Єдиний унікальний номер 259/277/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3089/2014
Головуючий в 1 інстанції Писанець Н.В.
Доповідач Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 червня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Резникової Л.В.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Доброрез А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та поділ майна,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 27 лютого
2014 року,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
спільного проживання та поділ
сумісного майна, мотивуючи свої вимоги
тим, що в період з початку 2008 року по
серпень 2013 року вони проживали однією
сім'єю та за вказаний час придбали
майно, а саме: комп'ютер, предмету
побуту, два автомобілі та золоті
прикраси. Просив встановити факт
проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 за
період з січня 2008 року по серпень 2013
року та поділити вказане вище майно.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 27 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні
частково. Встановлено факт проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в період з січня 2008
року по серпень 2013 року. Визнано
спільною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 наступне майно: мікрофон для DVD
плейєру вартістю 50,00 грн.; стіл
розкладний - 800,00 грн.; електродриль - 280,00
грн.; DVD плейєр ВВК - 600,00 грн.; комп'ютер
стаціонарний - 5 000,00 грн.; сервіз чайний
(на 6 персон) - 150,00 грн. Поділено майно
подружжя та виділено у власність
ОСОБА_1: мікрофон для DVD плейєру
вартістю 50,00 грн.; стіл розкладний - 800,00
грн.; електродриль - 280,00 грн.; DVD плейєр
ВВК - 600,00 грн.; сервіз чайний (на 6 персон)
- 150,00 грн. А всього на загальну суму - 1
880,00 грн. У власність ОСОБА_2 виділений
комп'ютер стаціонарний вартістю 5 000,00
грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 у рахунок компенсації різниці у
вартості поділеного майна 3 120,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування понесених судових
витрат 220,00 грн. У задоволенні інших
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за
необґрунтованістю.

На вказане рішення суду сторони подали
апеляційні скарги.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі
просив скасувати рішення та ухвалити
нове рішення, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Оскаржує рішення суду першої інстанції
в частині поділу спільно набутого
майна, а саме автомобілів марки «Volkswagen
transport» Т2 і Т4. Вказує, що технічний
паспорт на спірний автомобіль «Volkswagen
transport» Т4 не є підтвердженням
правомірності придбання автомобілю, а
є лише свідоцтвом про реєстрацію
автомобіля в органах ДАЇ.

Що стосується поділу автомобіля «Volkswagen
transport» Т2 зазначає, що незважаючи на
клопотання про витребування
правовстановлюючих документів на цей
автомобіль, суд першої інстанції
відмовив в його задоволенні. Вказує, що
автомобіль був придбаний за спільні
кошти, а пояснення відповідачки про
оренду автомобіля і прийняття їх судом
суперечать вимогам допустимості
доказів.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просила
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
відмовивши в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи

Вказує, що майно, яке судом першої
інстанції залишено позивачу, а саме:
електродриль, DVD плейєр ВВК, сервіз
чайний на 6 персон не є сумісно набутим
майном, оскільки це особисте майно
позивача.

Зазначає, що жодний свідок зі сторони
позивача не довів факт сумісного
проживання та ведення сумісного
господарства позивачем та
відповідачем. Всі показання свідчили
лише про ведення сумісного бізнесу.

Позивач та його представники ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної
скарги, просили відхилити скаргу
відповідачки.

Відповідачка та її представник ОСОБА_5
просили відхилити скаргу позивача та
підтримали доводи своєї скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу позивача слід відхилити, а
скаргу відповідачки - задовольнити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
з січня 2008 року по серпень 2013 року
позивач ОСОБА_1 разом з відповідачкою
ОСОБА_2 та її малолітнім сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкали спочатку у
орендованому будинку, що знаходиться у
АДРЕСА_1, потім у гуртожитку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_2.

Суд першої інстанції вважав, що під час
спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2
однією сім'єю, у них склався
притаманний подружжю уклад життя із
розподілом обов'язків. З огляду на це
суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 у частині встановлення факту
його проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю
без реєстрації шлюбу у період з січня
2008 року по серпень 2013 року.

Суд не прийняв до уваги, надані
позивачем ксерокопії товарних чеків
про придбання прикрас із золота 31.12.2008
року, 03.02.2009 року, 30.10.2009 року та 03.02.2010
року, оскільки неможливо встановити їх
належність ОСОБА_1 або ОСОБА_2

Відповідачкою ОСОБА_2 у судовому
засіданні заперечувався факт
придбання нею спільно із ОСОБА_1 усіх
перелічених ним предметів побуту, а
позивачем, на спростування її доводів
та підтвердження своїх вимог, суду не
було надано ніяких доказів. Враховуючи
пояснення ОСОБА_2 у судовому засіданні,
суд першої інстанції вважав можливим
визнати спільним майном подружжя те
майно, на яке вказала ОСОБА_2 як на таке,
що було подаровано іншими особами -
комп'ютер стаціонарний та стіл
розкладний - оскільки це майно
з'явилось у період який визнаний судом
періодом їх спільного проживання, тому
усі придбані або подаровані речі у цей
час вважаються такими, що подаровані
або придбані у інтересах подружжя.
Також, суд вважав можливим визнати
спільним майно подружжя перелічені
позивачем речі, які, зі слів
відповідачки належать особисто ОСОБА_1,
а саме: мікрофон для DVD плейєру,
електродриль, DVD плейєр ВВК, сервіз
чайний (на 6 персон).

Доводи ОСОБА_1 щодо купівлі у період їх
спільного із ОСОБА_2 проживання
автомобілю «Volkswagen transport» Т2, НОМЕР_3,
вартістю 23 910,00 грн. та автомобілю
«Volkswagen transport» Т4 (2000 року випуску),
НОМЕР_2, вартістю 36 655,00 грн., на думку
суду, не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні, оскільки наявність
у власності позивача або ОСОБА_2 такого
рухомого майна як автомобіль повинна
бути доведена встановленими законом
письмовими доказами, чого суду першої
інстанції надано не було.

На спростування доводів позивача у цій
частині, відповідачем ОСОБА_2 було
надано для огляду у судовому засіданні
технічний паспорт автомобілю «Volkswagen
transport» Т4 (2000 року випуску), НОМЕР_2, з
якого вбачається дата реєстрації цього
автомобілю за ОСОБА_2 - 10 вересня 2013
року, тобто вже після закінчення
періоду її спільного із ОСОБА_1
проживання однією сім'єю.

Стосовно наявності у власності ОСОБА_2
інших автомобілів, суд першої
інстанції зазначив, що позивачем не
було надано доказів на підтвердження
цієї обставини.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції вважав за можливе визнати
лише частину майна, переліченого
позивачем спільним майном подружжя, а
саме: мікрофон для DVD плейєру вартістю
50,00 грн.; стіл розкладний - 800,00 грн.;
електродриль - 280,00 грн.; DVD плейєр ВВК -
600,00 грн.; комп'ютер стаціонарний - 5 000,00
грн.; сервіз чайний (на 6 персон) - 150,00
грн. та враховуючи позицію сторін,
викладену ними як у позові та письмових
запереченнях, так і усно у судовому
засіданні щодо можливого його поділу,
поділити це майно між ними, а різницю у
її вартості стягнути у рахунок
компенсації з того подружжя, який
отримав більшу частину майна.

Колегія судді не може погодитися з
вказаними висновками суду першої
інстанції у повному обсязі, виходячи з
наступного.

Висновки суду в частині поділу
комп'ютера та марки «Volkswagen», модель
«Transport Т4» (2000 року випуску), номерний
знак НОМЕР_2 є такими, що не
відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень, наданих сторонами, у період з
січня 2008 року по серпень 2013 року
позивач ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_2
знаходилися у фактичних шлюбних
відносинах без реєстрацію шлюбу в
органах РАГС.

На майно, що було придбане сторонами у
вказаний період розповсюджуються
правила ст. 74 СК України, згідно якій,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що у вимогах
позивача щодо розподілу комп'ютеру
слід відмовити, оскільки він не
об'єктом спільної сумісної власності
сторін. З гарантійного талону
вбачається, що спірний комп'ютер
придбаний матір'ю відповідачки - ОСОБА_7
(а. с. 131) Вказаний комп'ютер вона
придбала 01.02.2008 року за власні кошти та
подарувала відповідачці на День
народження - 4 лютого. Такі пояснення у
письмовій формі надавала відповідачка
суду у запереченнях на позов від 29.01.2014
року та у поясненнях під час судового
розгляду справи.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 57 СК
особистою приватною власністю
дружини/чоловіка є майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але на підставі
договору дарування або в порядку
спадкування.

Оскільки комп'ютер відповідачка
отримала у власність у порядку
дарування, тому він не підлягає
розподілу як сумісне майно подружжя.
Вказана обставина підтверджується
письмовими доказами - гарантійним
талоном та не спростована позивачем. У
задоволенні позову в цій частині слід
відмовити.

Стосовно автомобіля «Volkswagen», модель
«Transport Т4» слід зауважити, що
відмовляючи у позові в цій частині суд
першої інстанції виходив з того, що він
був придбаний після припинення
сторонами фактичних шлюбних відносин 10
вересня 2013 року та посилався на
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, що надала суду
ОСОБА_2 (а. с. 30)

Проте, згідно довідці відділу
організації
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управляння ДАІ ГУМВС України в
Донецькій області, вказаний автомобіль
зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 26.06.2013
року у центрі №1 надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів
обслуговування м Донецька при УДАІ
ГУМВС України в Донецькій області, а
10.09.2013 року зазначений автомобіль
перереєстрований ОСОБА_2 у зв'язку з
переобладнанням. (а. с. 121) Дана
обставина підтверджена відповідачкою
у судовому засіданні.

Тобто спірний автомобіль підлягає
розподілу поряд з іншим майном, окрім
комп'ютера, яке суд першої інстанції
визнав сумісною власністю подружжя.

Даний автомобіль суд вважає за
необхідне вділити у власність ОСОБА_2,
оскільки він використовується нею для
здійснення підприємницької
діяльністю, що вбачається з матеріалів
справи.

Не заслуговують на увагу доводи скарги
позивача стосовно розподілу іншого
автомобіля Volkswagen», модель «Transport»,
номерний знак НОМЕР_3, у зв'язку з тим, що
відповідно до вказаної довідки ДАІ він
зареєстрований за іншою особою, а
відповідачка користувалася ним на
підставі довіреності, строк дії якої
сплинув 08 лютого 2014 року. (а. с. 212)

Мікрофон для DVD плейєру вартістю 50,00
грн.; стіл розкладний - 800,00 грн.;
електродриль - 280,00 грн.; DVD плейєр ВВК -
600,00 грн.; сервіз чайний (на 6 персон) - 150,00
грн. на загальну суму 1 880 грн. слід
залишити на прав власності за
позивачем.

Частиною 1 статті 70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Як передбачено частинами 1 - 3 ст. 71 СК
України, майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Речі для професійних занять
присуджуються тому з подружжя, хто
використовував їх у своїй професійній
діяльності. Вартість цих речей
враховується при присудженні іншого
майна другому з подружжя.

Тому при розподілі спільного майна суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідачки на користь позивача
компенсацію у вартості поділеного
майна у розмірі 17 387,50 грн., яка
визначається за наступним розрахунком:
38 535 грн. (загальна вартість майна) : 2 = 19
267,50 грн. (грошовий розмір частки
кожного); 19 267,50 грн. - 1 880 грн. (вартість
майна, що виділяється позивачу) = 17 387,50
грн. (розмір грошової компенсації)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційні
скарги стоні підлягають частковому
задоволенню, а рішення - зміні в частині
визнання майна спільною сумісною
власністю та його розподілу.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п.
3, п. 4, 314 ч. 2, 316 ЦПК України, апеляційний
суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 27 лютого 2014 року в
частині визнання майна спільною
сумісною власністю та його розподілу
змінити.

Визнати спільною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 наступне майно: мікрофон для DVD
плейєру вартістю 50,00 грн.; стіл
розкладний - 800,00 грн.; електродриль - 280,00
грн.; DVD плейєр ВВК - 600,00 грн.; сервіз
чайний (на 6 персон) - 150,00 грн.;
автомобіль марки «Volkswagen», модель «Transport
Т4» (2000 року випуску), номерний знак
НОМЕР_2, - 36 655,00 грн., а всього на загальну
суму 38 535 грн.

Поділити вказане майно та виділити у
власність ОСОБА_1: мікрофон для DVD
плейєру вартістю 50,00 грн.; стіл
розкладний - 800,00 грн.; електродриль - 280,00
грн.; DVD плейєр ВВК - 600,00 грн.; сервіз
чайний (на 6 персон) - 150,00 грн., всього на
загальну суму 1 880 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль
марки «Volkswagen», модель «Transport Т4» (2000 року
випуску), номерний знак НОМЕР_2 вартістю
36 655,00 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок компенсації у вартості
поділеного майна 17 387 (сімнадцять тисяч
триста вісімдесят сім) грн. 50 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про поділ комп'ютера
стаціонарного вартістю 5 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: