Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3028/14
Головуючий у 1 інстанції Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 23 травня 2014 року у
справі за позовом Концерну «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» Комунарського
району до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за послуги з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року Концерн «Міські
теплові мережі» в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» Комунарського
району звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
послуги з централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води.

Ухвалою Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 17 лютого 2014 року до
участі у справі залучено ОСОБА_4 в
якості співвідповідача.

В позові, неодноразово уточненому в
ході судового розгляду, зазначав, що
Концерн «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну «Міські теплові
мережі» Комунарського району в період
з січня 2009 року по листопад 2013 року
включно надав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 послуги
з централізованого постачання гарячої
води у житлове приміщення, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 01.12.2013
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частково
здійснювали оплату за надані послуги.
За вказаний період заперечень з боку
відповідачів на неналежну якість
надання послуг з централізованого
опалення, централізованого постачання
гарячої води на адресу Концерну «МТМ»
не надходило.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські
теплові мережі» заборгованість в
розмірі 6086,28 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 23 травня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь Концерну «Міські теплові
мережі» заборгованість в розмірі 6 086,28
грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь Концерну «Міські теплові
мережі» судовий збір по 114,70 грн. з
кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги Концерну
«МТМ» та стягуючи суму заборгованості
за послуги з централізованого
опалення та централізованого
постачання гарячої води, суд першої
інстанції виходив з того, що незважаючи
на те, що між сторонами не укладений
договір про надання послуг з
центрального опалення та гарячої води,
позивачем такі послуги надавалися
відповідачам, вони від них не
відмовилися, однак з січня 2009 року
належним чином оплату не здійснюють,
тому виникла заборгованість у розмірі 6
086,28 грн.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції є правильним.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції,
у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК
України, повно та всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, на які
посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
закон, що їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі проживають у АДРЕСА_1 та є
споживачами теплової енергії, за що
вносять плату, однак не в повному
обсязі. Відповідач ОСОБА_3 згідно копії
технічного паспорту є власником
зазначеної квартири, але з 04.10.2012р. в ній
не проживає та знята з реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність
зобов'язує, це означає, що власник
повинен не лише користуватися майном,
вилучати з нього корисні властивості,
але й нести відповідальність перед
суспільством за належне використання
цих прав.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, власник майна не тільки
має право на свій розсуд володіти,
користуватися, розпоряджатися
належним йому майном, але й повинен
виконувати певні обов'язки, зокрема,
утримувати майно, та нести витрати,
необхідні для збереження майна, та
вживати всіх заходів, пов'язаних із
забезпеченням належного стану майна.

В зв»язку з зазначеним, доводи апелянта
про те, що вона не повинна сплачувати за
теплові послуги з жовтня 2012 року є
безпідставними.

Апелянт посилається на те, що Концерном
"МТМ" не доведено, що саме ним надаються
послуги з централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води, оскільки відсутні договірні
відносини між ним та Концерном.

Проте, попри відсутність укладеного
між сторонами типового договору, що
визнається сторонами, надання
зазначених послуг до будинку
відповідачів, а тому і до їх помешкання
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну
"Міські теплові мережі" предметом
діяльності цього підприємства є
виробництво теплової енергії,
розподілення її для обігріву житла і
побутових потреб населення.. Концерн
"МТМ" має ліцензію на здійснення цього
виду діяльності.

У відповідності до п. 1 рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради № 25 від 29.01.2009 року "Про
визначення виконавців
житлово-комунальних послуг", починаючи
з 01.09.2009 року., а з 01.04.2011 року рішенням №
200 від 28.04.2011 року виконавцем
житлово-комунальних послуг для
населення, що мешкає у житловому фонді
комунальної власності м. Запоріжжя, з
централізованого опалення,
централізованого постачання гарячої
води визначено Концерн "Міські теплові
мережі" в будинках, мережі яких
безпосередньо приєднані до теплових
мереж Концерну "МТМ", в тому числі й щодо
відповідачів.

Зазначені рішення органу місцевого
самоврядування не оскаржувались та не
скасовувались в установленому
законом порядку.

Точка розподілу відповідно до ст. 1
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" - це місце передачі послуги від
однієї особи до іншої, облаштоване
засобами обліку та регулювання.

Рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради від 27.07.2004
року № 284 визначено, що межею
балансової та експлуатаційної
відповідальності між комунальним
підприємством "Водоканал", Концерн
"Міські теплові мережі" і
підприємствами балансоутримувачами
об'єктів житлового господарства всіх
форм власності, об'єктів освіти,
охорони здоров'я, культури, спорту,
соціального захисту та органів
місцевого самоврядування є зовнішня
поверхня стін будівель. Враховуючи, що
будинок, в якому знаходиться квартира
відповідачів, облаштований приладом
обліку на опалення, тому саме він є
місцем передачі послуги, оскільки ним
фіксується кількість теплової енергії,
поставленої позивачем до будинку.

Таким чином, з 01.01.2009року по теперішній
час в будинку АДРЕСА_1 теплопостачання
та подача гарячої води здійснюється
Концерном "МТМ". З огляду на те, що
система опалення та водопостачання
будинків є єдиною системою, Концерн
"МТМ" надає послуги з постачання
опалення та гарячої води також і до
квартири №110 в якій мешкають
відповідачі.

Пунктами 25, 26 "Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення", затверджених
Постановою КМУ від 27 липня 2005р. № 630,
передбачена можливість у
встановленому порядку відмовитись від
централізованого постачання
зазначених послуг, але відповідачі
таких вимог в позасудовому порядку у
період, за який утворилась
заборгованість, до постачальника не
заявляли, а тому їх квартира є
приєднана до загальних мереж
постачальника.

Отже, надання послуг Концерном "МТМ"
відповідачу з 01.01.2009 року доведено
усіма зазначеними матеріалами справи.
Не зважаючи на відсутність договору,
фактично між сторонами існують
правовідносини з приводу
надання-отримання послуги з
централізованого опалення, а отже,
існує зобов'язання споживача по оплаті
отриманих послуг.

Доводи апелянта про те, що тарифи на
теплову енергію завищені та
встановлені не належним чином
безпідставні та спростовуються
висновками суду, оскільки тарифи
оплати за теплову енергію встановлені
рішеннями виконкому Запорізької
міської ради № 31 від 30.01.2009р., № 34 від
26.01.2009р., № 192 від 28.04.2010р., № 1 від 05.01.2011р.
(а.с. 113-116).

Суму заборгованості за період поза
межами позовної давності відповідач
ОСОБА_3 не визнала і просила
застосувати наслідки пропуску
позивачем строку позовної давності.

Судом першої інстанції, з посиланням на
норми ст., ст. 256-257, 264 ЦК України,
здійснено вірний висновок, що термін
позовної давності заявлених позивачем
вимог не сплив, оскільки 19.10.2012р. було
видано судовий наказ про стягнення з
відповідачів заборгованості, який
було скасовано за заявою ОСОБА_3 19.11.2012
року.

Відповідно ч.1 ст. 95 ЦПК України судовий
наказ є особливою формою судового
рішення.

Отже за правилами частини 2 статті 264 ЦК
України зверненням позивача до суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з відповідачів
заборгованості перебіг позовної
давності перервався.

Згідно ч.3 ст. 264 ЦК України після
переривання перебіг позовної давності
починається заново.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт були предметом дослідження
судом першої інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права. Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновком суду першої інстанції з їх
оцінкою.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.303,307, 308, 313- 315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 23 травня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: