Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1896/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.07.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого Голованя А.М.

суддів:
Сукач Т.О., Мурашка С.І.

при
секретарі Аліксійчук І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградаської області від 28
травня 2014 року, за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Новоукраїнської міської
ради, ОСОБА_2, третя особа ПП «Альфа
Земпроект» про зобов'язання вчинити
певні дії і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
позивач ОСОБА_4 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 У 2007 році рішенням
виконкому Новоукраїнської міської
ради їй передано у власність земельну
ділянку. для обслуговування
зазначеного будинку. 23 грудня 2011 року
було виготовлено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок в
натурі та складання державних актів на
право власності на земельні ділянки
для її домоволодіння. Проте від підпису
в акті встановлення та погодження в
натурі на місцевості меж земельної
ділянки відповідач ОСОБА_2, яка є
суміжним землекористувачем по АДРЕСА_2
відмовилася у зв'язку з чим
Новоукраїнська міська рада своїм
рішенням № 537 від 10.04.2012 року відмовила
їй в затвердженні технічної
документації необхідної для
оформлення державного акту.

Посилаючись на наведене просили
визнати відповідача такою, що
безпідставно відмовляється погодити
межі земельної ділянки, а
Новоукраїнську міську раду зобов'язати
розглянути питання погодження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку та підпису комплекту
бланків державних актів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
без погодження її меж із суміжним
землевласником ОСОБА_2

Рішенням Новоукраїнського
районного суду Кіровоградаської
області від 28 травня 2014 року позов
задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
як незаконного і ухвалення нового
рішення про задоволення позову,
посилаючись на необгрунтованність
висновків суду. Зокрема, зазначає, що
позивачі не довели заявлених вимог,
оскільки правильність встановлення
межі без проведення експертизи
встановити неможливо.

Представники Новоукраїнської
міської ради, ПП «Альфа земпроект», які
були належним чином оповіщеними про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується відповідним поштовими
повідомленнями, в судове засідання
апеляційного суду не прибули. Про
причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6, яка
підтримала доводи скарги, заперечення
ОСОБА_4, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 213
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом першої інстанції
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_4 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_4) є власником житлового
будинку АДРЕСА_1. (а.с.5-9).

Рішенням виконавчого
комітету №708 від 30 жовтня 1997 року
ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну
власність земемельну ділянку для
ведення особистого підсобного
господарства в АДРЕСА_1 - 0.30 га та для
будівництва -0.05 га.

23 грудня 2011 року, на замовлення
ОСОБА_4, було виготовлено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок в
натурі та складання державних актів на
право власності на земельні ділянки
для її домоволодіння.

Проте від підпису в акті
встановлення та погодження в натурі на
місцевості меж земельної ділянки
відповідач ОСОБА_2, яка є суміжним
землекористувачем по АДРЕСА_2
відмовилася.

У зв'язку з цим Новоукраїнська
міська рада своїм рішенням № 537 від
10.04.2012 року відмовила ОСОБА_4 в
затвердженні технічної документації
необхідної для оформлення державного
акту. (а.с. 175)

Вирішуючи спір суд першої
інстанції виходив з того, що докази у
справі підтверджують правильність
визначених у встановленому законом
порядку меж, відповідач відмовилася
від проведення судової земельно -
технічної експертизи призначеної за її
клопотанням, а тому є підстави для
визнання відповідача такою, що
безпідставно відмовляється погодити
межі земельної ділянки, а міську раду
зобов'язати розглянути питання
погодження технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку та підпису комплекту
бланків державних актів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку без погодження її меж
із суміжним землевласником.

Суд апеляційної інстанції
частково погоджується з такими
висновками суду.

За правилами ст. 118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної місцевої ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 198 ЗК України
кадастрова зйомка, яка є частиною робіт
для визначення та відновлення меж
земельних ділянок, які в подальшому
передаються у власність, включає в
себе, у тому числі, погодження меж
земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами.

Тобто, обов'язковою умовою
приватизації землі особою є узгодження
між сусідніми землекористувачами меж
земельної ділянки.

Органами місцевого
самоврядування, до повноважень яких
належить вирішення земельних спорів,
визначені виконавчі органи сільських,
селищних, міських рад. (ч.1 ст.33 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні").

Особа, зацікавлена у вирішенні
земельного спору, може звернутись до
виконавчого органу ради із заявою щодо
неможливості узгодити межі земельної
ділянки в натурі у зв'язку з
відсутністю суміжних
землекористувачів, ненадання ними
згоди на погодження чи з інших причин.
За наявністю такого прохання (заяви) та
інших необхідних документів цей спір
розглядається колегіально комісією з
питань землекористування.

