Справа № 2/487/599/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 року Заводський районний
суд м. Миколаєва в складі головуючого -
судді Андрощука В.В., при секретарі
Забродській Г.В., за участю відповідача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про встановлення
кредитного договору нікчемним
правочином та визнання його недійсним,
покладання зобов'язання про повернення
грошової суми,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2012року Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
(далі за текстом «Банк»), звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№004-14962-220408 від 22.04.2008 року в сумі 4604,22
гривень. Свої вимоги Банк мотивував
тим, що позичальник ОСОБА_1 належним
чином не виконує свої зобов'язання за
договором кредиту.

В грудні 2012 року ОСОБА_1 подав
зустрічний позов про визнання
недійсним (нікчемним) правочину -
кредитного договору №004-14962-220408 від
22.04.2008, укладеного між Банком та ним
(позивачем), посилаючись на
недодержання Банком в момент його
вчинення вимог законів України,
галузевих законодавчих актів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України. При
цьому вказував, що кредитний договір
укладений під впливом омани з боку
відповідача щодо обставин, які мають
істотне значення, а саме умов надання
кредиту, фактичної вартості суми
кредиту, графіка його погашення. В
результаті порушення Банком Закону
України «Про захист прав споживачів»
він прийняв для себе невигідні умови
кредитного договору. Посилаючись на те,
що як в процесі укладання так і під час
виконання кредитного договору Банком
порушено Закон України «Про захист
прав споживачів», вимоги Цивільного
Кодексу України і Правил надання
банками України інформації споживачу
про умови кредитування та сукупну
вартість кредиту, просив зустрічний
позов задовольнити.

В подальшому ОСОБА_1 зустрічні позовні
вимоги збільшив. Посилаючись на вимоги
ч.1 ст.216 ЦК України, відповідно до якої у
разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, просив
зобов'язати Банк повернути йому суму у
розмірі 1817,00 грн., яка склалася як
різниця між сумою, що він сплатив Банку
станом на 25.11.2009р у розмірі 11202,00 грн., та
сумою, що отримав від Банку.

05.03.2014 року представник позивача
позовні вимоги уточнив та просив
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь Банку заборгованість, яка
виникла внаслідок невиконання
останнім умов кредитного договору, та
яка станом на 07.08.2012 року складає
4829,22гривеь,з яких: тіло кредиту -
1462,25грн., заборгованість за відсотками -
1216,75грн., заборгованість за комісіями -
1925,22 грн., пеня - 225грн.

В процесі розгляду справи
представник Банку уточнені позовні
вимоги підтримав та просив про їх
задоволення. Зустрічний позов
відповідача ОСОБА_1 не визнав і просив
відмовити у його задоволенні за
необґрунтованістю та безпідставністю.
Стверджував, що кредитний договір з
відповідачем був укладений при повній
відповідності до вимог чинного
законодавства. Зазначала про
відсутність правових підстав щодо
повернення грошових коштів.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги
Банку не визнав. Зустрічні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Наполягав на їх задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
22.04.2008р. між Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк»
(правонаступник ТОВ «Комерційний Банк
«Дельта») та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №004-14962-220408.
Відповідно до п.1.2. договору, позивач
відкриває відповідачу картковий
рахунок НОМЕР_1 в національній валюті
України - гривні, випускає та надає
держателю платіжну картку, а також
ПІН-код до картки; здійснює
обслуговування держателя на умовах,
викладених в тарифному пакеті Uisa
класичний. Банк надає держателю кредит
шляхом відкриття відновлюваної
відкличної кредитної лінії на загальну
суму 30000грн., та на день укладання
договору встановлює ліміт кредитної
лінії на рахунку в сумі 3000грн., що
передбачено п.1.3. кредитного договору.
Ліміт кредитної лінії розраховується
Банком самостійно.

Кредитні кошти та власні кошти
держателя використовуються для
розрахунків за товари чи послуги, які
придбані держателем у суб'єктів
господарювання, зняття готівки,
виконання держателем своїх зобов'язань
перед банком за договором, та вчинення
інших операцій передбачених договором.

Відповідно до п.2.1. моментом надання
банком держателю кредиту є день
здійснення операції за допомогою
картки або день утримання платежів за
умови відсутності на рахунку власних
коштів держателя.

Відповідно до ст.626 ЦК України
договором є домовленість сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Нормами ст. 627 ЦК
передбачено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів Цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

При цьому згідно ст. 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Як вбачається із змісту договору
№004-14962-220408 «На відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки», він підписаний сторонами, що
свідчить про те, що ОСОБА_1 був
ознайомлений з умовами договору та
Правилами обслуговування платіжних
карток Uisa Classik Тарифний пакет «Uisa
Класичний» та погодився зі змістом
прав та обов'язків кожної із сторін.

Відповідно до п.5.1 договору держатель
засвідчує, що він ознайомлений з
правилами, тарифами та погоджується
вважати їх обов'язковими до
застосування до відносин, які виникли
на підставі цього договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Суд констатує, на підставі наданих
доказів, що банк виконав свої
зобов'язання, а відповідач ОСОБА_1
взятих на себе зобов'язань за
договором не виконав, внаслідок чого у
нього станом на 07.08.2012 року виникла
заборгованість, у розмірі 4829,22гривеь, з
яких: тіло кредиту - 1462,25грн.,
заборгованість за відсотками - 1216,75грн.,
заборгованість за комісіями - 1925,22 грн.,
пеня - 225грн.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
якщо у зобов'язані встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Договір про надання кредиту
укладається у письмовій формі, один із
оригіналів якого передається
споживачеві. Споживач не зобов'язаний
сплачувати кредитодавцеві будь-які
збори, відсотки або інші вартісні
елементи кредиту, що не були зазначені
в договорі.

Застосування Закону України «Про
захист прав споживачів» до спорів, що
виникають з кредитних правовідносин,
можливе в тому разі, якщо предметом і
підставою позову є питання надання
інформації споживачеві про умови
отримання кредиту, типу відсоткової
ставки, валютні ризики, процедура
виконання договору, тощо, які передують
укладанню договору.

Після укладання договору між сторонами
виникають кредитні правовідносини,
тому до спорів щодо виконання
укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та
ОСОБА_1 договору цей закон, на який
посилаються ОСОБА_1 не може
застосовуватися.

Положення чинного законодавства, на
які посилаються ОСОБА_1, як на підставу
своїх вимог є загальними правовими
нормами, які застосовуються до
правовідносин. Оскільки банк є
фінансовою установою, діяльність якої
регулюють спеціальні правові норми, до
відносин між банком та позичальником
також необхідно застосовувати
спеціальні правові норми, спеціальні
правила, які регулюють відносини між
банком, як фінансовою установою та
позичальником.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що позовні вимоги Банку щодо
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
договором, підлягають задоволенню.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання недійсності (нікчемності)
правочину (кредитного договору),
повернення грошових коштів, є
безпідставними, ґрунтуються на
невірному (помилковому) тлумаченні
законодавства України, а тому такі
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_1
на користь позивача слід стягнути 214,60
гривень судового збору.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 6,10,18, 202-215,218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором №004-14962-220408 від 22
квітня 2008 року на загальну суму 4829,22
грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 214,60грн. у відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» про
встановлення кредитного договору
нікчемним правочином та визнання його
недійсним, покладання зобов'язання про
повернення грошової суми - відмовити.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК
України.

СУДДЯ:
В.В. АНДРОЩУК