Номер провадження: 22-ц/785/4559/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л.,
Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 березня 2014 року, в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - Київська районна
адміністрація Одеської міської ради
про визнання факту батьківства, -

встановила:

29.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати його
батьківство стосовно неповнолітніх
дітей; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 посилаючись на ст.ст.126,128,135
СК України, та вказуючи на наступні
обставини:

З 2006 року він перебував у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_6. В період
таких відносин у них народилося два
сина, яким він надав імена з своєї
Батьківщини, та по-батькові дітей у
свідоцтвах про їх народження вказане
його ім'я. З моменту народження він
визнавав синів своїми дітьми,
піклувався про них, надавав
матеріальну допомогу. Але коли мати
дітей померла, позивач не має
можливості у встановленому законом
порядку займатися вихованням своїх
дітей, оскільки в актовому запису про
народження дітей він не вказаний їх
батьком.

ОСОБА_2, яка є опікуном неповнолітніх
дітей позовні вимоги не визнала
вказуючи, що позивач не є батьком дітей.
При цьому відповідач відмовилася від
проведення судово-медичної
молекулярно-генетичної експертизи
щодо встановлення біологічного
батьківства позивача.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 12.03.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені. Суд визнав факт
батьківства ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позову вказуючи, що
встановлення факту батьківства
можливе лише щодо осіб, які померли, і
така справа розглядається в порядку
окремому провадженні. В інших випадках
справа про визнання батьківська
розглядається в порядку позовного
провадження, і факти батьківства при
цьому не встановлюється.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст
рішення, що оскаржене, доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, за наступних
підстав;

За правилами ст.309 ЦПК України,
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 суд першої інстанції правомірно
виходив з того, що позивач є батьком
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і ці вимоги знайшли
підтвердження в судовому засіданні.
Але при цьому суд визнав факт
батьківства, а не батьківство щодо
неповнолітніх дітей.

Тому рішення суду підлягає зміні.

Як вбачається з ч.2ст.128 СК України,
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до
Цивільно-процесуального кодексу
України.

Позов про визнання батьківства
може бути пред'явлений особою, яка
вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України,
реєстрація визнання батьківства,
материнства відбувається на підставі
заяви осіб, зазначених у статтях 126
і 127 цього Кодексу, або рішення суду
і орган державної реєстрації актів
цивільного стану вносить відповідні
зміни до Книги реєстрації народжень
та видає нове Свідоцтво про народження.

Факт встановлення батьківства
встановлюється у разі смерті чоловіка,
який не перебував у шлюбі з матір'ю
дитини, факт його батьківства може бути
встановлений за рішенням суду - ч.1ст.130
СК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 з 2006 року проживав у фактичних
шлюбних відносинах із ОСОБА_6. В період
таких відносин у них народилося два
сина; ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_2. Дітей він назвав іменами
із своєї Батьківщини, а по-батькові
дітей у свідоцтвах про їх народження
вказане ім'я позивача. З моменту
народження він визнавав синів своїми
дітьми, піклувався про них, надавав
матеріальну допомогу. Але коли мати
дітей померла, позивач не має
можливості у встановленому законом
порядку займатися вихованням своїх
дітей, оскільки в актовому запису про
народження дітей він не вказаний їх
батьком.

Оскільки відповідач не визнавала
батьківство позивача, позивач
наполягав на проведенні
судово-медичної
молекулярно-генетичної експертизи
щодо встановлення біологічного
батьківства.

У разі, коли ухилення сторони від
участі у проведенні експертизи
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до ст.146 ЦПК України може
визнати факт, для з'ясування якого була
призначена така експертиза.

Оскільки відповідач відмовилася від
участі у проведенні судово-медичної
молекулярно-генетичної експертизи
щодо встановлення біологічного
батьківства позивача, суд першої
інстанції правомірно визнав
батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця і мешканця м. Тбілісі,
проживаючого постійно у АДРЕСА_1,
громадянина Грузії, тимчасово
проживаючого в АДРЕСА_2, щодо:

- неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Одеси Україна, актовий
запис №78 від 20.12.2007 року в книзі
реєстрації народжень Маяківської
сільської ради Біляївського району,
Одеської області,

- неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Одеси Україна, актовий
запис №13 від 19.03.2007 року в книзі
реєстрації народжень Маяківської
сільської ради Біляївського району,
Одеської області, але в резолютивній
частині неправильно зазначив, що
встановив факт батьківства.

Тому рішення суду в цій частині
підлягає зміні, з ухваленням рішення
про визнання батьківства ОСОБА_3
стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги щодо
встановлення судом першої інстанції
факту батьківства позивача вже судом
апеляційної інстанції вирішені, інші
доводи висновків суду першої
інстанції не спростовують, та не
містять правових підстав, передбачених
ст.309 ЦПК України, для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову. Колегія
суддів визнає, що позивачем правильно
заявлені вимоги про встановлення його
батьківства, з посиланням на
ст.ст.126,128,135 СК України.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.4ч.1ст.309 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 березня 2014 року - змінити.

Резолютивну частину викласти
наступним чином:

Встановити батьківство ОСОБА_3
стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на протязі двадцяти днів, з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області:
В.П.Фальчук

О.М.Таварткіладзе

Л.Л.Троїцька