Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Гончара В.П.,
Євтушенко О.І.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 03 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду міста Києва від 14
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

Позивач зазначав, що він є власником
квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 в
цьому будинку, яка знаходиться над
квартирою позивача.

Також ОСОБА_4 вказував, що в ніч з 04 на 05
грудня 2010 року внаслідок залиття його
квартири з вини відповідача було
пошкоджено покриття стін, стелі,
підлоги, меблі, кондиціонери та інше.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5
добровільно шкоду не відшкодовано,
позивач, уточнивши позовні вимоги,
просив стягнути з відповідача 663 439 грн
36 коп. завданої майнової шкоди та 100 тис.
грн компенсації моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 03 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду міста Києва від
14 травня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 338 126 грн на відшкодування
майнової шкоди, 4 000 грн компенсації
завданої моральної шкоди, 1 820 грн
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6 просить судові рішення
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, місцевий
суд, з висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, дійшов висновку
про те, що завдану внаслідок залиття
житлового приміщення позивача шкоду
зобов'язаний відшкодувати відповідач,
як власник, в розмірі понесеного ОСОБА_4
відновлювального ремонту квартири, а
також завдану моральну шкоду з
урахуванням душевних та фізичних
страждань позивача.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

Під час судового розгляду встановлено,
що в ніч з 04 на 05 грудня 2010 року
відбулося залиття належної позивачу
квартири АДРЕСА_1 з розташованої
поверхом вище квартири АДРЕСА_2,
власником якої є ОСОБА_5

Згідно з актом від 07 грудня 2010 року
комісією встановлено наслідки залиття
вказаної квартири.

З метою проведення
ремонтно-відновлювальних робіт у
квартирі позивача 29 грудня 2010 року між
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будмонтажмастер»
(далі - ТОВ «Будмонтажмастер») було
укладено договір підряду.

На підставі вищевказаного договору
підряду 17 січня та 27 червня 2011
року від позивача ТОВ
«Будмонтажмастер» було прийнято 338 126
грн.

За змістом ст. ст. 1166, 1167 ЦК України
майнова та моральна шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України визначено,
що розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Частково задовольняючи позов, місцевим
судом було взято за основу
вартість ремонтно-будівельних робіт за
договором підряду від 29
грудня 2010 року, виконаних ТОВ
«Будмонтажмастер».

Проте згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
21 листопада 2012 року визначити
вартість ремонтно-будівельних робіт та
будівельних матеріалів, які необхідно
використати для проведення зазначених
ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 з
метою усунення пошкоджень, що
утворилися в результаті залиття
квартири, не вбачається можливим у
зв'язку з проведенням ремонтних робіт.

При цьому за результатами проведення
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від 24
жовтня 2013 року зазначено перелік видів
можливих ремонтно-відновлювальних
робіт, які необхідно було виконати для
усунення пошкоджень, що
утворилися в приміщеннях квартири
АДРЕСА_1 внаслідок залиття.

Однак місцевий суд всупереч ст. ст. 212-214
ЦПК України, взявши за основу для
визначення розміру завданих позивачу
збитків вартість ремонтно-будівельних
робіт, встановлених ТОВ
«Будмонтажмастер» за договором
підряду від 29 грудня 2010 року, не
врахував того, що зазначене товариство
не є експертним закладом, а з квитанцій
прибуткових касових ордерів не
вбачається, за виконання яких саме
ремонтних робіт прийнято від ОСОБА_4
кошти, не містить визначеного переліку
виконаних робіт й акт від 27 червня
2011 року.

Також в наявних у матеріалах справи
фотокопіях кошторисів
ремонтно-будівельних робіт квартири в
будинку по АДРЕСА_1 не зазначено номера
квартири, в якій проводився комплекс
таких робіт, ім'я (найменування)
замовника і підрядника, відтисків
печатки, підписів сторін та особи, яка
їх перевірила, а тому вони не можуть
достовірно свідчити про те, що
зазначений в них перелік робіт, витрати
на придбання матеріалів, роботу, яку
виконували будівельники, і додаткові
витрати стосуються безпосередньо
відновлювального ремонту належного
позивачу житлового приміщення
внаслідок залиття з 04 на 05 грудня 2010
року.

Таким чином, оскільки експертна
установа не надала вірогідного
висновку щодо вартості і переліку
ремонтно-будівельних робіт з
відновлювального ремонту квартири
позивача, не містять таких свідчень й
інші матеріали справи, тому висновок
суду першої інстанції про можливість
відшкодування завданих ОСОБА_4 збитків,
виходячи з вартості робіт, виконаних
ТОВ «Будмонтажмастер», є
необґрунтованим та суперечить
ст. 1192 ЦК України, оскільки реальна
вартість ремонтних робіт з урахуванням
пошкоджень, які мали місце саме в
результаті залиття квартири в ніч з 04
на 05 грудня 2010 року, та дійсний
розмір заподіяних ОСОБА_4 збитків і
поновних витрат на відновлювальний
ремонт насправді не встановлено.

Не звернув уваги на вказані порушення й
суд апеляційної інстанції та погодився
з висновком місцевого суду, не
встановивши реальних витрат,
необхідних для відновлення
пошкодженої квартири позивача.

За правилами диспозитивності
цивільного судочинства, зокрема
ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

При цьому апеляційний суд,
переглядаючи справу, всупереч
ст. ст. 215-217 ЦПК України не звернув
уваги на наявний у матеріалах договір
оренди квартири АДРЕСА_2, укладений
01 січня 2010 року між відповідачем
та ОСОБА_7, та не перевірив з
урахуванням п. 8.2 цього договору, за
яким всі збитки третіх осіб та
претензії осіб до орендодавця, що
виникли внаслідок дій або
бездіяльності орендаря, що пов'язані з
об'єктом (пожежа, затоплення, тощо) під
час його оренди орендарем,
відшкодовуються орендарем у повному
обсязі, чи повинен нести ОСОБА_5, як
власник квартири, відповідальність за
завдану шкоду перед позивачем чи інша
особа, яка користувалася квартирою
відповідача.

Саме по собі посилання апеляційного
суду на право звернення
ОСОБА_5 в подальшому до суду із позовом
в порядку регресу не відповідає
положенням ч. ч. 1,2 ст. 3 ЦПК України, де
вказано про те, що правом на звернення
до суду за захистом наділена особа в
разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси, а тому суд повинен
встановити, чи були порушені, невизнані
або оспорені права, свободи чи інтереси
цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це (абз. 2 п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14
«Про судове рішення у цивільній
справі»).

З огляду на викладене ухвалені у справі
судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 03 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду міста
Києва від 14 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: В.П. Гончар О.І. Євтушенко С.О.
Карпенко М.І. Наумчук