Як убачається із актів складених
комісією Новоукраїнської міської ради
від 11.06.2012 року та 10.09.2012 року розмір та
межі земельної ділянки по АДРЕСА_1
власником якої є ОСОБА_4, відповідають
планам БТІ, натомість, на присадибній
ділянці відповідача ОСОБА_2 виявлено
самовільно збудовані та не узаконені
господарські будівлі і
споруди.(а.с.85,86)

При цьому, вказані висновки
комісії мають рекомендаційний, а не
імперативний характер.

Відповідно до ч.1 ст.106 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж, а
також відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

При здійсненні межування власник
земельної ділянки реалізує своє право.
Проте участь в цьому є також обов'язком
кожного із сусідніх власників та
землекористувачів, адже приступати до
використання земельної ділянки до
встановлення її меж в натурі (на
місцевості) забороняється.

Власники та землекористувачі
суміжних земельних ділянок повинні
жити за правилами добросусідства,
тобто зобов'язані співпрацювати при
вчиненні дій, спрямованих на
забезпечення прав на землю кожного з
них, не порушувати законні права один
одного. (ст.ст. 91, 96, 103 Земельного
кодексу України)

Відмова ОСОБА_2 в погодженні
меж земельної ділянки перешкоджає
ОСОБА_4 в оформленні прав на неї.

Відповідно до ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Постанова Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 р.
№7 (із змінами і доповненнями)
передбачає, що згідно зі статтею 158 ЗК
суди розглядають справи за спорами про
межі земельних ділянок, що перебувають
у власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Зазначені спори підлягають
розгляду місцевими судами незалежно
від того, розглядалися вони попередньо
органом місцевого самоврядування або
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів чи ні. Рішення цих
органів щодо такого спору не може бути
підставою для відмови в прийнятті
заяви чи для закриття провадження в
порушеній справі.

18 березня 2014 року, судом, за
клопотанням представника ОСОБА_7 було
призначено земельно-технічну
експертизу з метою встановлення
обставин відповідності виготовленої
технічної документації фактичним
розмірам суміжних земельних ділянок
тощо (а.с. 155), яка не була проведеною
через відмову зазначеного відповідача
надати додаткові документи та провести
оплату експертизи.(а.с. 158,159)

Згідно ч1.ст. 146 ЦПК України, у
разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Оскільки відповідач ухилився від
проведення експертизи, суд керувався
наявними у справі доказами і дійшов
правильного висновку, що визначені
технічною документацією із
землеустрою межі земельної ділянки, що
виділена у власність ОСОБА_4 не
порушують прав сусіднього
землекористувача ОСОБА_7, а тому є всі
підстави зобов'язати міську раду
розглянути питання погодження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку та підпису комплекту
бланків державних актів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1
Кіровоградська область, без погодження
її меж із суміжним землевласником.

Слід зазначити, що суд першої
інстанції не вийшов за межі своїх
повноважень, оскільки зобов'язав орган
місцевої влади тільки розглянути
питання пов'язані з приватизацією
земельної ділянки.

Отже, рішення суду в цій
частині вимог позивача ОСОБА_4
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до того, що без проведення
земельно-технічної експертизи у справи
рішення є незаконним не ґрунтуються на
законі, оскільки відповідач, за
клопотанням якої така експертиза була
призначена відмовилася від її
проведення.

Разом з тим, не можна
погодитися з рішенням суду в іншій
частині вирішення позовних вимог.

Так, ст. 16 ЦК України визначає
перелік способів захисту порушених
прав та інтересів у суді.

Проте, усунення перешкод в
реалізації права на приватизацію
земельної ділянки шляхом визнання
особи такою, що безпідставно
відмовилася від підпису в акті як
спосіб захисту права чинним
законодавством не передбачений.

Також, суд в порушення ст. 214 ЦПК
України не перевірив, які саме права
ОСОБА_3 були порушені відповідачами при
приватизації земельної ділянки іншою
особою, якій цю ділянку виділено.

Суд апеляційної інстанції вважає,
що ОСОБА_3 земельна ділянка у власність
не передавалась, а будинок який на ній
розташований йому не належить, тому він
не є належним позивачему справі.

За таких обставин рішення
суду, виходячи з положень п.п.2,4 ч.1 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню в
частині вирішення вимог ОСОБА_5 та
вимоги ОСОБА_4 визнати особу такою, що
безпідставно відмовляється погодити
межі земельної ділянки, з ухваленням в
цій частині нового рішення про відмову
у задоволенні зазначених вимог. В решті
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського
районного суду Кіровоградаської
області від 28 травня 2014 року скасувати
в частині задоволенні позову ОСОБА_3 до
Новоукраїнської міської ради, ОСОБА_2,
третя особа ПП «Альфа земпроект» та
ухвалити в цій частині нове рішення
яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні
його вимог.

Це ж рішення в частині задоволенні
позову ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що безпідставно відмовляється
погодити межі земельної ділянки
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
зазначеної вимоги.

В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскарженим
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: