Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

1 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Амеліна В.І.,

Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Касьяна О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Харківського національного
університету імені В.Н. Каразіна про
визнання дій незаконними,
зобовʼ?язання вчинити певні дії,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та видачі
трудової книжки, стягнення вихідної
допомоги та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до
Харківського національного
університету імені В.Н. Каразіна про
визнання дій незаконними,
зобовʼ?язання вчинити певні дії,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та видачі
трудової книжки, стягнення вихідної
допомоги та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що здійснення університетом
без її згоди переміщення до іншого
структурного підрозділу всупереч
умовам трудового договору є таким, що
порушує конституційні права вільного
обрання чи погодження на працю,
передбачене ст. 43 Конституції України.
Відмова ректора у реалізації її права
на звільнення у зв'язку із невиконанням
Харківським національним
університетом

ім. В.Н. Каразіна законодавства про
працю та умов трудового договору
порушує право позивачки на розірвання
трудового договору за власним
бажанням, яке передбачене ч. 3 ст. 38 КЗпП
України. Не здійсненням відповідачем 29
листопада 2013 року у зв'язку із заявою
про звільнення розрахунку та не
виданням належно оформленої трудової
книжки, університетом не виконані
обов'язки, встановлені ст. ст. 47, 116 КЗпП
України. Тому позивач просила визнати
дії незаконними, зобовʼ?язати вчинити
певні дії, стягнути компенсацію за
невикористану відпустку та видати
трудову книжку, стягнути вихідну
допомогу та моральну шкоду.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 28 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Харківського національного
університету імені В.Н. Каразіна про
визнання дій незаконними,
зобовʼ?язання вчинити певні дії,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та видачі
трудової книжки, стягнення вихідної
допомоги та моральної шкоди
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 18 червня

2014 року рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від

28 березня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою судді судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 липня 2014 року у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до Харківського
національного університету імені В.Н.
Каразіна про визнання дій незаконними,
зобовʼ?язання вчинити певні дії,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та видачі
трудової книжки, стягнення вихідної
допомоги та моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 28 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 18 червня 2014 року відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 липня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ч. 3
ст. 38 КЗпП України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 травня 2012 року в справі за
позовом про зміну формулювання причин
звільнення, стягнення вихідної
допомоги та середнього заробітку за
час затримки розрахунку, якою рішення
апеляційного суду скасовано, а рішення
суду першої інстанції залишено в силі;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2012 року в справі
за позовом про визнання звільнення
незаконним, зобовʼ?язання змінити
запис про причину звільнення в
трудовій книжці, стягнення вихідної
допомоги та середнього заробітку за
час затримки розрахунку, якою рішення
апеляційного суду скасовано, рішення
суду першої інстанції в частині
залишено без змін, в іншій частині
судове рішення першої інстанції
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2012 року в справі за
позовом про визнання звільнення
незаконним, зобовʼ?язання змінити
запис про причину звільнення у
трудовій книжці, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
вихідної допомоги та середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
якою рішення апеляційного суду
скасовано, рішення суду першої
інстанції в частині залишено без змін,
в іншій частині судове рішення першої
інстанції направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 липня 2013 року в справі за
позовом про визнання формулювання
причини звільнення неправильним, зміну
формулювання причини звільнення,
стягнення вихідної допомоги при
звільненні, визнання недійсним запису
в трудовій книжці, внесення змін до
запису в трудовій книжці,
відшкодування моральної шкоди, якою
рішення апеляційного суду залишено без
змін;

- постанову Верховного Суду України від
31 жовтня 2012 року в справі за позовом про
зміну формулювання причин звільнення з
роботи, стягнення вихідної допомоги та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, якою ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ скасовано, а справу направлено на
новий касаційний розгляд.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копій
судовий рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», із змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 травня 2012 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2012 року в частині
залишення рішення суду першої
інстанції в силі, ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2012 року в частині
залишення рішення суду першої
інстанції в силі, ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 липня 2013 не вбачається
тотожності встановлених фактичних
обставин справи. А тому із них не
вбачається неоднакового застосування
судом касаційної інстанції ч. 3

ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня

2011 року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-

360 Цивільного процесуального кодексу
України», із змінами та доповненнями,
роз'яснено, що судовими рішеннями, на
які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть бути, зокрема,
рішення судової палати у цивільних
справах Верховного суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції.

Оскільки постанова Верховного Суду
України від 31 жовтня

2012 року прийнята Верховним Судом
України не як судом касаційної
інстанції, тому на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Що стосується наданих для порівняння
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2012 року в частині
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2012 року
в частині направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції то з
них не вбачається, що при розгляді
вказаних справ встановлені судом
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, є тотожними у
порівнянні зі справою в якій
постановлена ухвала про перегляд якої
подано заяву, а, відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
рішень.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Харківського національного
університету імені В.Н. Каразіна про
визнання дій незаконними,
зобовʼ?язання вчинити певні дії,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та видачі
трудової книжки, стягнення вихідної
допомоги та моральної шкоди, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 липня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
судді:В.І. Амелін Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко О.П. Касьян