АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8340/2014
Головуючий у І інстанції - Мальцев Д.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Онищенко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами представників
Управління державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві та Державного казначейства
України на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 19 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві, Державного казначейства
України про стягнення моральної шкоди,
завданої внаслідок незаконного
притягнення до адміністративної
відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2011 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення моральної
шкоди, в якому, з урахуванням подальших
змін та уточнень, просив відшкодувати
йому моральну шкоду, заподіяну
внаслідок незаконного притягнення
його до адміністративної
відповідальності, у сумі 22000 грн. та
витрати, пов'язані з судовим розглядом,
за рахунок коштів державного бюджету
України, зобов'язавши Державну
казначейську службу України списати у
безспірному порядку зазначені кошти з
спеціально визначеного для цього
рахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що
30.12.2006 року, керуючи належним йому
автомобілем АУДІ-80 д/н НОМЕР_1,
зупинився на декілька хвилин по вул.
Городецького в м. Києві для висадки
своєї дружини в місці, де не заборонена
зупинка, а заборонена стоянка
автомобілів. Інспектор ДПС Якуб В.В., не
склавши протокол про порушення ПДР,
незаконно склав протокол огляду та
переміщення транспортного засобу,
автомобіль був завантажений на
евакуатор та направлений на
спеціальний майданчик КП
«Київдорсервіс». На таксі він з
дружиною доїхали до майданчика, де
інший інспектор ДПС Шестипалов В.В.,
діючи як посадова особа УДАІ ГУ МВС
України у м. Києві, не будучи особою, що
була присутня при порушенні ПДР, у
вагончику склав протокол про порушення
позивачем ПДР. Він був змушений
сплатити 410 грн. за послуги по
транспортуванню автомобіля,
використання якого особливо
потребував у зв'язку з новорічними
святами. 06.02.2007 року постановою
Солом'янського районного суду м. Києва
його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.122 ч.2 КУпАП у вигляді попередження,
постановою Голови Апеляційного суду м.
Києва від 04.04.2007 року постанову
районного суду скасовано, справу
направлено на новий судовий розгляд.
Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 13.06.2007 року
адміністративну справу відносно нього
було закрито за ст. 247 КУпАП у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Вважаючи протиправними дії
інспекторів ДПС по складанню
адміністративного протоколу,
вилученню належного йому
транспортного засобу, посилаючись на
незаконне притягнення його до
адміністративної відповідальності,
позивач зазначив, що зазнав в зв'язку з
цим стресу, витратив значний час на
захист своїх порушених прав, відбулися
значні зміни у його звичайному устрої
життя, тому просив стягнути на підставі
ч.1 ст. 1167, ч.6 ст.1176 ЦК України на свою
користь моральну шкоду у розмірі,
визначеному проведеною по справі
судово-психологічною експертизою.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 червня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з Державного
бюджету України шляхом списання з
відповідного рахунку Державно
казначейської служби України на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 22 тис. грн. та витрати,
пов'язані з проведеною
судово-психологічною експертизою, у
розмірі 5202 грн.

В апеляційній скарзі
представник Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, мотивуючи тим, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального права, що полягає у
невірній оцінці дій працівників УДАІ
ГУ МВС України в м. Києві.

Представник Державної
казначейської служби України
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просив рішення суду від
19.06.2013 року скасувати та ухвалити нове
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на те, що
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, порушено
норми процесуального права, невірно
застосовано норми матеріального права.

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року
апеляційні скарги задоволено частково.
Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 червня 2013 року в
частині визначення способу стягнення
моральної шкоди скасовано, в частині
визначення розміру стягнення
моральної шкоди змінено. Резолютивну
частину викладено в наступній
редакції: Позов ОСОБА_2 до Управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
Державної казначейської служби
України про стягнення моральної шкоди,
завданої внаслідок незаконного
притягнення до адміністративної
відповідальності, - задовольнити
частково. Стягнути з Управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві на
користь ОСОБА_2 на відшкодування
моральної шкоди 5500 грн. та судові
витрати у сумі 1300,50 грн. В задоволенні
позову в іншій частині відмовити.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09.04.2014 року рішення
Апеляційного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року в частині зміни
визначення розміру компенсації
завданої моральної шкоди та судових
витрат у справі скасовано, справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції, в частині
визначення способу відшкодування
моральної шкоди залишено без змін.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.. 338 ч.4 ЦПК
України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого
рішення в частині визначення розміру
компенсації завданої моральної шкоди
та судових витрат, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав .

Судом встановлено, що 30.12.2006 року
інспектором ДПС 9-го взводу батальйону
супроводження Якуб В.В. був складений
протокол огляду та переміщення
транспортного засобу, відповідно до
якого, автомобіль марки«Ауді-80» д/н
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 у зв'язку з
порушенням правил дорожнього руху, а
саме: здійснення стоянки в зоні дії
знаку «Стоянку заборонено» та
створення перешкод іншим учасникам
дорожнього руху, було завантажено на
евакуатор та направлено на спеціально
обладнаний майданчик КП
«Київдорсервіс» по вул.
Молодогвардійській, 9 у м. Києві (а.с.6).

30.12.2006 року інспектором ДПС ГУ МВС
України в м. Києві Шестипаловим В.В.
було складено протокол серії АИ № 09172
про адміністративне правопорушення,
згідно якого 30.12.2006 об 11:25 год. у м. Києві
по вул. Городецького ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки«Ауді-80» д/н НОМЕР_1 не
виконав вимогу дорожнього знаку
«Стоянка заборонена», здійснив стоянку
в зоні дії цього знаку, чим порушивп.3.35
дод.1 ПДР України, за що передбачено
адміністративну відповідальність за
ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.7).

06.02.2007 року постановою Солом'янського
районного суду м. Києва його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП у
вигляді попередження.

Постановою Голови Апеляційного суду м.
Києва від 04.04.2007 року постанову
районного суду скасовано, справу
направлено на новий судовий розгляд.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 13.06.2007 року
адміністративну справу відносно нього
було закрито за ст. 247 КУпАП у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: 1)у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; 2) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) приниження
чеслі , гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди в розмірі 22
тисячі гривень, суд першої інстанції
прийшов до такого висновку щодо
розміру моральної шкоди, врахувавши
висновок судово-психологічної
експертизи.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції повністю погодитися не
можна.

Як вбачається із висновку
судово-психологічної експертизи
Українського центру судових експертиз
№ 0628 від 14.08.2012 року, призначеної
ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 31.05.2012 року, згідно
якої ОСОБА_2, внаслідок порушення його
прав працівниками ДАІ, були спричинені
психологічні (моральні) страждання.
Орієнтовний розмір компенсації
завданих ОСОБА_2 моральних страждань
становить 18 мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до ст.. 23 ч.3 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості.

Проаналізувавши та оцінивши всі
обставини справи у їх сукупності,
колегія суддів прийшла до висновку, що
з урахуванням висновку експертизи, в
якому зазначено лише орієнтовний
розмір компенсації завданих ОСОБА_2
моральних страждань, ступінь вини
працівників ДАІ, які перебували при
виконанні службових обов'язків і
покликані були слідкувати за
дотриманням правил дорожнього руху на
вул..Городецького в м.Києві, враховуючи
глибину та тривалість душевних
страждань позивача , а також враховуючи
вимоги розумності на справедливості,
розмір моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві на користь ОСОБА_2 повинен
бути зменшений з 22 000 грн до 8000 гривень,
а рішення суду першої інстанції в цій
частині повинно бути змінено.

В решті рішення суду
Шевченківського району м.Києва від
19.06.2013 року колегія суддів залишає без
змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-315, 316
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги представників
Управління державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві та Державного казначейства
України в частині стягнення моральної
шкоди задовольнити частково.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 19 червня 2013
року в частині стягнення з Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві на користь
ОСОБА_2 моральної шкоди та судових
витрат змінити, зменшити суму
компенсації моральної шкоди з 22 000 грн
до 8 000 грн.

В решті рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 19 червня 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :