Провадження № 2/127/1410/14
Вінницький міський суд Вінницької
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Солтисюк К.В.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
ОСОБА_1 позов мотивував тим, що він
є фізичною особою-підприємцем і надає
послуги в сфері вантажних перевезень.
Йому на праві власності належить
сідловий тягач Mercedes-Benz 1843 LS, д/н НОМЕР_1
та напівпричіп-фургон Krone SDP 24, д/н
НОМЕР_2. 01.11.2006 року з відповідачем він
уклав трудовий договір, відповідно до
якого ОСОБА_3 був прийнятий на посаду
водія, а 01.01.2012 року також уклав договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, згідно якого
відшкодування шкоди, завданої з боку
відповідача, проводиться в розмірі 100%.
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач, керуючи
вищевказаними транспортними засобами
Королівець-Конотоп-Пирятин порушив
вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, не
впорався із керуванням та виїхав на
смугу зустрічного руху, де допустив
зіткнення із зустрічним вантажним
автомобілем ЗІЛ під керуванням водія
ОСОБА_5, який від отриманих травм помер
на місці пригоди. Вироком
Чорнухинського райсуду Полтавської
області від 29.03.2013 року ОСОБА_3 визнаний
винним за ст. 286 ч. 2 КК України. В
результаті злочинних дій відповідача
йому завдано матеріальної шкоди, що
полягає в пошкодженні транспортних
засобів - сідлового тягача та
напівпричепу-фургону, на загальну суму
215805,51 грн., понесенні витрат на
транспортування транспортних засобів
з місця пригоди до м. Вінниці, в сумі 15
530,79 грн., а також витрат на
відшкодування потерпілим ОСОБА_6,
ОСОБА_7 шкоди, завданої смертю ОСОБА_5, в
сумі 20 000 грн. На підставі ст.ст. 134, 135-1
КЗпП України, ст. 1191 ЦК України, просив
стягнути з ОСОБА_3 загальну суму у
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 251 336,30 грн.
В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 і представник ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали, просили стягнути з
відповідача суму у відшкодування
матеріальної шкоди, відповідно до
висновку експерта № 56Е-01/14 від 11.03.2013
року, в розмірі 214923,20 грн., витрати на
транспортування з місця ДТП
транспортних засобів в сумі 15 530,79 грн.,
які ОСОБА_1 сплатив ПрАТ
«Райз-Максимко», а також 20 000 грн. у
відшкодування сім`ї ОСОБА_7 шкоди,
завданої смертю ОСОБА_5 Додатково
представник пояснив, що ОСОБА_3
фактично виконував обов`язки
водія-експедитора, отримував і
перевозив товар на підставі
товарно-транспортних накладних, тому з
ним був підписаний договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність. Шкоду ОСОБА_1 сплатив
потерпілим як роботодавець, що
відповідає за дії робітника.
Відповідач ОСОБА_3 і його
представник ОСОБА_4 позов визнали
частково, подали письмові заперечення
від 25.06.2014 р., згідно яких ОСОБА_3 має
нести відповідальність за завдану
шкоду в межах середнього заробітку,
тобто 567 грн., що відповідає ст. 132 КЗпП
України. В договорі про повну
матеріальну відповідальність із
ОСОБА_1 стоїть не підпис ОСОБА_3, крім
того, такий договір не міг бути
підписаний взагалі, оскільки ОСОБА_3
працював на посаді водія і ця посада не
входить до переліку посаді робіт, з
якими можуть укладатись такі договори
про повну матеріальну
Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню.
Так, в судовому засіданні було
встановлено, що 01.11.2006 року між ФОП
ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_3 був
укладений безстроковий трудовий
договір, відповідно до якого працівник
ОСОБА_3 прийнятий на посаду водія і
зобов`язаний виконувати обов`язки
водія, автотранспортні перевезення
(а.с. 13 т. 1). Відповідний запис був
внесений в трудову книжку (а.с. 131 т.1), а
договір зареєстрований у Вінницькому
районному центрі зайнятості.
З метою виконання обов`язків
ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 транспортні
засоби, що належали йому на праві
власності - сідловий тягач Mercedes-Benz, д/н
НОМЕР_1 та напівпричіп-фургон Krone, д/н
НОМЕР_2 (а.с. 9, 10 т. 1).
Згідно вироку Чорнухинського
райсуду Полтавської області від 29.03.2013
року, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, керуючи
вантажним автомобілем Mercedes-Benz, д/н
НОМЕР_1 з напівпричепом-фургон Krone, д/н
НОМЕР_2 на 191 км автошляху Р-60
Кролівець-Конотоп-Ромни-Пирятин, в
порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього
руху, не впорався із керуванням та
виїхав на смугу зустрічного руху, де
допустив зіткнення із зустрічним
вантажним автомобілем ЗІЛ, д/н НОМЕР_3 з
причепом під керуванням ОСОБА_5, який
від отриманих травм помер на місці
пригоди (а.с. 17-18 т. 1). ОСОБА_3 визнаний
винним в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і
йому призначене відповідне покарання.
Внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_1
Таким чином, між сторонами виникли
трудові правовідносини, тому при
вирішенні справи суд застосовує
відповідні норми глави ІХ КЗпП України,
а також відповідні норми глави 82 ЦК
Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з вини підприємству,
установи, організації, у випадках, коли
шкоду завдано діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.
Враховуючи те, що з вини ОСОБА_3
позивачеві завдано матеріальну шкоду,
він повинен її відшкодувати в повному
обсязі саме на підставі п. 3 ст. 134 КЗпП
З метою визначення матеріального
збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням
транспортних засобів, судом була
призначена експертиза.
Відповідно до висновку експерта №
56Е-01/14 від 11.03.2013 року, вартість
матеріального збитку внаслідок
пошкодження при ДТП належного йому на
праві власності транспортного засобу -
сідлового тягача Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_1,
складає 163123,20 грн.; вартість
матеріального збитку внаслідок
пошкодження напівпричепу-фургону Krone,
Дана сума підлягає стягненню з
відповідача в повному обсязі.
Заперечення відповідача з посиланням
на ст. 132 КЗпП України, відповідно до
якої працівники несуть матеріальну
відповідальність у розмірі не більше
свого середнього місячного заробітку,
є безпідставним, оскільки відповідач
заподіяв шкоду позивачеві саме
внаслідок вчинення злочину.
Однією з підстав заперечень
відповідача була та обставина, що між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не міг бути укладений
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність,
оскільки його посада - водій - не
входить до переліку №447/24 посад і робіт,
з якими можуть укладатись такі
договори, тому ОСОБА_3 не повинен нести
повну відповідальність.
Дані заперечення також є
безпідставними, оскільки суд
встановив, що ОСОБА_3 повинен нести
відповідальність відповідно до п. 3 ст.
134 КЗпП України, а не на підставі
письмового договору.
Відповідні роз`яснення містяться також
в п. 8 Постанови ВПСУ «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» № 14 від 29.12.1992 року.
Крім того, в судовому засіданні було
встановлено, що позивач ОСОБА_1
відшкодував потерпілим (цивільним
позивачам) у кримінальній справі -
ОСОБА_7, ОСОБА_6 матеріальну і моральну
шкоду, пов`язану із смертю ОСОБА_5
внаслідок ДТП, що була вчинена з вини
ОСОБА_3, в сумі 20 000 грн., що
підтверджується договором № 1 від
23.02.2013 року, розпискою потерпілих і їх
заявою, посвідченою нотаріусом (а.с. 55,
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану її працівником під час
виконання ними своїх трудових
(службових) обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо
законом не встановлено інший розмір.

За таких обставин позов в частині
стягнення з ОСОБА_3 суми в розмірі 20 000
грн. є доведеним і підлягає
задоволенню.

Суд вважає необхідним відмовити
позивачу у стягненні витрат, пов`язаних
із транспортуванням пошкоджених
транспортних засобів Mercedes-Benz, д/н
НОМЕР_1 та Krone, д/н НОМЕР_2 від місця ДТП
до м.Вінниці в сумі 15 530,79 грн., оскільки
сплата даної суми ПрАТ «Райз-Максимко»
не підтверджена позивачем належними
доказами (квитанціями, платіжними
дорученнями тощо), а надана калькуляція
витрат, що міститься на а.с. 122 т. 1, не
може бути прийнята судом до уваги.

Судові витрати позивача, що полягають в
сплаті судового збору в розмірі 114,71
грн. (а.с. 6), підлягають стягненню з
відповідача (ст.88 ЦПК України).

Оскільки позивач був звільнений від
сплати судового збору на підставі п. 6 ч.
1 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір», сума судового збору в розмірі
2349,23 грн., що пропорційна задоволеним
позовним вимогам, підлягає стягненню з
відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 132, п. 3 ст. 134 КЗпП
України, ст.ст. 1166, 1172, 1191 ЦК України,
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 234
923 (двісті тридцять чотири тисячі
дев`ятсот двадцять три) грн. 20 коп. у
відшкодування матеріальної шкоди, а
також 114 (сто чотирнадцять) грн. 71 коп.
судових витрат.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 2 349 (дві тисячі
триста сорок дев`ять) грн. 23 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області
протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення.

Суддя: