ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Дубас В.А.
розглянувши у приміщенні Дарницького
районного суду м. Києва заяву позивача
ОСОБА_2 про забезпечення позову у
справі за його позовом до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,
суд -

в с т а н о
в и в:

У провадженні Дарницького районного
суду м. Києва перебуває зазначена
цивільна справа про стягнення боргу за
договором позики.

Позивач 13.06.2014 року через канцелярію
суду подав заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
рухоме та нерухоме майно, що належить
відповідачу у справі, а саме на:
квартиру АДРЕСА_1; на транспортний
засіб КРАЗ 6510, 1993 року випуску, д.н.з
НОМЕР_3; на об»єкт незавершеного
будівництва - ливарний цех, що
розташований у АДРЕСА_3; на об»єкт
незавершеного будівництва - цех крейди,
що розташований у АДРЕСА_4.

Обгрунтовуючи заяву позивач посилався
на те, що відповідач, якому на праві
власності належить перелічене вище
майно, може у будь-який момент
відчужити його, що значно утруднить або
і зробить неможливим виконання рішення
суду у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заяву про
забезпечення позову необхідно
задовольнити частково виходячи з
наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України
передбачено, що позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд
застосовує види забезпечення позову
визначені ч. 1 цієї статті, зокрема
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, забороною вчиняти певні
дії тощо, а у разі необхідності може
застосувати інші види забезпечення
позову.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
за № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи спір
між сторонами виник з приводу
стягнення боргу за договором позики,
який оформлено розпискою від 27.04.2011
року.

Матеріали цивільної справи частково
містять докази того, що на цей час саме
відповідачу ОСОБА_3 належить на праві
власності об»єкт незавершеного
будівництва - ливарний цех, що
розташований у АДРЕСА_3 та об»єкт
незавершеного будівництва - цех крейди,
що розташований у АДРЕСА_4, що
підтвержується двома договорами
купівлі-продажу.

У той же час щодо квартири АДРЕСА_1 та
транспортного засобу КРАЗ 6510, 1993 року
випуску, д.н.з НОМЕР_3, матеріали справи
не містять доказів, що це майно
належить відповідачеві.

Пунктом 6 вказаної Постанови Пленуму
ВСУ передбачено, що особам, які беруть
участь у справі, має бути гарантована
реальна можливість захистити свої
права при вирішенні заяви про
забезпечення позову, оскільки існує
ризик спричинення їм збитків у разі,
якщо сам позов або пов'язані з
матеріально-правовими обмеженнями
заходи з його забезпечення виявляться
необґрунтованими.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

З огляду на викладені обставини справи
та приписи чинного процесуального
законодавства, суд приходить до
висновку, про те, що заяву про
забезпечення позову необхідно
задовольнити частково та накласти
арешт на зазначене нерухоме майно (щодо
якого є підтвердження належності його
відповідачеві), оскільки невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, зокрема: у разі задоволення судом
вимог позову та стягнення з
відповідача у справі грошової суми
майже у 700 тис. грн.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
151 - 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и
в:

Заяву про забезпечення позову
задовольнити частково.

Накласти арешт на об»єкт незавершеного
будівництва - ливарний цех, що
розташований у АДРЕСА_3, на земельній
ділянці 0,7 га, який належить на праві
власності ОСОБА_3.

Накласти арешт на об»єкт незавершеного
будівництва - цех крейди, що
розташований у АДРЕСА_4, розташований
на земельній ділянці під забудову 1,51 га
та складається з двох будівель:
Б-головний корпус, В-склад і споруд:
Г-пожежна водойма, Д-водонапірна башня,
реєстраційний номер - 22020170, який
належить на праві власності ОСОБА_3.

Стягувач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1).

Боржник: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2)

У задоволенні решти вимог заяви про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному
виконанню.

Строк пред'явлення до виконання один
рік.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Дарницький районний
суд м. Києва протягом п'яти днів з дня
її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя: