Справа № 405/729/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Возлюбленій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк "
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором ,-

Встановив:

27.01.2014 року ПАТ КБ « ПриватБанк »
звернувся з даним позовом до
відповідача, обґрунтувавши його тим, що
відповідно до укладеного договору б/н
від 14.04.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Щодо зміни кредитного ліміту банк
керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил
надання банківських послуг, де
зазначено, що клієнт дає свою згоду, що
кредитний ліміт встановлюється за
рішенням банку, і клієнт дає право
банку в будь - який момент змінити (
зменшити або збільшити ) кредитний
ліміт. Підписання даного договору є
прямою і безумовною згодою
позичальника щодо прийняття будь -
якого розміру кредитного ліміту,
встановленого банком, відповідно до п.
3.3 Умов та Правил надання банківських
послуг. Відповідач підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою та Тарифами банку, складає між
нею та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на той же термін. Договором передбачено
порядок та умови погашення кредиту,
погашення заборгованості по кредиту,
сплати нарахованих за період
користування кредитом відсотків,
комісії за користування кредитом та
інших витрат. У зв'язку з порушенням
умов договору відповідач станом на
23.12.2013 року має заборгованість у
розмірі 21 984,40 грн., яка складається з
наступного: 2 822,00 грн. - заборгованість
за кредитом; 10 785,43 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
6 853,90 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф ( фіксована частина ), 1 023,07 грн. -
штраф ( процентна складова ). Просить
стягнути з відповідача на користь ПАТ
КБ « ПриватБанк » заборгованість за
кредитним договором б/н від 14.04.2008 року
у розмірі 21 984,40 грн., а також понесені
судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила суд їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позові.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином. В
минулому судовому засіданні в
задоволенні позовних вимог просила
відмовити, надала суду заперечення,
згідно яких зазначила, що позивач не
надав жодного доказу на підтвердження
факту отримання нею кредитних коштів у
сумі 3000 грн., жодної квитанції,
меморіального ордеру, виписки з
рахунку або іншого документу.
Кредитний договір, на який у позові
посилається позивач не був укладений,
не має підтверджень того, що мав місце
факт передачі їй кредитних грошей.
Позивач додав до позову розрахунок
заборгованості, який

не підтверджений жодним
бухгалтерським документом - виписками
з рахунку, ордерами. Фактично цей
розрахунок не є доказом факту
виникнення у неї заборгованості перед
банком внаслідок отримання кредиту, і
відповідно нарахування будь - яких
процентів. Суми нарахування процентів
також не підтвердженні жодним
документом на підставі чого вони
нараховувалися, який порядок
нарахування та сплати кредитних
коштів, якщо позивач вважає, що гроші
були отримані. Крім того, відповідач
надала до суду заяву про застосування
строку позовної даності. Зазначив, що
сторони встановили розмір і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань ( внесення щомісячних
платежів ), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору. Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.
Відповідно до розрахунку
заборгованості, наданого банком, вона
перестала виконувати зобов'язання
30.06.2008 року, коли з'являється перша
прострочена заборгованість за
кредитом. З вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом та з
вимогами про дострокове повернення
кредиту банк до неї не звертався. До
суду звернувся лише 25.12.2013 року,
включивши до позовних вимог всю
заборговану суму на момент подання
позову. Перебіг позовної давності не
переривався, оскільки вона не вносила
платежі в погашення заборгованості,
починаючи з червня 2008 року. За
договором, про який йдеться в позовній
заяві, вона зобов'язалася здійснювати
повернення кредиту частинами (
щомісячними платежами ) в розмірі 420
грн., а також встановлено
відповідальність за порушення графіку
повернення кредиту та процентів за
користування ним. Оскільки умовами
договору встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
неотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення. Початок позовної
давності для стягнення необхідно
обчислювати з моменту ( місяця, дня )
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань. Таким чином, строк
позовної давності по заборгованості,
що виникла станом на 25.12.2010 року минув.
Тому просить суд застосувати позовну
давність та відмовити в задоволенні
позову з підстав його
необґрунтованості.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено,
що боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання.

Згідно вимог статті 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне) виконання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до укладеного договору б/н
від 14.04.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом (
а.с.8).

Пунктом 3.2 Умов та Правил надання
банківських послуг визначено, що
клієнт дає свою згоду, що кредитний
ліміт встановлюється за рішенням
банку, і клієнт дає право банку в будь -
який момент змінити ( зменшити або
збільшити ) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 3.3 Умов та Правил
надання банківських послуг підписання
даного договору є прямою і безумовною
згодою позичальника щодо прийняття
будь - якого розміру кредитного ліміту,
встановленого банком.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на той же термін.

Згідно п. 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг при порушенні
позичальником строків платежів по будь
- якому з грошових зобов'язань,
передбачених Договором більш ніж на 120
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з пам'яткою
клієнта, Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
становить між нею та банком договір про
надання банківських послуг.

Судом встановлено, що після укладення
кредитного договору Банком на ім'я
позичальника було відкрито поточний
рахунок, на якому обраховуються
операції по платіжній карті -
картрахунок.

Відповідно до п. 9.3 Умов та правил
надання банківських послуг
картрахунки відкриті на невизначений
термін за виключенням вимог,
викладених в п.п. 9.6, 9.7.

Згідно з п. 3.1.3 «Умов» по закінченню
терміну дії відповідна картка
продовжується Банком на новий термін
(шляхом надання Клієнту Карти з новим
терміном дії), якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява позичальника
про закриття картрахунку.

Від ОСОБА_1 до банку заяв про закриття
відкритого Банком на її ім'я
картрахунку чи про припинення договору
не надходило, тому відповідно
укладений між сторонами договір не
припинив свою дію, є чинним, а тому і не
має підстав для застосування до нього
строків позовної давності.

З розрахунку заборгованості по
кредитному договору № б/н від 14.04.2008
року вбачається, що станом на 23.12.2013
року ОСОБА_1 має заборгованість у
розмірі 21 984,40 грн., яка складається з
наступного: 2 822,00 грн. - заборгованість
за кредитом; 10 785,43 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
6 853,90 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф ( фіксована частина ), 1 023,07 грн. -
штраф ( процентна складова ) ( а.с. 4 -7 ).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь ПАТ
КБ « ПриватБанк » заборгованість за
кредитним договором № б/н від 14.04.2008
року у розмірі 21 984,40 грн., а також
відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України
сплачений судовий збір в розмірі 243,60
грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК
України,-

Вирішив:

Позовні вимоги ПАТ КБ « ПриватБанк » до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на
користь ПАТ КБ « ПриватБанк »
заборгованість по кредитному договору

№б/н від 14 квітня 2008 року у розмірі 21
984,40 грн., а також понесені судові
витрати у розмірі 243,60 грн., а всього: 22 228
грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
до Апеляційного суду Кіровоградської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Циганаш І.А.