У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області
від 23 квітня 2014 року у справі за позовом
Донецького юридичного інституту МВС
України до ОСОБА_3, третя особа - ГУ МВС
України в Донецькій області, про
відшкодування вартості навчання у
зв'язку з достроковими звільненням з
органів внутрішніх справ України,

в с т а н о в и в :

Донецький юридичний інститут МВС
України звернувся до суду із
зазначеним позовом , посилаючись на те,
що 15 серпня 2007 року ОСОБА_3 було
зараховано на навчання до Донецького
юридичного інституту Луганського
державного університету внутрішніх
справ та укладено договір про
підготовку фахівця в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ.

Згідно п. 2.3.6 договору про підготовку
фахівця в Донецькому юридичному
інституті Луганського державного
університету внутрішніх справ
передбачено, що в разі відрахування з
інституту чи звільнення з органів
внутрішніх справ до закінчення
навчання і встановленого трирічного
терміну перебування на службі за
підставами передбаченими п. 3 договору
ОСОБА_3 зобов'язався відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з його
утриманням у навчальному закладі
згідно із затвердженим розрахунком.

18 червня 2011 року наказом №123о/с ДЮІ
ОСОБА_3 був відряджений для подальшого
проходження служби у розпорядження
ГУМВС України в Донецькій області у
зв'язку з закінченням ДЮІ.

25 червня 2012 року наказом № 238 о/с ГУМВС
України в Донецькій області ОСОБА_3
звільнено з органів внутрішніх справ
України за ст. 64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим та навчальницьким
складом ОВС України.

За час навчання в Донецькому
юридичному інституті з 01 жовтня 2007 року
до 18 червня 2011 року на навчання ОСОБА_3
витрачено коштів у розмірі 19 600,18 грн.

Після звільнення з органів внутрішніх
справ у добровільному порядку вартість
навчання в інституті відповідач
відшкодувати відмовився.

З огляду на викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача до
державного бюджету вартість на його
утримання в Донецькому юридичному
інституті Луганського державного
університету внутрішніх справ у сумі 19
600,18 грн та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 23 квітня 2014 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
державного бюджету у відшкодування
вартості утримання в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ у сумі 19 600 грн 18 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що зобов'язання
відшкодувати вартість навчання, у
випадку перебування на службі менш як
три роки, покладено на ОСОБА_3 договором
про підготовку фахівця в Донецькому
юридичному інституті Луганського
державного університету внутрішніх
справ від 01 вересня 2010 року (п. 2.3.6).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п.
5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Донецького юридичного інституту МВС
України до ОСОБА_3, третя особа - ГУ МВС
України в Донецькій області, про
відшкодування вартості навчання у
зв'язку з достроковими звільненням з
органів внутрішніх справ України.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова