АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/7488/13
інстанції - Кушнір С.І.
У ХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних спав
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Желепи О.В.

суддів: Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі: Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на
рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 10 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління юстиції в м. Києві
про визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним та
визнання права власності на
обов`язкову частку, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Солом`янського районного суду
м. Києва від 10 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
04 липня 2013 року, видане приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 ОСОБА_3
(попереднє ім`я ОСОБА_3) та
зареєстроване в реєстрі № 164, а саме на
ј частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
відповідач, через свого представника
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду змінити, зменшивши розмір
обов`язкової частки позивача в
спадщині до розміру боргу по квартирі.

Скарга містить доводи про те, що
позивачем не було доведено факт
спільного проживання з спадкодавцем у
Німеччині. Також суд не врахував, що
існує заборгованість за комунальні
послуги по спадковій квартирі, яка не
була врахована при визначенні
обов`язкової частки, про що просив
відповідач .

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги не
визнав.

Представник відповідач до
апеляційного суду не з`явився. Про день
і час розгляду справи повідомлений
належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку з моменту відкриття спадщини,
він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві, з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_4
р. Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається з квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 52,5 кв.м., що
належала померлому на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
видане Відділом приватизації
державного житла Солом`янської
районної в м. Києві державної
адміністрації 26.03.2003 р.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб
17.05.2000 р., що підтверджується свідоцтвом
про одруження НОМЕР_1, виданим 17.05.2000 р.
Центральним відділом реєстрації
шлюбів м.Києва.

16.10.2012 р. державним нотаріусом Дев`ятої
Київської державної нотаріальної
контори заведено спадкову справу №
1002/2012 р. до майна померлого ОСОБА_6 за
заявою дружини ОСОБА_4 від 16.10.2012 р.

15.01.2012 р. до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття
спадщини за заповітом щодо майна
померлого ОСОБА_6 звернувся - ОСОБА_3.

В судовому засіданні встановлено, що
16.11.2007 р. ОСОБА_6 заповідав все своє
майно в Україні, в тому числі рухоме й
нерухоме майно, у тому числі права на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, всі гроші, що знаходяться на
рахунках в банках в Україні онукові
ОСОБА_3.

04.07.2013 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
підставі заповіту, посвідченого 16.11.2007
р. Спадкоємцем зазначеного в заповіті
майна ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. є громадянин ОСОБА_3
(попереднє ім»я ОСОБА_3). Спадщина на яку
видано свідоцтво, складається з
квартири під АДРЕСА_1.

Нотаріус в письмових поясненнях
на адресу суду зазначив, що 15.01.2013 р.
відкрита спадкова справа за заявою
ОСОБА_3 (ОСОБА_3), після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6. Все майно померлий
заповітом заповідав ОСОБА_3 (ОСОБА_3).
15.01.2013 р. була отримана інформаційна
довідка зі Спадкового реєстру щодо
заведених спадкових справ за
параметрами «ОСОБА_6» Інформація була
відсутня. Впродовж 6 місяців інші
спадкоємці не звертались, тому 04.07.2013 р.
було видано Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на належну
спадкодавцеві квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 на ім»я спадкоємця
ОСОБА_3 (ОСОБА_3). 07.11.2013 р. звернулась
ОСОБА_4 і виявилось, що Дев»ятою
Київською державною нотаріальною
конторою була заведена спадкова справа
1002/12 після померлого «ОСОБА_6». У
свідоцтві про смерть наданого
нотаріусу прізвище померлого ОСОБА_6.

Відповідно до ст.1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов»язкова частка).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після смерті, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що
спадкоємцями 1 черги, щодо майна
померлого є його дружина ОСОБА_4 та
дочка ОСОБА_2.

В судовому засіданні встановлено, що на
день смерті чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 була непрацездатною, з
01.02.2010 р. рівень інвалідності становить
70 відсотків.

ОСОБА_4, як непрацездатна вдова має
право на обов`язкову частку, яка в
даному випадку становить 1/4 частину від
усього майна ОСОБА_6 і зокрема на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р.
«Про судову практику у справах про
спадкування» зазначено, що відповідно
до статті 1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
встановлених законом. Іншими
підставами можуть бути: порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Оскільки положеннями ст, 1301 ЦК України
передбачено можливість визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, з огляду на те, що свідоцтво
про право на спадщину 04.07.2013 було видано
ОСОБА_3 з порушенням прав позивача, без
врахування обов`язкової частки у
спадщині, суд встановив наявність
підстав для визнання його частково
недійсним.

Вищенаведені обставини, які суд вважав
встановленими є доведеними.

Висновки суду, про наявність підстав
для часткового задоволення позову ,
щодо визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним та визнання за
позивачем права власності на ј частину
квартири відповідає цим обставинам та
вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу не
доведення факту проживання позивача із
спадкодавцем на момент його смерті,
апеляційним судом не приймаються, так
як вказана обставина не має правового
значення для вирішення заявлених
позовних вимог.

Непрацездатна вдова має право на
обов`язкову частку незалежно від того,
чи проживала зі спадкодавцем на момент
його смерті.

Відповідач не заявляв зустрічного
позову про зменшення обов`язкової
частки та не довів наявність істотних
обставин, які могли б бути підставою
для такого зменшення.

Доводи скарги про наявність боргу за
комунальні послуги по спадковому майні
також не впливають на правильність
постановленого рішення тому, що,
зустрічний позов про зменшення
обов`язкової частки з посиланням на
вказані обставини не заявлявся. Також
відповідач не позбавлений права в разі
якщо він поніс витрати за спадкове
майно звернутись до позивача з позовом
про відшкодування тих комунальних
послуг , які припадали на її частку.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Суд повно встановив обставини справи,
які мали правове значення для її
вирішення, дав належну оцінку доказам,
ухвалив рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, яка діяла в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий
Судді: