорізької області", правонаступником
якого є ПАТ „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" в особі
філії „Відділення ПАТ Промінвестбанк
в м. Запоріжжя" та ТОВ „Агропромислова
компанія" був укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
посвідчений 27.09.2006 року приватним
нотаріусом Василівського
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_3 і зареєстрований в
реєстрі за № 2069.

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 08.12. 2011 року,
яке набрало законної сили 28.02.2012 року,
вказаний договір купівлі-продажу було
визнано недійсним, при цьому наслідки
недійсності правочину судом
застосовані не були.

У зв"язку з визнання в судовому порядку
правочину недійсним, 12.03.2012 року ТОВ
„Агропромислова компанія" звернулось
до ПАТ„Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" з
письмовою вимогою про повернення
банком перерахованих за договором
купівлі-продажу коштів у сумі 990000 грн.,
у задоволенні якої товариству було
відмовлено.

19.04.2012 року між ТОВ «Агропромислова
компанія» та ОСОБА_2 був укладений
договір відступлення права вимоги до
ПАТ «Промінвестбанк», предметом якого
стали грошові вимоги ТОВ
«Агропромислова компанія» до ПАТ
«Промінвестбанк» у розмірі 2 010 581 грн. 51
коп., які виникли у зв"язку з визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна (предмету іпотеки) №
2069 від 27.09.2006 року.

Вказані обставини були
встановлені рішенням
Орджонікідзевського районного суду м
Запоріжжя від 18 липня 2012 року, зміненим
рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 30.08.2012 року, у
справі за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ«Промінвестбанк» про стягнення
суми і в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України по
даній справі доказуванню не підлягали
(а.с.70-72).

За умовами договору від 19.04.2012
року про відступлення права вимоги,
укладеного між ТОВ „Агропромислова
компанія" та ОСОБА_2, ТОВ передало
новому кредитору ОСОБА_2 право вимоги
щодо стягнення з ПАТ«Промінвестбанк»
грошових коштів всього у розмірі 2010581
грн., з яких 990000 грн. - це кошти, що були
перераховані за визнаним рішенням
Господарського суду Запорізької
області від 08.12.2011 року недійсним
договором купівлі-продажу нерухомого
майна( а.с.9-10).

Згідно акту прийому-передачі від
19.04.2012 року до зазначеного договору, ТОВ
„Агропромислова компанія" передало
ОСОБА_2 договір купівлі-продажу від
27.09.2006 року та банківські виписки на
підтвердження перерахування коштів.

Відповідно ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов"язанні може бути
змінений іншою особою, зокрема,
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Кредитор у
зобов"язанні може бути змінений також в
інших випадках, встановлених законом.

Згідно п.2 ст. 509 ЦК України
зобов"язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу,
зокрема, цивільні права та обов"язки
можуть виникати з рішення суду.

Відповідно ж до ст.ст. 215, 216 ЦК
України суди розглядають справи за
позовами: про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності, про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. При цьому вимога
про застосування наслідків
недійсності правочину може бути
заявлена як одночасно з вимогою про
визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності право чину та
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

За обставинами справи, передане
ОСОБА_2 право вимоги щодо повернення
коштів за недійсним договором
ґрунтувалося на зобов"язанні, що
виникло на підставі рішенням
Господарського суду Запорізької
області від 08.12.2011 року, тому доводи
апеляційної скарги про порушення
відповідачами вимог ст. 513 ЦК України
щодо форми правочину про заміну
кредитора у зобов"язанні є
безпідставними.

При вирішенні спору судом також
правомірно було враховано положення ч.1
ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину
стороною(сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу
та ст. 515 ЦК України, котра встановлює,
що заміна кредитора не допускається у
зобов"язаннях, нерозривно пов"язаних з
особою кредитора, зокрема у
зобов"язаннях про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров"я або смертю.

Враховуючи встановлені по
справі обставини, висновки суду щодо
відсутності правових підстав для
задоволення вимог ПАТ«Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» про визнання недійсним договору
відступлення права вимоги
погоджуються з нормами матеріального
права і є правомірними.

Безпідставними слід визнати і
доводи апеляційної скарги щодо
недійсності договору відступлення
права вимоги з підстав його
фіктивності, оскільки вони також
спростовуються фактичними обставинами
справи.

Відповідно до ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

За умовами п.1.3 договору від 19.04.2012
року ОСОБА_2, як новий кредитор, набував
замість ТОВ „Агропромислова компанія",
як первісного кредитора, право
вимагати від боржника в особі ПАТ
«Промінвестбанк» зобов"язань,
передбачених ст.ст. 216, 536,1212, 1214, 1048 ЦК
України, і вказане право було
реалізоване ОСОБА_2 шляхом пред"явлення
у червні 2012 року позову до
ПАТ«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» в особі
філії «Відділення ПАТ
«Промінвестбанк» м. Запоріжжя» про
стягнення суми. Вказаний позов
рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 30 серпня 2012
року був задоволений частково і на
користь ОСОБА_2 з банку було стягнуто
2008872 грн.

Інші доводи апеляційної скарги
щодо недійсності оскаржуваного
договору з підстав його фіктивності є
неспроможними, оскільки грунтуються на
припущеннях.

Колегія суддів вважає, що
рішення суду прийнято при правильному
застосуванні норм матеріального та
процесуального права, передбачених ст.
309 ЦПК України підстав для його зміни
або скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» в особі Обласного відділення ПАТ
«ПромінвестБанк» в м. Запоріжжя
відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 27 березня 2014 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: