АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/912/2014
Головуючий в інстанції Черниш О.Л.
Доповідач: Фурман Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.При
секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_6, діючого від імені
ОСОБА_7, та публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 31 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7 до публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, за час
затримки видачі трудової книжки та
розрахунку при звільнені,
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, зазнаючи,
що з 29.05.2012 року перебував у трудових
відносинах з публічним акціонерним
товариством «Чорнобаївське» (надалі
ПАТ «Чорнобаївське»).

20.10.2013 року він попередив роботодавця
про звільнення за власним бажанням, але
до закінчення строку попередження
відкликав свою заяву та повідомив про
намір продовжувати працювати на
підприємстві і виконувати роботу
згідно своїх функціональних
обов'язків, проте у прийнятті зави йому
було відмовлено з посиланням на те, що
трудовий договір з ним розірваний
04.11.2013 року на підставі наказу від 01.11.2013
року.

Вважаючи звільнення незаконним,
позивач, уточнивши позовні вимоги,
просив суд скасувати наказ від 01.11.2013
року про його звільнення з роботи за
власним бажанням, поновити на посаді,
яку займав до звільнення (оператор
птахофабрик та механізованих ферм) на
ПАТ «Чорнобаївське»; стягнути з ПАТ
«Чорнобаївське» середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 05.11.2013 року,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні - 818,76 грн.,
середній заробіток за час затримки
видачі трудової книжки - 1773, 99 грн. та
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду від 31 січня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Скасовано п.3 наказу публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» №155-к від 01.11.2013 року
про звільнення ОСОБА_7 з 04.11.2013 року за
власним бажанням.

Поновлено ОСОБА_7 на посаді оператора
птахофабрик та механізованих ферм
публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» з 05 листопада 2013 року.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на користь
ОСОБА_7 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 5914,80 грн.
та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на користь
спеціального фонду державного бюджету
судові витрати у розмірі 214,40 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_7 на посаді оператора птахофабрик
та механізованих ферм публічного
акціонерного товариства ПАТ
«Чорнобаївське» допущено до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, діючий від
імені ОСОБА_7 просить рішення суду в
частині стягнення з ПАТ
«Чорнобаївське» на користь ОСОБА_7
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 5914,80 грн., моральної
шкоди в сумі 2000 грн., відмови в
задоволенні позову про стягнення
середнього заробітку за час затримки
при остаточному розрахунку при
звільнені та затримки у видачі
трудової книжки скасувати, та ухвалити
в цій частині нове рішення яким
стягнути з ПАТ «Чорнобаївське» на
користь ОСОБА_7 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 8 187,6 грн.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені в сумі 818,76
грн., середній заробіток за час
затримки у видачі трудової книжки в
сумі 1773,98 грн. та моральної шкоди в сумі
5000 грн., пославшись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Чорнобаївське»
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_7 відмовити, пославшись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ПАТ «Чорнобаївське» ОСОБА_6,
діючий від імені ОСОБА_7, доводи
апелянта не визнав і просив їх
відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_6, діючого від
імені ОСОБА_7 підлягає задоволенню
частково, а апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» слід відхилити з таких
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_7 з 29.05.2012
року перебував у трудових відносинах з
публічним акціонерним товариством
«Чорнобаївське».

20.10.2013 року позивач письмово попередив
ПАТ «Чорнобаївське» про розірвання
трудового договору за власним
бажанням, з чим роботодавець погодився
за умови відпрацювання працівником на
роботі протягом двох тижнів після
попередження про звільнення і
повідомив робітника про те, що останнім
робочим днем є 04.11.2013 року.

Пунктом 3 наказу № 155-к від 01.11.2013 року
ОСОБА_7 звільнено з займаної посади з
04.11.2013 року за власним бажанням,
відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Бажання працівника на розірвання
трудового договору за раніше поданою
заявою роботодавець не з'ясовував, в
той час, як надані суду докази свідчать
про те, що 04 листопада 2013 року позивач
вийшов на роботу та повідомив про свій
намір продовжувати працювати на
підприємстві та виконувати роботу
згідно своїх функціональних
обов'язків, при цьому надав письмову
заяву про відкликання заяви про
звільнення у прийнятті якої йому було
відмовлено з посиланням на те, що
трудовий договір з ним розірваний
04.11.2013 року на підставі наказу від 01.11.2013
року.

В цей же день позивач надіслав поштою
на адресу підприємства заяву про
відкликання заяви про звільнення .

Враховуючи, що позивач після
закінчення строку попередження про
звільнення не залишив роботу і не
вимагав розірвання трудового договору,
та зважаючи на те, що до закінчення
двотижневого строку після подачі
працівником заяви про звільнення на
його місце інший працівник, якому
відповідно до законодавства не може
бути відмовлено в укладені трудового
договору, не запрошувався, колегія
суддів погоджується з висновком суду
про те, що звільнення робітника
відбулося з порушенням норм трудового
законодавства і вважає, що суд
правильно відновив порушені права
позивача у обраний ним спосіб.

Доводи представника відповідача про
те, що позивач оформив обхідний лист, а
тому не мав наміру продовжувати роботу
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки обхідний лист не є належним
доказом намірів позивача звільнитися.
Крім того, позивач стверджує, що
обхідний лист не отримував і не
підписував його, а відповідачем
вказані обставини належними і
допустимими доказами не були
спростовані.

Відповідно до ч. 2 ст.235 КЗпП України при
ухваленні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст.. 27
Закону України „Про оплату праці" за
правилами, передбаченими Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 ( далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз.3 п.2
Порядку, середньомісячна заробітна
плата за час вимушеного прогулу
працівника обчислюється виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана виплата, тобто, що
передують дню звільнення працівника з
роботи.

Ураховуючи, що позивач був звільнений
04.11.2013 року, застосовуючи зазначені
норми права, його середня заробітна
плата повинна обчислюватися з виплат,
отриманих ним за попередні 2 місяці
роботи, а саме вересень та жовтень 2013
року.

Відповідно до п.5 розділу 4 Порядку
основою для визначення загальної суми
заробітку, що полягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
заробітна плата працівника, яка згідно
п. 8 цього Порядку визначається
діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів ( годин), а
у випадках, передбачених чинним
законодавством -календарних днів за
цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді ( абз. 2 п.8
Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства ( абз. 3
п. 8 Порядку).

Таким чином, сума середнього заробітку,
який відповідач має сплатити на
користь позивача за період з 05.11.2013 року
по 30.01.2014 року складає 10009,8 грн. ( 1649,18
грн.(вересень) та 2688,43 грн. (жовтень) =
4337,61 грн. : 26 (кількість фактично
відпрацьованих робочих днів за 2
місяці) = 166,83 грн. (середньоденна
заробітна плата) х 60 ( дні вимушеного
прогулу) = 10009,8 грн.), а тому визначений
судом розмір середнього заробітку за
час вимушеного прогулу підлягає
збільшенню до 10009,8 грн. При цьому слід
зазначити, що розмір грошових коштів
визначено без утримання податку та
інших обов'язкових платежів.

При вирішенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди суд, на
думку колегії суддів, обґрунтовано
виходив з того, що відповідач допустив
порушення законних прав позивача і це
призвело до моральних страждань та
вимагало від нього додаткових зусиль
для поновлення свого права. Вказані
обставини відповідно до ст.237 - 1 КЗпП
України є підставою для відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівникові.

Визначений судом розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
відповідає характеру порушення та
глибині страждань позивача.

Оскільки, поновивши на роботі
незаконно звільненого працівника, суд
одночасно прийняв рішення про виплату
йому середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, та зважаючи на те,
що відповідно до вимог ст. 117, 235 КЗпП
України стягнення середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні можливо лише у випадку
правомірного звільнення працівника і
коли це не тягне за собою його
поновлення на роботі, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно відмовив у задоволенні вимог
про стягнення середнього заробітку за
час затримки видачі трудової книжки та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні

Інші доводи апеляційних скарг висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на наведене, рішення суду в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
слід змінити, збільшивши розмір
стягнутого з публічного акціонерного
товариства «Чорнобаївське» на користь
ОСОБА_7 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 5914,80 грн.. до 10009,8
грн., в решті рішення слід залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, діючого від
імені ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Чорнобаївське» відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 31 січня 2014 року в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
змінити, збільшивши розмір стягнутого
з публічного акціонерного товариства
«Чорнобаївське» на користь ОСОБА_7
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 5914,80 грн. до 10009,8 грн., який
визначено без утримання податку та
інших обов'язкових платежів.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: