АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 598/1965/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Олещук Б.Т. Провадження №
22-ц/789/762/14 Доповідач - Загорський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Хома М. В., Козак І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

за участі ОСОБА_1 і її представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і його представника
ОСОБА_4, прокурора Фігель Ольги
Тадеївани, представника служби у
справах дітей Збаразької районної
державної адміністрації Назаренко
Тетяни Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1
на рішення Збаразького районного суду
від 26 травня 2014 року, представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на додаткове рішення
Збаразького районного суду від 04 липня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

04.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу. Вимоги аргументував тим, що у них
виникають непорозуміння, суперечки і
сварки. На ґрунті взаємної неприязні
припинились подружні стосунки. Сім'я
існує формально, вони проживають
роздільно та не ведуть спільного
господарства з 20.05.2012 року і він не
бажає надалі залишатися в шлюбі.

10.01.2014 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав щодо
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
стягнення аліментів на утримання
дитини.

Вимоги аргументує тим, що
відповідач залишив сім'ю і ухиляється
від виконання своїх батьківських
обов`язків, не забрав дитину з
пологового будинку, не займається
вихованням та утриманням доньки, яка
перебуває на її утриманні і потребує
матеріальної допомоги, чим поставив
ОСОБА_1 у скрутне матеріальне
становище.

ОСОБА_1 в судовому засіданні
просила стягнути в її користь аліменти
- 2000 грн. щомісячно, але не менше 30
відсотків встановленого законом
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття.

Рішенням Збаразького районного
суду від 26.05.2014 року позов ОСОБА_3
задоволено і розірвано шлюб між ОСОБА_3
і ОСОБА_1.

Позов ОСОБА_1 про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів на утримання дитини -
задоволено частково і стягнуто з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі вісімсот гривень, щомісячно,
починаючи з 10.01.2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Попереджено ОСОБА_3 про
необхідність змінити ставлення до
виховання малолітньої дитини.

Покладено на орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Збаразької міської ради
Тернопільської області контроль за
виконанням ОСОБА_3 батьківських
обов'язків щодо дитини.

У задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

На виконання ухвали апеляційного
суду Тернопільської області від 19.06.2014
року про повернення справи для
ухвалення додаткового рішення -
вирішення питання щодо розподілу
судових витрат, 04.07.2014 року Збаразьким
районним судом винесено додаткове
рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 - 243,6
грн. судового збору та 7385,96 грн. витрат
на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду змінити в частині
стягнення аліментів збільшивши їх до
2000 грн, а в частині відмови в
позбавленні ОСОБА_3 батьківських прав
скасувати і ухвалити нове про
позбавлення батьківських прав.
Посилається на невірне застосування
судом норм матеріального і порушення
норм процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Вказує, що суд безпідставно відхилив
доводи позивача про ухилення ОСОБА_3
від виконання батьківських обов'язків,
що суд не взяв до уваги висновок органу
опіки і піклування Збаразької міської
ради і повідомлення представника
служби у справах дітей Збаразької РДА у
яких вказано про доцільність
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Зазначає, що матеріалами справи і
показами свідків підтверджується, що
батько дитини участі у вихованні не
приймає, матеріально не допомагає, не
відвідує її і не переймається її
здоров'ям.

Вказує, що ОСОБА_3 з моменту
надання судом строку на примирення
жодного разу не намагався зустрітися з
дружиною і дочкою, що аліменти - 2000 грн.
є мінімальними та не обтяжливими для
ОСОБА_3, оскільки він працює неофіційно
в приватних клініках, систематично
бере участь у семінарах щодо
підвищення кваліфікації з приводу
імплантації зубів, проживає в м. Києві і
працює лікарем стоматологом, часто
їздить відпочивати.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в
апеляційній скарзі просить додаткове
рішення суду скасувати і ухвалити нове,
яким відмовити в стягнення з ОСОБА_3 -
7385,96 грн. витрат на правову допомогу, а
сплату судового збору розподілити
пропорційно посилаючись на порушення
норм процесуального права. Вказує, що
суд незаконно долучив до матеріалів
справи розрахунок витрат на правову
допомогу.

Зазначає, що в матеріалах справи
відсутні квитанції, фінансові
документи про фактично оплачені кошти,
не встановлено обсяг фактично
переданих і прийнятих послуг, а
розрахунок не є підтвердженням
фактичних витрат на правову допомогу.

Звертає увагу, що судом не
дотримано пропорційності розподілу
судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України,
що суд не звернув увагу не те, що ОСОБА_1
заявляла крім вимог про стягнення
аліментів, за які звільнена від сплати
судового збору, ще і вимоги про
позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і її
представник апеляційну скаргу
підтримали і навели доводи аналогічні
вказаним в скарзі.

ОСОБА_3 і його представник
апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечили.
Підтримали свою скаргу на додаткове
рішення і вказали, що понесені судові
витрати не були фактично оплачені.

Представник служби у справах
дітей Збаразької РДА вказала, що вони
не надавали висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав і в
матеріалах є лише повідомлення.
Зазначила, що ОСОБА_3 після винесення
рішення звертався щодо визначення
днів та годин побачень з донькою,
участі у її вихованні.

Прокурор виступила проти
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Орган опіки і піклування
Збаразької міської ради, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 до
задоволення не підлягає, а апеляційна
скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
відсутні підстави вважати, що
відповідач умисно ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини.

При визначенні розміру аліментів
- 800 грн. суд враховував наявну в
матеріалах справи довідку про доходи
ОСОБА_3 згідно якої середній дохід - 1500
грн. та те, що інших доказів про
матеріальне становище ОСОБА_3 не
подано.

Ухвалюючи додаткове рішення про
розподіл судових витрат суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1
звільнена від сплати судового збору на
підставі п.3 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір", а тому судовий збір слід
стягнути в доход держави. ОСОБА_1
заявляла вимоги про стягнення судових
витрат і суд на підставі поданих ОСОБА_1
доказів вважав, що підлягають до
стягнення з ОСОБА_3 - 7385,96 грн. судових
витрат за послуги адвоката.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про розірвання шлюбу,
стягнення з ОСОБА_3 аліментів - 800 грн на
утримання дитини і відмови в
позбавленні його батьківських прав,
оскільки такий висновок суду достатньо
мотивований та ґрунтується на
матеріалах справи.

Погодитись з висновками
викладеними в додатковому рішенні не
можна, оскільки вони протиречать
матеріалам справи, чинним нормам
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 і
ОСОБА_1. зареєстровано шлюб 14.01.2012 року -
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 - свідоцтво про
народження серії НОМЕР_2 від 01.12.2012 року
(а.с.8).

Судом встановлено і сторонами не
оспорюється, що дитина, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю ОСОБА_1
і перебуває на її утриманні - довідка
про склад сім'ї ОСОБА_1 №3470 від 27.12.2013р.
(а.с.115).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3
за період з 01.07.2013р. по 31.12.2013р. його
дохід - 1500 грн. в місяць (а.с.83).

У висновку органу опіки та
піклування Збаразької міської ради та
створеного дорадчого органу,
затвердженого 30.12.2013р., вказано про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13
вказали що батько не цікавиться
дитиною, не відвідує її, не
переймається її вихованням та
здоров'ям.

ОСОБА_10 у судовому засіданні
пояснила, що бачила ОСОБА_3 в кінці
лютого 2014 року біля будинку ОСОБА_1. він
прийшов до неї запитати де ОСОБА_1, бо
вдома нікого небуло.

ОСОБА_14 пояснила, що працює
акушеркою Збаразької лікарні і ОСОБА_3
не був присутній на родах, дитину з
пологового будинку не забирав.

ОСОБА_15 пояснив, що він складав
акти обстеження умов проживання сім`ї і
з слів ОСОБА_1, їх сусідів, батько дитини
ОСОБА_3 допомоги не надавав.

ОСОБА_3 переказував ОСОБА_1 кошти
та пересилав товари для доньки, що
стверджується довідками виданими
начальником ЦВПЗ Збараж-2 (а.с.155-156) та
іншими матеріалами справи (а.с.92-96, 106-109,
159).

ОСОБА_3 звертався в органи
внутрішніх справ щодо неправомірних
дій дружини ОСОБА_1 - повідомлення
Подільського РУ ГУМВС України в м.Києві
(а.с.103).

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи документів ОСОБА_3
звертався в органи опіки та піклування
щодо визначення днів та годин побачень
з донькою, участі у її вихованні. (а.с.91,
149-150, 157, 158)

Відповідно до ст.180 СК України
батьки зобов`язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Визначаючи необхідний розмір
аліментів, суд виходить з того, що
згідно із вимогами ст.182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, а також
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Враховуючи вказане колегія
суддів приходить до переконання що суд
першої інстанції вірно визначився з
правовідносинами що виникли між
сторонами та дійшов обгрунтованого
висновку про розмір аліментів, які
підлягають до стягнення.

Доводи апеляційної скарги, що
аліменти - 2000 грн. є мінімальними та не
обтяжливими для ОСОБА_3, оскільки він
працює неофіційно в приватних
клініках, систематично бере участь у
семінарах щодо підвищення
кваліфікації з приводу імплантації
зубів, проживає в м. Києві і працює
лікарем стоматологом, часто їздить
відпочивати, колегією суддів
оцінюються критично, оскільки в ході
судового розгляду першої інстанції не
здобуто і апелянтом не представлено
доказів того, що матеріальний стан
ОСОБА_3 дозволяє йому сплачувати
аліменти у більшій сумі ніж та, що
визначена судом.

Колегія суддів зауважує, що у
відповідності до вимог ст. 182 СК
України, прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років встановленого
Законом України "Про державний бюджет
на 2014 рік", розміру щомісячних доходів
ОСОБА_3 мінімальний розмір аліментів
становить - 309,6 грн. Однак як слідує із
змісту рішення ОСОБА_3 погодився
сплачувати аліменти - 800 грн. і рішення в
цій частині не оскаржує.

