Справа № 342/517/14-ц
Провадження № 2/342/353/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання
Козаченко Л.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача,
представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Серафинецької сільської ради
про визнання права власності на 5/6
частин житлового будинку та
господарських будівель,

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Серафинецької
сільської ради в якому просить
визнати за ним право власності на 5/6
частин житлового будинку та
господарських будівель і споруд, що
знаходяться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги
мотивував тим, що він, його батько
ОСОБА_4, дід ОСОБА_5, баба ОСОБА_6 та
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 були
членами колгоспного двору, проживали
по АДРЕСА_1. Рішенням виконкому
Серафинецької сільської ради № 48 від
24.11.1998р. було оформлено їх спільну
сумісну власність, частка кожного
складала по 1/ 6. Реального поділу по
частках не було і ніхто з членів
колишнього колгоспного двору свою
частку не виділяв з спільної власності.
Житловий будинок знаходиться на
земельній ділянці розміром 0, 11 га. В
позові зазначено, що відповідачка
ОСОБА_3 одружилася і перейшла жити в
інший будинок по АДРЕСА_2, який є її
власністю. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла баба
позивача ОСОБА_6. Мати позивача ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом успадкувала 1/6
частку житлового будинку та
господарських будівель, яка належала
ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_8 помер дід позивача
- ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_9 помер його
батько ОСОБА_4. Після їх смерті
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не бажають
успадковувати належне спадкодавцям
майно. Позивач бажає успадкувати
належне спадкодавцям майно, однак
перешкодою в цьому є те, що свідоцтво
про право власності, яке було видане
виконкомом Серафинецької сільської
ради 02.02.1999 р. на підставі рішення
виконкому № 48 від 24.11.1998р. загублене.
Про недійсність загубленого свідоцтва
він розмістив оголошення в районній
газеті «Край» 10.04.2014 р. Видати дублікат
свідоцтва про право власності
неможливо, так як в даний час виконком
сільської ради не має повноважень на
видачу таких правовстановлюючих
документів. В позові зазначив, що
ринкова вартість житлового будинку та
господарських будівель і споруд, що
знаходяться по АДРЕСА_1 складає 49350
грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з наведених в ньому підстав.
Суду пояснив, що в даний час в
житловому господарстві проживає він з
свою сім'єю та його мати ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, її інтереси
представляє відповідачка ОСОБА_2
Остання в судовому засіданні позов
визнала, не заперечує щодо
задоволення позову свого сина ОСОБА_1.
Одночасно пояснила, що ОСОБА_3 є її
дочкою, вона при реєстрації шлюбу
змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_3. В
даний час дочка проживає в АДРЕСА_2. Ні
вона, ні її дочка ОСОБА_3 не
претендують на свої частки в майні
колгоспного двору по АДРЕСА_1.

Представник Серафинецької сільської
ради в судове засідання не з'явився,
до суду поступила заява, в якій
зазначено, що сільська рада позов
визнає, просить справу розглядати у
відсутності їх представника.

Суд, заслухавши осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши матеріали
справи, прийшов до наступного.

Випискою з інвентаризаційних
матеріалів № 6637 від 15.11.2013р., виданою
Обласним комунальним підприємством
«Коломийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації», стверджено,
що згідно архівних даних станом на
31.12.2012 р. в реєстровій книзі № 1 під
реєстровим номером 46 зареєстровано,
що згідно свідоцтва про право
власності, виданого виконкомом
Серафинецької сільської ради 02.02.1999 р.
на підставі рішення цього ж виконкому
№ 48 від 24.11.1998 р. власниками майна,
розташованого в АДРЕСА_1 по 1 /6 частці є
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5;
крім того, ОСОБА_2 є власником 1 /6
частки згідно Свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченим
Городенківською ДНК 23.02.1999 р. за № 71
(а.с.13, 23).

З технічного паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_1, складеного 18.11.2013 р.
та висновку про вартість майна,
визначеного ЕТВО «Придністров'я»
згідно договору № 456 ринкова вартість
будинку станом на 27.12.2013 року, -
становить 49350 грн. Згідно з технічною
документацією житлове господарство,
розташоване в АДРЕСА_1, складається з
житлового будинку, позначеного на
схемі в технічному паспорті літерою
«А», загальною площею 68,5 м кв., житловою
площею 45,6 м кв., літньої кухні,
позначеної літерою «Б», стайні,
позначеної літерою «В», курника,
позначеного літерою «Г», навісу,
позначеного літерою «Д», убиральні,
позначеної літерою «Ж», криниці, воріт,
огорожі та вимощення (а.с. 9-12, 14).

Довідкою Серафинецької сільської
ради № 65 від 30.01.2014 р. стверджено про
зміну назви вулиці та нумерації
будинку з АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004
р.) визначено: якщо цивільні відносини
виникли раніше і регулювались актом
цивільного законодавства, який втратив
чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав і
обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно
колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності,
включаючи неповнолітніх і
непрацездатних; у разі смерті члена
колгоспного двору спадкоємство в
майні двору не відкривалось до смерті
останнього члена колгоспного двору, а
залишалось на праві сумісної
власності в рівних частках членів
двору, що в ньому проживають.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №
20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права
на частку в його майні. На витребування
частки з майна колишнього колгоспного
двору, що збереглося на 15 квітня 1991
року, поширюється загальний трирічний
строк позовної давності.

Згідно з Довідкою № 72 від 06.02.2014 р.,
виданою Серафинецькою сільською
радою, в буинку в АДРЕСА_1, проживали:
з 1986 по 1990 роки - голова господарства
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла
ІНФОРМАЦІЯ_7, чоловік ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зять ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5,
онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, онук ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6; з 1991 по 1995 роки - ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 (а.с. 16).

Згідно Свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченим
Городенківською ДНК 23.02.1999 р. за № 71,
відповідачка ОСОБА_2 успадкувала 1 /6
частку майна колгоспного двору в
АДРЕСА_1, належну її матері ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_5 був батьком матері позивача
(відповідачки) ОСОБА_2, про що свідчать
її свідоцтво про народження серії
НОМЕР_1, видане 10.05.1954 р. бюро ЗАГС м.
Городенка, та свідоцтво про укладення
шлюбу серії НОМЕР_2, видане 18.09.1974 р.
Серафинецькою сільською радою, яким
стверджено, що ОСОБА_2 після реєстрації
шлюбу змінила прізвище ОСОБА_2 на
ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

Отже, станом на 15 квітня 1991 року свої
частки в майні в АДРЕСА_1, мали: ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Остання змінила прізвище ОСОБА_3 на
ОСОБА_3, про що свідчить Свідоцтво про
одруження серії НОМЕР_3, видане
Серафинецькою сільською радою 17.02.2002 р.
(а.с. 22).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4,
виданим 08.01.2000 р. Серафинецькою
сільською радою Городенківського
району стверджено, що ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 18).

На час смерті спадкодавця ОСОБА_5 був
чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р.
Згідно з ст. 524 згаданого кодексу
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом; спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. Відповідно до ст. 529
ЦК УРСР при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.)
встановлено, що для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він протягом 6 місяців
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном або якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Із Довідки Серафинецької сільської
ради № 72 від 06.02.2014 р., слідує, що на
час смерті ОСОБА_5 разом з ним
проживала ОСОБА_2 (а.с. 16).

Свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_5, виданим Серафинецькою
сільською радою 02.01.1981р., стверджено,
що батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_4
(а.с. 6).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_9, що
стверджено Свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_6, виданим Серафинецькою
сільською радою 24.10.2008 р. (а.с. 18). На час
його смерті діяв Цивільний кодекс
України (2004р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК
України (2004р.) спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до іншої особи
(спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України -
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях 1261
- 1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини. Спадкоємцями можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК
України. Згідно з ст. 1261 Цивільного
кодексу України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу
України прийняття спадщини - це:
постійне проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
або подання спадкоємцем, який бажає
прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу
визначено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини. Померлий ОСОБА_4 заповіту не
вчиняв. Оскільки позивач на момент
смерті батька проживав разом з ним, він
прийняв спадщину як спадкоємець
першої черги за законом.

З метою оформлення спадщини позивач
звертався до державного нотаріуса
Городенківської районної державної
нотаріальної контори, йому 26.03.2014 р.
була видана довідка № 256 про те, що
неможливо видати свідоцтво про право
на спадщину на житловий будинок з
господарськими будівлями по
АДРЕСА_1, так як немає свідоцтва про
право власності на житловий будинок, і
рекомендовано звернутись до суду
(а.с.21).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу
України визначено, що власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження майном. Відповідно до
ст. 392 ЦК України - власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право
власності припиняється у разі відмови
власника від права власності. Згідно п.4
ч.1ст. 365 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може
припинено за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та члена його
сім'ї.

Оголошення в районній газеті «Край»
від 10.04.2014 р. свідчить про те, що
свідоцтво про право власності на
спільну сумісну власність в колишньому
колгоспному дворі, видане на підставі
рішення виконкому Серафинецької
сільської ради № 48 від 24.11.1998 р. -
втрачене (а.с.20).

Отже, документи, які посвідчують право
власності позивача та інших
співвласників на 5/ 6 часток житлового
будинку по АДРЕСА_1 втрачені.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовляються від належних кожній з
них 1/ 6 частки майна на користь
позивача та не заперечують щодо
визнання за позивачем по справі -
ОСОБА_1 права власності на 5/ 6 часток
житлового будинку з господарськими
будівлями. Серафинецька сільська рада
також не заперечує щодо задоволення
позову. Визнання позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Судом не встановлено неправомірності
набуття позивачем права власності на
5/ 6 часток вказаного житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, тому суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

На підставі ст.ст. 86, 120,123, 524, 529, 548,549, 563
ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346,
365,392, 1216, 1222,1223, 1258, 1261-1265,1268-1270 ЦК
України, керуючись ст. ст. 60,209, 214-215,218
ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
право власності на 5/6 частин
житлового будинку та господарських
будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Ничик Г.І.