Номер провадження: 22-ц/785/1690/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Оверіної О.В., Мартинової К.П.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» про розподіл
спільного майна подружжя та
зобов'язання вчинити певні дії, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» про розподіл
спільного майна подружжя та
зобов'язання вчинити певні дії, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
21 жовтня 2013 року,

встановила:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з вказаним позовом, посилаючись
на те, що з 23 липня 2005 року був укладений
шлюб між нею та ОСОБА_4

22 лютого 2006 року між її чоловіком
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір
купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_4
купив квартиру АДРЕСА_1.

Грошові кошти у розмірі 15600 доларів США
для придбання даної квартири були
отримані ОСОБА_4 на підставі кредитного
договору, укладеного 22 лютого 2006 року
між ОСОБА_4 та ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції «Райффайзен Банк Аваль».

Крім того, в цей же день між нею та
банком був укладений договір поруки.

12 серпня 2010 року шлюб між сторонами був
розірваний.

За час перебування у шлюбі ними були
виплачені грошові кошти на виконання
зобов'язань по кредитному договору у
розмірі 8902 долара 69 центів США, та при
укладенні договору купівлі-продажу
квартири ОСОБА_4 було сплачено 8500
гривень, що є спільними грошовими
коштами подружжя.

З урахуванням зазначеного просила
стягнути з ОСОБА_4 12 частину грошових
коштів та зобов'язати ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції «Райффайзен Банк Аваль»
виключити її зі складу поручителів.

ОСОБА_4 позов не визнав, та звернувся із
зустрічним позовом, зазначив, що він не
згоден щодо стягнення з нього грошових
коштів у розмірі 39751,59 грн. з посиланням
на те, що у нього перед його колишньою
дружиною відсутні будь які боргові
зобов'язання, хоча не заперечував, що
під час перебування у шлюбі на користь
банка були сплачені грошові кошти у
розмірі 79505,18 грн., що є спільним майном
подружжя. Тому просив розділити майно,
що є спільною власністю подружжя в
розмірі 79505, 18 грн. по ? частини кожному
подружжя, а саме кошти в розмірі 39752,59
грн. та виключити ОСОБА_3 зі складу
поручителів за кредитним договором №
6218 від 22 лютого 2006 року.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2013 року стягнуто
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти
у розмірі 39752 гривні 59 копійок. В решті
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання судових витрат.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_4 В скарзі з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення його позову.

Апелянт в судове засідання не з'явився.
Про час та місце розгляду справи в
апеляційному суді повідомлявся
належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 23 липня 2005 року був
укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

22 лютого 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6
був укладений договір купівлі-продажу,
згідно з яким ОСОБА_4 купив квартиру
АДРЕСА_1.

Грошові кошти у розмірі 15600 доларів США
для придбання даної квартири були
отримані ОСОБА_4 на підставі кредитного
договору, укладеного 22 лютого 2006 року
між ОСОБА_4 та ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції «Райффайзен Банк Аваль».

Крім того, в цей же день між ОСОБА_3 та
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» був укладений
договір поруки.

12 серпня 2010 року шлюб між сторонами був
розірваний.

За час перебування у шлюбі сторонами
були виплачені грошові кошти на
виконання зобов'язань по кредитному
договору у розмірі 8902 долара 69 центів
США, та при укладення договору
купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 було
сплачено 8500 гривень, що є спільними
грошовими коштами подружжя.

Отже загальна сума, яка була сплачена
ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі
складає 79505,18 грн.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначено,
що вирішуючи спори між подружжям про
майно необхідно встановити обсяг
спільно нажитого на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясувати джерело та час його
придбання.

Оскільки за час спільного проживання
подружжя, сторонами було виплачені
грошові кошти, направлені на придбання
квартири, зареєстрованої на ім'я ОСОБА_4
у розмірі 79505,12 грн., що є спільним
майном подружжя, тому, всупереч
твердженню апелянта, зазначена сума
підлягає розподілу між сторонами по 12
частини грошових коштів у розмірі 39752,59
грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про
зобов'язання ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції «Райффайзен Банк Аваль»
виключити ОСОБА_3 зі складу поручителів
за кредитним договором № 6218 від 22
лютого 2006 року, то вони не підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно із п. 3.3 договору поруки від 22
лютого 2006 року, сторони договору, а саме
банк та ОСОБА_3 встановили, що
поручитель не може передавати своїх
обов'язків по цьому договору третім
особам без письмової згоди кредитора.

Проте, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» письмової
згоди не надав, крім того у судовому
засіданні заперечував щодо
задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позову. Вказані висновки суду
відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 21 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

О.В.Оверіна

К.П.Мартинова