Справа № 583/4311/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської
області в місті Охтирка Сумської
області в складі:

головуючого судді
Білери П.П.

при секретарі
Алєксєєнко І. В.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в
натурі, який являється спільною
сумісною власністю подружжя, суд

Встановив:

08 листопада 2013 року до Охтирського
міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1
з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового
будинку в натурі, який являється
спільною сумісною власністю подружжя.
Свої вимоги мотивує тим, що 24 листопада
1999 року між нею та відповідачем ОСОБА_2
було укладено шлюб, під час якого
народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Охтирського міськрайонного
суду від 03 серпня 2011 року по справі № 2 -
954/2011 шлюб між нею та відповідачем
ОСОБА_2 було розірвано. Під час шлюбу з
відповідачем вони за спільні кошти
придбали на підставі договору купівлі -
продажу від 22 липня 2005 року житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, вартість якого на момент
придбання становила 27939,00 гривень. Як
стверджує позивач ОСОБА_1, даний
житловий будинок є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, а саме -
її, ОСОБА_1, та відповідача, ОСОБА_2

У даний час вони з відповідачем не
домовилися про порядок поділу
нерухомого майна, житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тому
вона вимушена була звернутись до суду з
позовом про поділ житлового будинку в
натурі між співвласниками (виділення
частки).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримала
повністю та просила суд їх
задовольнити в повному обсязі,
пояснивши суду, що найбільш прийнятним
для неї та відповідача варіантом
розподілу спільного домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, є варіант № 2,
що вказаний в додатку 3 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 14 від 17 березня 2014 року,
зафарбованого жовтим кольором. Також
вона вважає, що даний поділ буде
справедливим, у рівних частинах і
таким, що дає змогу кожному з
співвласників зробити окремий вхід та
найбільш прийнятним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, з невідомих суду причин,
хоча був своєчасно і належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Допитаний у судовому засіданні експерт
Сумського відділення при Харківському
науково - дослідному інституті судових
експертиз імені Заслуженого професора
М.С. Бокаріуса ОСОБА_5 пояснив суду, що є
тільки два оптимальних варіанти
розподілу спірного домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, які вказані в
технічному висновку експертизи, що є у
матеріалах справи. Інших варіантів
розподілу домоволодіння, які б
відповідали вимогам
державно-будівельних норм та
стандартів, не існує.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
розгляді справи, дослідивши надані
суду докази, суд дійшов висновку про те,
що між сторонами виникли сімейні
правовідносини, щодо розподілу
спільної сумісної власності подружжя,
придбаної під час шлюбу.

За змістом положень Ст. ст. 3, 4 та 11
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні інтереси у спосіб, визначений
законами України. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до Ст. 14 Цивільного кодексу
України цивільні обов'язки виконуються
у межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно Ст. 15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Під
захистом розуміються дії
уповноваженої особи, діяльність
юрисдикційних органів та осіб, які у
передбаченому законом порядку
зобов'язані вжити заходів до
поновлення порушеного, оспорюваного чи
невизнаного цивільного права.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, згідно Ст. 16 Цивільного
кодексу України, може бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, їхніх посадових і службових
осіб.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Згідно до Ст. 368 Цивільного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, і відповідно до Ст. 372
Цивільного кодексу України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників є рівними.

При вирішенні даної справи суд
керується наступними положеннями
Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 Ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із зазначеними нормами при
вирішенні питання про визнання майна
подружжя їх спільною сумісною чи
особистою приватною власністю
з'ясуванню підлягають як підстави й час
набуття такого майна, так і обставини,
що свідчать про окреме проживання
подружжя у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин до
розірвання шлюбу.

Стаття 63 Сімейного кодексу України
передбачає, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно Ст. 69 Сімейного кодексу України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу і відповідно до
Ст. 70 Сімейного кодексу України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до Ст. 71 Сімейного кодексу
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пунктах 23, 24 Постанови від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

До складу майна, що підлягає поділу,
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб.

Судом встановлено, що з 24 листопада 1999
року позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі згідно свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_1, видане Відділом
реєстрації актів громадянського стану
Охтирського міськвиконкому Сумської
області 24 листопада 1999 року. Від
спільного життя вони мають доньку,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Охтирського
міськрайонного суду від 03 серпня 2011
року по справі № 2 - 954/2011 шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, але
після розірвання шлюбу вони
продовжують проживати разом у
домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони у справі не оспорюють того
фату, що під час шлюбу на підставі
договору купівлі - продажу від 22 липня
2005 року ними було набуте наступне
майно, яке має правовий режим спільної
сумісної власності подружжя: житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, вартість якого на момент
придбання становила 27939,00 гривень.

В матеріалах справи мається копія
технічного паспорту житлового будинку,
згідно якого ОСОБА_2 є власником
житлового будинку по АДРЕСА_1

Судом встановлено, що спірний
житловий будинок був придбаний під
час спільного проживання у шлюбі
позивача та відповідача, сторони мають
на нього рівні права, тому суд вважає
за необхідне визнати за ними право
власності по 1 /2 частині спірного
будинку та здійснити його реальний
поділ відповідно до варіантів
розподілу домоволодіння,
запропонованих висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 14
від 17 березня 2014 року, виконаного
Сумським відділенням при Харківському
науково - дослідному інституті судових
експертиз імені Заслуженого професора
М.С. Бокаріуса.

Між сторонами було досягнуто згоди
щодо варіантів розподілу спірного
будинковолодіння, так позивач ОСОБА_1
просить суд визнати за нею право
спільної часткової власності на ?
частину будинковолодіння за адресою:
АДРЕСА_1 та здійснити реальний поділ
будинковолодіння у вигляді
одноповерхового житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 98,6
м2, житловою площею 57,6 м2, згідно
варіанту розподілу домоволодіння № 2,
вказаному в додатку 3 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 14 від 17 березня 2014 року,
зафарбованого жовтим кольором,
виділивши на її користь частину
позначену як частку співвласника І, а
відповідно відповідачу частину
будинку, позначену як частку,
співвласника ІІ, зафарбовану на
додатку до висновку експертизи синім
кольором.

Позивач свої позовні вимоги щодо саме
такого розподілу будинку обґрунтовує
тим, що саме вказаний варіант є самим
оптимальним для обох сторін, є рівним і
дозволить кожній стороні зробити свій
окремий вхід в подвір'я та будинок.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача ОСОБА_1 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 Ст. 356 Цивільного Кодексу
України власність двох чи більше осіб
із визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно ч.1 Ст. 358 Цивільного Кодексу
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Відповідно до ч.1 Ст. 364 Цивільного
Кодексу України кожен із співвласників
спільної часткової власності має право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Відповідно до Ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони мають рівні права щодо надання
доказів і кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підстави своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених Цивільного
процесуального кодексу України.

Статтею 60 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень і
такі докази подаються сторонами, однак
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Докази повинні бути належними та
допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58,
59 Цивільного процесуального кодексу
України.

При винесені рішення суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення, суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо,
а також достатній взаємозв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні в якому наводить мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд при винесені судового рішення
враховує, що згідно Ст. 214 Цивільного
процесуального кодексу України під
час ухвалення рішення суд повинен
з'ясувати чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити, або в позові
відмовити.

Суд вважає, що заслуговують на увагу
доводи позивача про доцільність
проведення поділу будинку згідно
варіанту розподілу домоволодіння № 2,
вказаному в додатку 3 до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 14 від 17 березня 2014 року,
зафарбованого жовтим кольором,
виділивши на її користь частину
позначену як частку співвласника І, а
відповідно відповідачу частину
будинку, позначену як частку,
співвласника ІІ.

На підставі вищезазначеного та
керуючись Ст.ст. 60, 63, 69,70 Сімейного
Кодексу України, Ст. ст. 3, 4, 11-16, 20, 179, 181,
183, 355, 364, 365, 368-370, 372 Цивільного Кодексу
України, Ст.ст. 4, 10, 11, 15, 57, 60, 88, 212 - 215, 218,
292, 294 212-215 Цивільного процесуального
Кодексу України, суд

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ житлового будинку в натурі, який
являється спільною сумісною власністю
подружжя - задовольнити повністю.

Провести розподіл спільного майна
подружжя.

Виділити позивачу ОСОБА_1 в натурі
належну їй на праві власності ? частину
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1,
згідно варіанту розподілу
домоволодіння № 2, вказаному в додатку 3
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 14
від 17 березня 2014 року, зафарбованого
жовтим кольором, що складається з
приміщення житлового будинку літ. «а»,
а саме: веранди « 1-1» площею 11,7 м2, кухні
« 1-2» площею 13,3 м2.; літ. «А-Іж», а саме:
коридору « 1-3 » площею 5,1 м2, житлової
кімнати « 1-4» площею 9,1 м2, житлової
кімнати « 1-5» площею 5,9 м2, санвузла « 1-8»
площею 6,2 м2 ; всього 51,3 м2 по житловому
будинку; по надвірним спорудам - 1/2
частини воріт № 1, 1/2 частини огорожі №
2.

Виділити відповідачу ОСОБА_2 в натурі
належну йому на праві власності ?
частину житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
адресою: АДРЕСА_1, згідно варіанту
розподілу домоволодіння № 2, вказаному
в додатку 3 до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 14
від 17 березня 2014 року, зафарбованого
синім кольором, що складається з
приміщення житлового будинку літ.
«А-Іж», а саме: житлової кімнати « 1-5 »
площею 19,4 м2, житлової кімнати « 1-6»
площею 13,9 м2, житлової кімнати « 1-7»
площею 9,3 м2; всього 42,6 м2 по житловому
будинку; по надвірним спорудам
-убиральню під літ. «В», 1/2 частини воріт
№ 1, 1/2 частини огорожі № 2.

Зобов'язати позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2 за спільні кошти у
рівних долях провести наступні
переустаткування житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1:

демонтувати дверний блок та замурувати
проріз між приміщеннями 1-3 та 1-5;

демонтувати дверний блок та замурувати
проріз між приміщеннями 1-3 та 1-7;

частково демонтувати перегородку між
приміщеннями 1-4 та 1-5;

улаштувати перегородку у приміщенні 1-5,
утворивши житлову кімнату 1-4 площею 15,0
м2 та житлову кімнату1-5 площею 19,4 м2;

улаштувати перегородку у приміщенні 1-6,
утворивши кухню 1-6 площею не менше 7,0 м2;

улаштувати проріз та вставити дверний
блок між приміщеннями 1-6 та 1-7;

улаштувати проріз та вставити дверний
блок у зовнішній стіні приміщенням 1-6;

улаштувати тамбур з входом до
приміщення 1-6 глибиною не менше 1,5 м.

Зобов'язати позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2 за спільні кошти у
рівних долях провести обладнання
квартир за адресою: АДРЕСА_1,
самостійними системами опалення,
електропостачання, іншими інженерними
системами.

Апеляційна скарга на рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційна скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду
Білера П.П.