Провадження № 2/161/502/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

03 червня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти
Л.В.

при секретарі Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
справу за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства «Луцьке
підприємство електротранспорту»,
Волинського регіонального управління
публічного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС», третя особа , яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача -
ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 05.12.2013р. звернулася в суд з
позовом до комунального підприємства
«Луцьке підприємство
електротранспорту», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача -
ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивує тим, що 27.09.2013 року
близько 10.00 год. ОСОБА_2 керуючи
автобусом марки „Богдан", д.н.з. НОМЕР_1
по вул. Ковельській у м.Луцьку, що
здійснює міські перевезення пасажирів
у м.Луцьку по маршруту №29 перед
початком руху не переконався, що це
буде безпечно та не створить перешкоди
для інших учасників дорожнього руху, не
був уважним, розпочав рух, внаслідок
чого, виходячи з салону автобуса вона,
ОСОБА_1, впала та отримала тілесні
ушкодження. Згідно акту
судово-медичного обстеження,
проведеного 03.10.2013-04.10.2013року, на час
такого обстеження вказані тілесні
ушкодження відносяться за ступенем
тяжкості до категорії легких тілесних
ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я. Крім цього, під час
дорожньо-транспортної пригоди були
пошкоджені кофта і куртка, які стали
непридатними. На лікування травм,
отриманих нею внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, нею
було витрачено 1192,23 грн., що
стверджується відповідними чеками.
Крім матеріальної шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я, йому заподіяно
моральну шкоду, яку він оцінює у
20000гривень. Зважаючи на ту обставину, що
водій автобуса марки „Богдан", д.н.з.
НОМЕР_1, є найманим працівником, то
відповідальність за заподіяну їй шкоду
повинно нести комунальне підприємство
„Луцьке підприємство
електротранспорту", оскільки
використовувало автобус марки
«Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, та здійснювало
на ньому перевезення пасажирів на
маршруті №29 м.Луцьку, тобто є
володільцем вказаного транспортного
засобу.

Посилаючись на наведене, позивач
просить суд стягнути з комунального
підприємства „Луцьке підприємство
електротранспорту" в її користь
матеріальної шкоди в розмірі 1192,23грн.
та 20000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 13.02.2014р. залучено до
участі по даній справі в якості
співвідповідача - приватне акціонерне
товариство «Страхова група «ТАС».

В судове засідання позивач не
з'явилась, подала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності. В
якій зазначила, що позовні вимоги
підтримує з наведених у позовній заяві
мотивів.

Відповідач комунальне підприємство
«Луцьке підприємство
електротранспорту» в судове засідання
не з'явився, його представник подав
суду заяву, згідно з якою просив
розглядати справу за його відсутності .

Представник Волинського регіонального
управління публічного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» в
судове засідання не з'явився, подав
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, згідно з якою просив
відмовити позивачу в позові в частині
стягнення шкоди з публічного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» у зв'язку з добровільною
виплатою страхового відшкодування.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.09.2013 року
близько 10.00 год. ОСОБА_2, керуючи
автобусом марки „Богдан", д.н.з. НОМЕР_1
по вул. Ковельській у м.Луцьку, що
здійснює міські перевезення пасажирів
у м.Луцьку по маршруту №29 перед
початком руху не переконався, що це
буде безпечно та не створить перешкоди
для інших учасників дорожнього руху, не
був уважним, розпочав рух, внаслідок
чого, виходячи з салону автобуса
ОСОБА_1, впала та отримала тілесні
ушкодження.

Згідно акту судово-медичного
обстеження, проведеного
03.10.2013-04.10.2013року, на час такого
обстеження вказані тілесні ушкодження
відносяться за ступенем тяжкості до
категорії легких тілесних ушкоджень,
що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.(а.с.9)

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія автобуса
марки „Богдан", д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2.
Власником автобуса як джерела
підвищеної небезпеки є Луцьке
підприємство електротранспорту.

Як вбачається з постанови Луцького
міськрайонного суду від 08 листопада 2013
року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого, ст. 124 КУпАП, та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 400
грн. (а.с.10).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальній справі що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Зважаючи на викладене, при вирішенні
заявлених у справі позовних вимог, суд
приймає до уваги постанову судді
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 08 листопада 2013
року, оскільки остання набрала
законної сили, нею встановлено час та
місце дій, внаслідок яких було
спричинено тілесні ушкодження
позивачу у справі, а також винну особу.

Згідно ч. 2 ст. 1187ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно виписки №16527, виданої Луцькою
міською клінічною лікарнею ОСОБА_1
знаходилась на стаціонарному
лікуванні з 27.09.2013р. по 02.10.2013р. з
діагнозом «Струс головного мозку,
забійна рана потиличної ділянки». Як
доказ понесених витрат на лікування
позивачем представлено касові чеки на
придбання медикаментів.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно чеків, витрачених позивачем на
лікування, остання понесла
матеріальні витрати на лікування, які
відповідачем виплачені в
добровільному порядку.

Відповідно до статті 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;

Відповідно до ч. 1,2 п.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Згідно ч.2 вищевказаної статті
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Стосовно позовних вимог про стягнення
моральної шкоди в сумі 20000гривень, то
суд приходить до висновку, що в цій
частині позов підлягає до часткового
задоволення. Так, позивачу ОСОБА_1
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди з вини відповідача було
заподіяно моральну шкоду, яка полягає в
ушкодженні здоров'я, перенесенні
фізичного болю, негативно вплинуло на
звичний спосіб життя позивача.

Приймаючи до уваги, що водій автобуса
марки „Богдан", д.н.з. НОМЕР_1, є найманим
працівником, то відповідальність за
заподіяну їй шкоду повинно нести
комунальне підприємство „Луцьке
підприємство електротранспорту",
оскільки використовувало автобус
марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, та
здійснювало на ньому перевезення
пасажирів на маршруті №29 м.Луцьку,
тобто є володільцем вказаного
транспортного засобу.

А тому, враховуючи вищевикладене та
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
приходить до висновку, що з Луцького
підприємства електротранспорту в
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
моральна шкода в розмірі 1500грн. (одна
тисяча п'ятсот гривень) .

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача

в дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини

вимог.

Отже, з відповідача в дохід
держави слід стягнути судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст. ст. 23, 1167 ч.1, 1187 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Луцького підприємства
електротранспорту в користь ОСОБА_1 1500
грн. (одна тисяча п'ятсот гривень 00 коп.)
матеріальної шкоди, 1300грн. (одна тисяча
триста гривень) моральної шкоди .

Стягнути з Луцького підприємства
електротранспорту в дохід держави 243,60
грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок)
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В. Івасюта