Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2258/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 11 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Бердянський
МВ УДМС України в Запорізькій області
про захист прав власника житлового
будинку, усунення перешкод у володінні
та розпорядженні нерухомістю,
позбавлення права користування
житловим приміщенням та визнання
такими, що втратили право користування
житловим будинком, виселення, зняття з
реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа Бердянський МВ УДМС
України в Запорізькій області про
захист прав власника житлового
будинку, усунення перешкод у володінні
та розпорядженні нерухомістю,
позбавлення права користування
житловим приміщенням та визнання
такими, що втратили право користування
житловим будинком, виселення, зняття з
реєстрації.

В позові, уточненому в ході судового
розгляду, зазначала, що їй на праві
власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
03.04.2013р. До цього вказане домоволодіння
належало її батьку - ОСОБА_7, разом з
яким проживали ОСОБА_3 (син померлого),
ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_3) та їх син
ОСОБА_5, місце постійного проживання
яких зареєстровано у вказаному житлі.
Відповідачі продовжують проживати у
вказаному домоволодінні, що створює їй
перешкоди для вільного користування та
розпорядження належним їй майном тому,
що вона хоче продати цей будинок.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд захистити її права
власника вказаного домоволодіння,
усунути перешкоди у володінні та
розпорядженні цим домоволодінням,
позбавивши відповідачів права
користування домоволодінням, визнавши
особами, що втратили право
користування ним зі зняттям їх з
реєстрації місця проживання,
зобов'язавши ВГІРФО Бердянського
міськрайонного УМВС України в
Запорізькій області зняти їх з
реєстрації.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 11 березня
2014 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_6. перешкоди у володінні
та розпорядженні домоволодінням
АДРЕСА_1, виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 з вказаного житлового будинку. В
задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

В частині відмови судом першої
інстанції в задоволенні решти
позовних вимог рішення суду першої
інстанції в апеляційному порядку не
оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1
ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку"
апеляційним судом не перевіряється.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність, порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просять рішення
суду скасувати, ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Позивачка ОСОБА_6 подала заперечення на
спростування доводів апеляційної
скарги та просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

В засідання апеляційного суду
відповідачі, будучи належно та
своєчасно повідомленими про час та
місце судового засідання, що
підтверджується наявними в справі
рекомендованими поштовими
повідомленнями про вручення судових
повісток про виклик, не з'явилися. З
клопотаннями про відкладення судового
засідання з повідомленням про
поважність причин неявки до
апеляційного суду відповідачі не
звернулися. Судова колегія на місці
ухвалила про можливість розглядати
справу за їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, представника
позивачки адвоката ОСОБА_1, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 03.04.2012р. ОСОБА_6 має на
праві приватної власності житловий
будинок АДРЕСА_1 та це право
зареєстровано належним чином у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Відповідачі зареєстровані та
проживають у вказаному будинку з часу,
коли будинок належав на праві
власності спадкодавцю ОСОБА_8

На вимогу позивачки відповідачі
будинок не звільнили, що потягло її
звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позову.

Для врегулювання спору суд першої
інстанції правильно застосував ст.156 ЖК
України, 405 ЦК України, за якими члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються житловим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Доводи апеляційної скарги, що
відповідачі жили сім'єю з батьком
ОСОБА_3 ОСОБА_7 та не знали, що він склав
заповіт на користь доньки ОСОБА_6 не
спростовують рішення суду.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення відповідачів з
належного їй будинку позивачка в силу
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, діючи на
засадах змагальності переконливими,
належними та припустимими доказами
довела правову та фактичну підставу
заявлених вимог.

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. При цьому відповідно до
статті 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 379 ЦК України
житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для постійного
проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло
об'єктом права приватної власності

Відповідачі зареєстровані у спірному
будинку з часу, коли будинок належав
ОСОБА_7

Права власника житлового будинку,
квартири визначені статтею 383 ЦК
України та статтею 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання в права власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не
передбачено право членів сім'ї
колишнього власника будинку на
збереження права користування спірним
житлом у випадку зміни власника та без
згоди нового власника.

Після зміни власника спірної квартири
відповідачі не набули самостійного
права на житло з підстав, передбачених
законом (найм, оренда, вселення
власником чи на підставі ордера тощо -
ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України).

За відсутності у відповідачів законних
підстав для проживання у будинку, що
належить позивачу на праві приватної
власності, та за відсутності такої
згоди власника, наявні законні
підстави для захисту порушеного права
позивача щодо користування та
розпорядженням належним йому майном
шляхом задоволення позовних вимог про
виселення відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у законі такої підстави
для зняття з реєстрації місця
проживання як рішення суду про
виселення не спростовує висновки
рішення, оскільки позовні вимоги про
зняття з реєстрації відповідачів судом
не задоволені.

Крім того, в редакції від 05.07.2012р. ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі, зокрема
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Доводи апеляційної скарги, що
відповідачі не створюють перешкод
позивачці проживаючи у її будинку є
неприйнятними, оскільки встановлено,
що таке проживання відбувається без
згоди власниці, без правових підстав, а
тому суд першої інстанції правильно
вирішив про виселення відповідачів із
будинку позивачки.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм міжнародного права щодо
поваги до особистого та сімейного
життя не мають жодного підтвердження,
оскільки у справі вирішено спір щодо
застосування передбаченого
законодавством захисту прав власника
нерухомого майна.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 11 березня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: