Справа № 199/3360/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б., при
секретарі Голубніченко В.О., за участі
представника позивача Любченко Ю.К.,
відповідача ОСОБА_2, прокурора Горовий
С.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» до ОСОБА_2
про примусове виконання обов'язку в
натурі, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про примусове
виконання обов'язку в натурі. В
обґрунтування позову зазначивши, що 11
вересня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
позивача Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» з вимогою
про компенсацію грошовими коштами
належного йому палива на 2013 рік.
Оскільки у підприємства були відсутні
грошові кошти на виплату компенсації,
було рекомендовано отримати вугілля
замість грошової компенсації. Разом з
тим, ОСОБА_2 на це не погодився. На
підставі викладеного, позивач просив
суд зобов'язати ОСОБА_2 отримати в ДП
«Придніпровська залізниця» вугілля
марки АС (6-13) у кількості 1 тонна та
вугілля марки АМ (13-25) у кількості 1
тонна відповідно до отримання палива в
розмірі повної річної норми на складі
палива серії НОМЕР_1, який пред'явлено
відповідачем для реалізації, судові
витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача Любченко Ю.К. позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити, надала пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов не визнав, просив у його
задоволенні відмовити, підтримавши
надані письмові пояснення та
зазначивши проте, що він заздалегідь у
відповідності до колективного
договору та «Положення про порядок
забезпечення побутовим паливом та
надання грошової компенсації
працівникам та пенсіонерам ДП
«Придніпровська залізниця», звернувся
до Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» із заявою
про виплату грошової компенсації, здав
талон. Вимоги позивача є
необґрунтованими, оскільки при
наявності його заяви підприємство не
повинно було заготовлювати вугілля із
розрахунку на відповідача.

Ухвалою суду від 06 червня 2014 року до
участі у справі в якості представника
відповідача залучено Дніпропетровську
прокуратуру з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері.

Прокурор Горовий С.О. підтримав
письмові пояснення відповідача, проти
позову заперечував, пояснивши, що
вимоги позивача Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» є необґрунтованими та
такими, що суперечать умовам
колективного договору та «Положення
про порядок забезпечення побутовим
паливом та надання грошової
компенсації працівникам та
пенсіонерам ДП «Придніпровська
залізниця». Крім того, посилання
представника позивача на відсутність
грошових коштів у підприємства не є
підставою для зобов'язання відповідача
отримати вугілля, оскільки ОСОБА_2
звернувся заздалегідь із заявою про
виплату грошової компенсації, а відтак
вугілля на нього заготовлюватися не
повинно було, а також виплата грошової
компенсації замість отримання вугілля
передбачена умовами Положення, в яких
зазначено, що витрати на видачу
грошової компенсації відносяться до
статті «Інша операційна діяльність».

Суд вислухавши сторони, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є пенсіонером ДП
«Придніпровська залізниця» та особою,
яка має право на забезпечення
побутовим паливом відповідно до
колективного договору та «Положення
про порядок забезпечення побутовим
паливом та надання грошової
компенсації працівникам та
пенсіонерам ДП «Придніпровська
залізниця», затвердженого наказом ДП
«Придніпровська залізниця» №281/н від 22
квітня 2008 року. Дані обставини також
визнані сторонами, а відтак не
потребують додаткового доказування
відповідно до вимог ст.61 ЦПК України.

Розділом 6 «Положення про порядок
забезпечення побутовим паливом та
надання грошової компенсації
працівникам та пенсіонерам ДП
«Придніпровська залізниця» (далі
Положення) передбачено порядок видачі
грошової компенсації замість
побутового палива.

Пунктом 6.1 зазначеного розділу
Положення встановлено, що за особистою
заявою власника талона, яка є
обов'язковою умовою надання грошової
компенсації, йому може бути виплачена
грошова компенсація в структурному
підрозділі підприємства, пенсіонером
якого він є. При цьому паливний талон на
придбання побутового палива додається
до заяви на компенсацію і залишається у
структурному підрозділі.

Заява на грошову компенсацію
приймається у період видачі паливних
талонів, а виплата здійснюється на
протязі терміну дії паливного талону
(п.6.2).

Дані пункти Положення кореспондуються
з п. 3.1.20 колективного договору ДП
«Придніпровська залізниця».

11 вересня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
структурного підрозділу ДП
«Придніпровська залізниця» із заявою
щодо виплати йому за 2013 рік грошової
компенсації замість палива.

Пунктом 6.6. Положення передбачено, що
особа, яка подала заяву на грошову
компенсацію, не береться на облік
базами палива і вугіллям на залізниці
не забезпечується.

Враховуючи зазначені умови Положення
та колективного договору, суд не може
погодитися з посиланнями представника
позивача щодо заготовку вугілля в тому
числі і на відповідача ОСОБА_2, як і не
погоджується з посиланнями на можливу
виплату грошової компенсації у разі
відсутності вугілля, оскільки дані
твердження представника позивача
спростовуються прийнятими на
підприємстві Положенням та
колективним договором.

Посилання представника позивача на
відсутність коштів для виплати
грошової компенсації замість
отримання вугілля, суд також не приймає
до уваги, оскільки належних та
допустимих доказів цим обставинам не
надано.

Так, пунктом 6.7 Положення передбачено,
що витрати на видачу грошової
компенсації відносяться до статті
«Інша операційна діяльність».
Представником позивача не надано
доказів про відсутність коштів на
статті «Інша операційна діяльність».
Крім того, телефонограми щодо заміни
грошової компенсації на отримання
вугілля носять рекомендований
характер і не свідчать про
неможливість підприємства виконати
умови Положення та колективного
договору відповідно до заяви ОСОБА_2
про надання грошової компенсації.

Таким чином, з урахуванням викладеного,
суд приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог
позивача та відмову у задоволенні
позову.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до ст. 88 ЦПК
України судові витрати компенсуванню
не підлягають та відносяться на
рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Державному підприємству
«Придніпровська залізниця» в
задоволенні позову до ОСОБА_2 про
примусове виконання обов'язку в натурі
- відмовити у повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не
підлягають і відносяться на рахунок
позивача.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 10 червня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець