Справа № 127/4575/14-ц Провадження №
22-ц/772/1903/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бессараб Н. М.Категорія: 48
Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 16
травня 2014 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду із вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 27.08.2013 року по цивільній
справі № 127/16083/13-ц стягнуто з нього на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 09.07.2013 року.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області вказане рішення змінено в
частині визначення розміру аліментів,
визначено їх в сумі 800 грн. На даний час
позивач не працює, що пов'язано зі
станом його здоров'я, оскільки має
безліч хвороб, є інвалідом 3-ої групи
загального захворювання, проживає лише
на пенсію, яка складає 994,00 грн., інших
видів заробітку немає. Крім того, на
його утриманні знаходиться ще один
неповнолітній син - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружина ОСОБА_7, яка не
працює, оскільки знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-х річного віку.

Пославшись на наведені вище
обставини, позивач зазначив, що немає
можливості сплачувати аліменти у
твердій грошовій сумі, а тому просив
суд змінити розмір стягуваних з нього
за рішенням суду аліментів на
утримання сина з 800,00 грн. на 1/4 частину
від всіх видів його заробітку до
повноліття дитини.

Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 16 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 -
задоволено, вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, який було між
ними розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 18.12.2009 року (а.с. 58).

Від даного шлюбу вони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
від 30.07.2008 року, де батьком дитини
записано позивача ОСОБА_2 (а.с. 40).

Після розірвання шлюбу між сторонами
син ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю
ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні,
що підтверджується довідкою
квартального комітету "Зоряний" №417 від
04.04.2014 року (а.с. 39).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.08.2013 року по
цивільній справі № 127/16083/13-ц стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання дитини ОСОБА_5 в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 09.07.2013 року (а.с.
20-21).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 01.10.2013 року це рішення
змінено та зменшено розмір присуджених
з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина з
1000,00 грн. до 800,00 грн. (а.с. 22-23).

06.11.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області стягувачу ОСОБА_3 на
виконання даного рішення суду було
видано виконавчий лист.

З довідки, виданої ВДВС Вінницького
районного управління юстиції
Вінницької області від 04.04.2014 року
видно, що позивач ОСОБА_2 у визначеному
судом розмірі по 800,00 грн. щомісячно
аліменти на утримання дитини не
сплачує, а платить у значно меншому
розмірі та має заборгованість по
сплаті аліментів у загальному розмірі
4409,47 грн. (а.с. 37).

Позивачу ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу
інвалідності загального захворювання
і з липня 2009 року призначено пенсію, а з
15 січня 2014 року пенсію продовжено до 01
лютого 2015 року в сумі 949,00 грн. (а.с. 7, 11,
53).

ОСОБА_2 не працює, 14.01.2013 року звільнений
з роботи за власним бажанням, займався
підприємницькою діяльністю, але на
даний час знаходиться в стадії
припинення своєї підприємницької
діяльності та доходів як фізична
особа-підприємець не отримує (а.с. 8-9, 38,
55).

Крім того, позивач ОСОБА_2 знаходиться у
фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_7,
у яких народився син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження дитини, де
батьком дитини записано позивача
ОСОБА_2 ОСОБА_7 не працює, знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до 3-х
річного віку (а.с. 6, 14).

Проаналізувавши обставини справи,
пояснення сторін, а також досліджені в
судовому засіданні докази, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення на підставі ст.
ст. 182-184, 192 СК України, оскільки у
платника аліментів ОСОБА_2 змінився
матеріальний, сімейний стан і сплата
аліментів по 800,00 грн. щомісячно значно
впливає на його матеріальне становище.

З матеріалів справи вбачається, що
платник аліментів ОСОБА_2 не працює,
займався підприємницькою діяльністю,
але на даний час знаходиться в стадії
припинення своєї підприємницької
діяльності та доходів як фізична
особа-підприємець не отримує, проте з
грудня 2013 року щомісячно отримує
пенсію в розмірі 949,00 грн. як інвалід ІІІ
групи, інших доходів не має.

Стягнення з ОСОБА_2 аліментів по 800,00
грн. щомісячно, на думку суду першої
інстанції, значно погіршить
матеріальне становище відповідача, що
і так є скрутним, з урахуванням також
того, що він має на утриманні ще одну
неповнолітню дитину.

Суд врахував положення п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року,
в якому судам роз'яснено, що розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі міною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Суд критично оцінив твердження
відповідачки про те, що позивач працює
неофіційно та про наявність у позивача
стабільного щомісячного доходу,
оскільки воно ґрунтуються на
припущеннях та не доведено належними
доказами.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи щодо зміни сімейного
та матеріального стану позивача, суд
дійшов висновку про задоволення
позову. При цьому, суд прийняв до уваги,
що позивач має щомісячний постійний
дохід, тому встановив розмір
стягуваних аліментів у частці від
заробітку (доходу) позивача

Не погодившись з ухваленим рішенням,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, в апеляційній
скарзі просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення останньої.

Встановивши, що позивач за наведених
вище обставин довів, що у нього
погіршився матеріальний стан, суд на
підставі ст.ст.182-184, 192 СК України дійшов
вірного висновку про задоволення його
вимог про зміну розміру аліментів на
утримання дитини.

Зі змісту апеляційної скарги
вбачається, що всі доводи про порушення
норм матеріального права фактично
зводяться до цитування окремих з них та
твердження, що суд не вправі був
змінювати розмір аліментів,
присуджених у твердій грошовій сумі, на
розмір аліментів у частці від
заробітку. Однак з такими доводами
скарги не можна погодитись, оскільки з
огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою й
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів у певній твердій грошовій
сумі та навпаки). При розгляді позовів,
заявлених з зазначених підстав,
застосуванню підлягає не тільки ст. 192
СК України, але й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей (ст. 182
"Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів", ст. 183
"Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини", ст. 184 "Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі").
Така правова позиція міститься у
Постанові Верховного Суду України від 5
лютого 2014 року у справі № 143цс13,
прийнятій за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, а
тому відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм процесуального права
також не можна визнати обґрунтованими,
оскільки скарга не містить посилань на
такі порушення норм процесуального
права, які призвели б до неправильного
вирішення справи, що відповідно до ч.3
ст.309 ЦПК України не може бути підставою
для скасування або зміни рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - відхилити, рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 16 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий : /підпис/
О.В. Ковальчук

Судді : /підпис/
В.М. Медяний

/підпис/
В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом

Суддя
О.В. Ковальчук