АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4480/14
Справа № 639/9064/13-ц
інстанції: Срокіна І.І.
Доповідач: Коростійова В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В,
Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жовтневого районного суду
міста Харкова від 15 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до директора
Харківського професійного
машинобудівного ліцею ОСОБА_4,
Харківського професійного
машинобудівного ліцею про
встановлення факту постійного
проживання, визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання виконати реєстрацію та за
зустрічним позовом Харківського
професійного машинобудівного ліцею до
ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку та
стягнення заборгованості за
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
в суд з позовом, який остаточно уточнив
у січні 2014 року.

В обґрунтування позову посилався на те,
що з 1995 року разом з батьками - ОСОБА_5,
ОСОБА_6 і братом ОСОБА_7 постійно мешкав
у гуртожитку Харківського
професійного машинобудівного ліцею
(далі ХПМЛ) за адресою: АДРЕСА_1.

Підставою для вселення у гуртожиток
був лист УМВС на Південній залізниці з
проханням надати для постійного
проживання житлову площу для свого
співробітника ОСОБА_5

У 2009 році батьки переїхали до дачного
будинку. Вони з братом поділили між
собою житлову площу.

Наразі він займає кімнати АДРЕСА_1, а
його брат - ОСОБА_7 із сім`єю - кімнати
АДРЕСА_1, на які ХПМЛ видало йому ордер.

ХПМЛ відмовляє йому у видачі ордеру на
кімнати, які він займає та в реєстрації
у них.

Посилаючись на вказані обставини,
просив: встановити факт його
постійного, з 1995 року, проживання у
кімнатах АДРЕСА_1

У березні 2014 року ХПМЛ звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою.
Просив:виселити ОСОБА_3 з кімнат
АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_3 на користь
ХПМЛ, заборгованість за комунальні
послуги за період з січня 2012 по
березень 2014 року включно у сумі 9041,18
грн. та 3% річних - 271,24 грн.

В обґрунтування позову посилався на те,
що ОСОБА_3 поселився у гуртожиток без
жодних правових підстав.

Комунальні послуги за проживання у
гуртожитку у повному обсязі не сплачує.

Ордер на кімнати АДРЕСА_1 гуртожитку
видано у зв'язку з тим, що дружина брата
ОСОБА_3 - ОСОБА_7 перебуває з ХПМЛ у
трудових правовідносинах.

Взаємних вимог один до одного сторони
не визнали.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Харкова від 15 травня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з
лютого 1995 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ХПМЛ задоволено
частково.

Постановлено виселити ОСОБА_3 з кімнат
АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ХПМЛ
заборгованість за комунальні послуги з
січня 2012 по березень 2014 року у сумі 3104,08
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення скасувати у частині відмови
йому у задоволені вимог про його
реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 та у
частині часткового задоволення
зустрічних позовних вимог ХПМЛ про
його виселення. Ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його вимоги у
частині реєстрації його за адресою:
АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного
позову ХПМЛ відмовити у повному обсязі.

Інші особи, які брали участь у справі,
рішення суду не оскаржили.

Відповідачі подали письмові
заперечення на апеляційну скаргу,
вважали її безпідставною, а рішення
суду - законним і обґрунтованим.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні з підстав,
передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Матеріалами справи встановлено, що
спірні кімнати АДРЕСА_1 яка є
гуртожитком.

Із листа Міністерства освіти і науки
України вбачається, що житлова будівля
по АДРЕСА_1 є гуртожитком, який є
державною власністю, має статус
учнівського, перебуває в управлінні
Міністерства освіти і науки України.

Наразі гуртожиток перебуває на балансі
ХПМЛ і закріплений за ним на праві
оперативного управління (а.с.64-65).

Відповідно до положень ст.ст.127, 128, 129 ЖК
України гуртожиток використовується
для проживання робітників, службовців,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

Жила площа у гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації та
відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку видається
спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу.

Судом встановлено і не заперечується
ОСОБА_3, що він ніколи не навчався у ХПМЛ
і не перебував з ним у трудових
відносинах.

Як пояснив сам ОСОБА_3 він поселився у
гуртожиток у 1995 році разом із своїм
батьком - ОСОБА_5 на підставі листа УМВС
України на Південній залізниці, у якому
містилося прохання поселити у
гуртожиток їхнього співробітника
ОСОБА_5

ОСОБА_5 також не перебував з ХПМЛ у
трудових відносинах.

Рішення адміністрації і
профспілкового комітету ХПМЛ про
надання ОСОБА_5 жилої площі у
гуртожитку не приймалось і ордер на
зайняття спірних кімнат у гуртожитку
не видавався. Право ОСОБА_3 є похідним
від права батька ОСОБА_5

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_5 поселився і мешкає в
учнівському гуртожитку, який перебуває
на балансі і в оперативному управлінні
ХПМЛ, який є власністю держави, в особі
Міністерства освіти і науки України,
без дотримання вимог ст.ст.127-129 ЖК
України і виселив ОСОБА_3 з нього.

Рішення у цій частині відповідає
обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_3 на порушення ХПМЛ
трирічного строку позовної давності є
безпідставним.

Відповідно до ст.ст.71, 75, 80 ЦК України (в
редакції 1963 року, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин),
загальний строк позовної давності для
захисту права за позовом особи, права
якої порушено встановлюється в три
роки.

У ст.76 ЦК України (1963 року) ст.261 ЦК
України (2004 року) встановлено початок
перебігу позовної давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 мешкає у
гуртожитку без законних підстав.

Зазначені порушення мають тривалий
характер, оскільки весь час порушують
права володільця гуртожитку - ХПМЛ, а
тому початковий перебіг позовної
давності з кожним новим порушенням
права ХПМЛ відкладається, у зв`язку з
цим та положеннями ст.268 ЦК України
позовна давність не може бути
застосована.

Безпідставним є і посилання ОСОБА_3 на
те, що у нього виникло право
користування спірними кімнатами у
гуртожитку, так як він сплачував
комунальні послуги і ХПМЛ їх приймало,
оскільки ОСОБА_3 поселився у гуртожиток
без законних підстав і без дотримання
вимог ст.ст.128, 129 ЖК України.

Не ґрунтується на матеріалах справи і
законі посилання ОСОБА_3 на те, що він
набув права власності на спірні
кімнати за набувальною давністю,
оскільки правовідносини, що виникли
ст.344 ЦК України не регулюються.

Проте суд першої інстанції
безпідставно задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту
його постійного проживання у кімнатах
АДРЕСА_1 з лютого 1995 року.

Законом встановлено спеціальний
порядок набуття права користування
гуртожитком.

А тому від встановлення цього факту не
залежить виникнення у ОСОБА_3 права
користування гуртожитком.

З огляду на це, та відповідно до вимог
ч.3 ст.303 ЦПК України, судова колегія
рішення у цій частині скасовує і позові
ОСОБА_3 у цій частині відмовляє.

У частині часткового задоволення
зустрічного позову ХПМЛ про стягнення
з ОСОБА_3 заборгованості за комунальні
послуги рішення сторонами не
оскаржувалось і судом апеляційної
інстанції не переглядалось.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.311, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 15 травня 2014 року
у частині задоволення позову ОСОБА_3
про встановлення факту постійного його
проживання за адресою: АДРЕСА_1 з лютого
1995 року скасувати і у задоволенні
позову ОСОБА_3 у цій частині відмовити.

В іншій частині це ж рішення
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: