У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика», публічного
акціонерного товариства «Трест
«Південзахідтрансбуд» про
зобов'язання вчинити дії, визнання
права власності та відшкодування
шкоди, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 26
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просив
зобов'язати відповідачів виконати
умови Договору про участь у Фонді
фінансування будівництва від 15 березня
2011 року; передати йому довідку, що
підтверджує право на отримання у
власність закріпленого за ним та
повністю оплаченого об'єкта
інвестування; відшкодувати збитки у
вигляді упущеної вигоди у розмірі 1 458 296
грн; визнати за ним право власності на
офісні нежитлові приміщення АДРЕСА_1;
зобов'язати публічне акціонерне
товариство «Трест
«Південзахідтрансбуд» (далі - ПАТ
«Трест «Південзахідтрансбуд»)
передати йому за актом
приймання-передачі зазначені
нежитлові офісні приміщення.

Позовні вимоги мотивував тим, що 15
березня 2011 року між сторонами укладено
Договір про участь у Фонді
фінансування будівництва № 208/Щ1, за
умовами якого він передав публічному
акціонерному товариству «Банк
«Таврика» (далі - ПАТ «Банк «Таврика») у
довірчу власність грошові кошти з
метою отримання у власність об'єкта
інвестування (нежиле офісне приміщення
АДРЕСА_1. Забудовником об'єкта
інвестування визначено ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд». Плановий строк
закінчення будівництва та введення
об'єкта інвестування в експлуатацію -
перший квартал 2011 року.

На виконання умов зазначеного договору
він сплатив 100% вартості вимірних
одиниць об'єкта інвестування у розмірі
3 245 262 грн 62 коп., проте на час звернення
до суду із позовом його не було
повідомлено про введення об'єкта в
експлуатацію та не надано довідку, яка
відповідно до умов договору
підтверджує право позивача на
отримання у власність закріпленого за
ним та повністю оплаченого об'єкта
інвестування.

Крім того, він мав намір здати об'єкт
інвестування в оренду виробничій фірмі
«ВКТ» та отримувати прибуток, тому
вказаними діями відповідачі завдали
йому збитки у вигляді упущеної вигоди,
розмір якої за період з 1 квітня 2013 року
по 1 березня 2013 року становить 1 458 296 грн
00 коп.

Під час розгляду
справи позивачу стало відомо, що
житловий будинок АДРЕСА_1 було здано в
експлуатацію, Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві видано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації,
тому він збільшив позовні вимоги та
просив визнати за ним право власності
на офісні нежитлові приміщення
АДРЕСА_1, та зобов'язати ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд» передати йому
за актом приймання-передачі зазначені
нежитлові офісні приміщення.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 1 жовтня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з відповідачів
солідарно на користь позивача упущену
вигоду у розмірі 1 458 296 грн. Визнано за
позивачем право власності на офісні
нежитлові приміщення АДРЕСА_2, перша
секція. Зобов'язано публічне
акціонерне товариство «Трест
«Південзахідтрансбуд» передати
ОСОБА_3 зазначені нежитлові офісні
приміщення за актом
приймання-передачі. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
26 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із пунктами 3, 5, 6 частини 1 статті
3 ЦК України, загальними засадами
цивільного законодавства є: свобода
договору; судовий захист цивільного
права та інтересу; справедливість,
добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

Судами встановлено, що 15 березня 2011
року між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_3
укладено договір № 208/Щ1 про участь у
Фонді фінансування будівництва (далі -
ФФБ), за умовами якого останній передав
грошові кошти у довірчу власність
банку з метою отримання у власність
об'єкта, закріпленого за довірителем,
як складової частини споруджуваного
житлового будинку АДРЕСА_1 (далі -
Договір).

Відповідно до п. 3.1 Договору за
довірителем закріплюється об'єкт
інвестування, який входить до складу
об'єкта будівництва, з наступними
основними характеристиками,
визначеними погодженою та
затвердженою у встановленому порядку
проектною документацією на об'єкт
будівництва: вид об'єкта інвестування
за проектною документацією - нежитлове
приміщення, вбудоване в об'єкт
будівництва; функціональне
призначення об'єкта інвестування за
проектною документацією - офісні
приміщення, нежитлові приміщення;
секція - перша; проектний номер об'єкта
інвестування - офіс № 7; проектний
поверх - перший; загальна проектна
площа об'єкта інвестування - 164,16 кв.м.
(згідно проектної документації).

15 березня 2011 року ОСОБА_3 видано
свідоцтво про участь у ФФБ (вид А),
відповідно до якого об'єктом
інвестування є офісні нежилі
приміщення загальною площею 164,16 кв.м.
на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1,
запланована дата введення об'єкта
будівництва в експлуатацію - І квартал
2011 року.

ОСОБА_3 внесено грошові кошти у розмірі
3 245 262 грн 62 коп. на рахунок ПАТ «Банк
«Таврика», що на час укладення договору
становило 164,16 вимірних одиниць об'єкта
інвестування, тобто 100% його вартості.

13 грудня 2010 року будинок АДРЕСА_1
прийнято в експлуатацію, що
підтверджується відповідним актом та
рішенням (а.с. 120-126).

Із матеріалів справи вбачається, що 20
грудня 2010 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві видано сертифікат
відповідності закінченого
будівництвом об'єкта (перший пусковий
комплекс першої черги) проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил
(а.с. 127).

Відповідно до п. 6.1 Договору після
закінчення будівництва забудовник
письмово повідомляє про це управителя
Фонду, замовляє виготовлення технічної
документації та надає управителю дані
щодо фактичної загальної площі
об'єктів інвестування, отримані від
державних органів, що здійснюють
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

За змістом п. п. 6.2, 6.3 Договору
управитель Фонду після отримання від
забудовника даних щодо фактичної
загальної площі об'єкта інвестування,
отриманих від бюро технічної
інвентаризації, що здійснюють технічну
інвентаризацію нерухомого майна,
коригує загальну площу об'єкта
інвестування та направляє письмове
повідомлення довірителю. Довіритель
протягом трьох робочих днів від дати
отримання такого повідомлення
зобов'язаний з'явитись до управителя та
здійснити з ним остаточний розрахунок,
у порядку та на умовах, передбачених
цим договором. За умови здійснення
остаточного розрахунку управитель
видає довірителю довідку про 100% оплату
повної вартості об'єкта інвестування.

Згідно із п. 6.5 Договору, у разі, коли за
результатами технічної інвентаризації
буде встановлено, що кількість
вимірних одиниць фактичної загальної
площі об'єкта інвестування більше, ніж
кількість сплачених довірителем
відповідно до п. 5.2 цього Договору,
довіритель зобов'язаний здійснити
остаточний розрахунок за об'єкт
інвестування та доплатити управителю
Фонду вартість збільшеної загальної
площі об'єкта інвестування. Довіритель
є таким, що здійснив 100% оплату повної
вартості об'єкта інвестування та
повністю і належним чином виконав свої
зобов'язання за цим Договором після
здійснення ним остаточного розрахунку
з управителем Фонду та сплати вартості
перевищення фактичної загальної площі
об'єкта інвестування за даними
технічної інвентаризації над
загальною проектною площею об'єкта
інвестування.

Відповідно до п. 6.7 Договору довіритель
за умови внесення до ФФБ коштів, що
відповідає вартості 100% кількості
вимірних одиниць об'єкта інвестування
за фактичними даними, зобов'язаний
протягом 20 календарних днів від дати
отримання повідомлення, зазначеного в
п. 6.2 цього Договору, отримати в
управителя Фонду довідку за
встановленою формою в обмін на
свідоцтво про участь у ФФБ. Довідка є
документом, що підтверджує право
довірителя на отримання у власність
закріпленого за ним та повністю
оплаченого об'єкта інвестування.

За змістом п. п. 6.8-6.11 Договору отриману
від управителя довідку довіритель
пред'являє забудовнику для отримання
акта приймання -передачі об'єкта
інвестування та документів, необхідних
для оформлення права власності на
об'єкт інвестування. Уподальшому
довіритель самостійно та за свій
рахунок сплачує будь-які витрати,
пов'язані з оформленням права
власності на об'єкт інвестування. Умови
цього договору вважаються виконаними,
якщо довіритель виконав всі
зобов'язання перед управителем та
після закінчення будівництва підписав
акт приймання-передачі закріпленого за
ним об'єкта інвестування.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
виконав взяті на себе зобов'язання за
Договором, але невиконання
відповідачами умов Договору призвело
до порушення прав позивача та завдало
йому збитків.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові ОСОБА_3,
апеляційний суд виходив із того, що
позивач не здійснив остаточний
розрахунок за об'єкт інвестування за
результатами технічної інвентаризації
об'єкта інвестування, оскільки не
сплатив вартість різниці перевищення
фактичної загальної площі над
загальною проектною площею.

Із такими висновками апеляційного суду
не можна погодитись з огляду на таке.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України
«Про фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» (далі
- Закон) системою фінансово-кредитних
механізмів при будівництві житла та
операціях з нерухомістю за цим Законом
є врегульовані цим Законом та
договорами дії суб'єктів системи при
організації будівництва житла,
фінансуванні цього будівництва та
здійсненні операцій з нерухомістю.
Суб'єктами такої системи є довірителі,
управителі, забудовники, страхові
компанії, емітенти сертифікатів ФОН
та власники сертифікатів ФОН.

Порядок взаємодії
управителя ФФБ, забудовника та
довірителя після введення об'єкта
будівництва в експлуатацію визначено
ст. 19 Закону, а також розділом 6
Договору.

Ухвалюючи рішення про
відмову в позові, апеляційний суд
виходив із того, що після введення
першої черги будинку АДРЕСА_1 в
експлуатацію фактична загальна площа
об'єкта інвестування збільшилась на 17,54
кв.м. у порівнянні із загальною
проектною площею; позивач не доплатив
управителю вартість збільшеної
загальної площі та не звертався до ПАТ
«Банк «Таврика» про надання йому
довідки, що підтверджує його право на
отримання у власність закріпленого за
ним та повністю оплаченого об'єкта
інвестування.

Такі висновки
апеляційного суду не відповідають
матеріалам справи та є передчасними.

В апеляційній скарзі
на рішення суду першої інстанції ПАТ
«Трест «Південзахідтрансбуд»
зазначало, що 20 грудня 2010 року
товариство на підставі акта готовності
об'єкта до експлуатації від 13 грудня 2010
року отримало Сертифікат
відповідності на перший пусковий
комплекс першої черги житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 (до складу
якого входив і об'єкт інвестування за
договором № 208/Щ1 про участь у Фонді
фінансування будівництва від 15 березня
2011 року). Протягом листопада- грудня 2010
року під час введення будинку в
експлуатацію проводились остаточні
виміри бюро технічної інвентаризації
збудованого об'єкта.

Поза увагою
апеляційного суду залишився п. 3
Договору, згідно з яким об'єктом
інвестування є нежитлове приміщення,
вбудоване в об'єкт будівництва.
Вирішуючи спір, апеляційний суд не
з'ясував остаточні виміри та
розрахунок площ нежитлового
приміщення на час укладення договору;
чи була збудована тераса на час
укладення Договору та 100 % оплати
вартості об'єкта інвестування; чи є
така складовою об'єкта інвестування в
межах першого поверху будинку, чи
прибудовою до об'єкта інвестування;
коли саме було збудовано терасу: до чи
після внесення коштів позивачем; якою
була загальна площа об'єкта
інвестування за даними бюро технічної
інвентаризації на час укладення
Договору, ураховуючи, що на той час вже
було видано сертифікат відповідності
закінченого будівництвом об'єкта на
АДРЕСА_1 (перший пусковий комплекс
першої черги) проектній документації,
вимогам державних стандартів,
будівельних норм і правил; чи не
свідчить поведінка ПАТ «Банк «Таврика»
про зловживання правом; чи ініціював
ПАТ «Банк «Таврика», як управитель
будівництва за Договором, внесення
змін до нього відповідно до п. 18.1
Договору; чи передбачено будівництво
спірної тераси Договором.

Не можна погодитись і з
висновком апеляційного суду про те, що
позивач не звертався до ПАТ «Банк
«Таврика» про надання йому довідки, яка
підтверджує його право на отримання у
власність закріпленого за ним та
повністю оплаченого об'єкта
інвестування, а також не довів внесення
управителем змін до Договору.

Із матеріалів справи
убачається, що позивач неодноразово
направляв відповідачу претензії (а.с.
23-27, 28-29, 31-32). За змістом п. 18.1. Договору
управитель Фонду зобов'язаний
ініціювати внесення відповідних змін
до цього Договору.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, апеляційний суд
у порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України не
перевірив належним чином доводи
апеляційних скарг ПАТ «Трест
«Південзахідтрансбуд» та ПАТ «Банк
«Таврика», не з'ясував фактичних
обставин справи, не перевірив належним
чином доводи і заперечення сторін та
дійшов передчасного висновку про
відмову в позові.

Доводи касаційної
скарги про завдані позивачу збитки не
спростовують висновків апеляційного
суду про недоведеність позовних вимог
у цій частині.

З огляду на допущені
апеляційним судом порушення норм
процесуального права, які
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи та мають важливе
значення для правильного її вирішення,
ухвалене ним рішення необхідно
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
26 листопада 2013 року скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:
В.І.
Амелін

В.П.
Гончар

І.К.
Парінова

В.О.
Савченко