Згідно ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 15 постанови від 30.03.2007
р. N 3 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав",
позбавлення батьківських прав, що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Виходячи зі змісту ст. 164 СК
України та роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3,
обставинами які мають значення для
справи, і які відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України повинен довести саме позивач є
саме винна поведінка батька і його
свідоме нехтування своїми обов'язками.

Враховуючи те, що в матеріалах
справи є докази проживання ОСОБА_3 за
межами Тернопільської області, що
унеможливлює його повсякденну участь у
вихованні дитини, його скарги на
усунення перешкод в спілкуванні з
дитиною, докази надіслання речей і
коштів на утримання дитини, та
недоведеності обставин на які
посилався позивач, як підставу
позбавлення батьківських прав, - суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про недоцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Колегією суддів критично
оцінюються доводи апеляційної скарги
про ухилення ОСОБА_3 від виконання
своїх батьківських обов'язків,
оскільки вони спростовуються наявними
в матеріалах справи доказами:

- ОСОБА_3 переказував ОСОБА_1 кошти
та пересилав товари для доньки,
(а.с.155-156)

- ОСОБА_3 звертався в органи
внутрішніх справ щодо неправомірних
дій дружини ОСОБА_1 - повідомлення
Подільського РУ ГУМВС України в м.Києві
(а.с.103).

- звертався в органи опіки та
піклування щодо визначення днів та
годин побачень з донькою, участі у її
вихованні (а.с.91, 149-150, 157, 158).

Критично оцінюються доводи
апеляційної скарги, що суд не взяв до
уваги висновок органу опіки і
піклування Збаразької міської ради і
повідомлення представника служби у
справах дітей Збаразької РДА у яких
вказано про доцільність позбавлення
ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки
такі докази не мають для суду наперед
встановленого значення і оцінюються
нарівні з іншими доказами. Прокурор
просила в задоволенні позову про
позбавлення батьківських прав
відмовити.

Судом першої інстанції надана
вірна правова оцінка показам свідків, а
тому доводи апеляційної скарги про
неврахування показів свідків
оцінюються критично.

Доводи апеляційної скарги, що
ОСОБА_3 в питанні позбавлення його
батьківських прав поклався на думку
суду і це свідчить, що він не
заперечував проти позбавлення його
батьківських прав оцінюються критично,
оскільки це не свідчить про визнання
ним позову. Подальші дії ОСОБА_3
свідчать про те, що позов ним не
визнавався. В підтвердження
відсутності правових підстав для
позбавлення його батьківських прав ним
подано ряд доказів.

Твердження апелянта, що не
відповідають дійсності та
спростовуються матеріалами справи
надсилання коштів та товарів для
дитини, оскільки про такі ОСОБА_1 стало
відомо лише під час слухання справи
оцінюються критично оскільки, згідно
п.21 постанови Кабінету Міністрів
України від 5 березня 2009 року № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" - адресат поштового
переказу повідомляється про
надходження адресованого йому
поштового переказу за телефоном, номер
якого зазначається відправником на
бланку поштового переказу, або за
відповідним повідомленням. У вказаних
довідках не зазначено про повернення
вказаних переказів на вимогу ОСОБА_3
(а.с. 155, 156).

Критично оцінюються доводи
скарги, що після винесення рішення і
попередження ОСОБА_3 про необхідність
змінити своє ставлення до дитини він
жодного разу не намагався зустрітися з
донькою та надати матеріальну
допомогу, оскільки рішення у справі
винесене 26.05.2014 року, а доводи вказані в
скарзі поданій 04.06.2014 року по сплину
дев'яти днів з дня винесення рішення.

Посилання апелянта на те, що
ОСОБА_3 не був присутній коли дитину
забирали з пологового будинку і його
слід позбавити батьківських прав на
підставі п.1. ч.1 ст. 164 СК України - не
забрання дитини з пологового будинку
без поважних причин і протягом шести
місяців не виявлення щодо неї
батьківського піклування, оцінюється
критично, оскільки норма вказаного
пункту стосується випадків коли дитину
батьки не забрали з пологового будинку
і вона була передана в дитячий
будинок-інтернат - ст. 143 СК України.

Надавши оцінку доводам
апеляційної скарги ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи колегія суддів
приходить до переконання, що такі
доводи є обгрунтовані і знаходять своє
підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно ч.1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Згідно ч.1 ст 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

До складу витрат включаються лише
фактично сплачені стороною або її
представником (а не будь-ким) витрати. В
постанові від 01.10.2002 року по справі №
30/63 Верховний Суд України звернув
увагу, що судові витрати за участь
адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Суд першої інстанції ухвалюючи
додаткове рішення не звернув увагу на
відсутність доказів про реальну оплату
витрат на правову допомогу ОСОБА_1, а
опирався тільки на розрахунок, що є
неприпустимим (а.с. 311).

Рішення суду від 26.05.2014 року, а
розрахунок витрат на правову допомогу
надано в суд 03.07.2014 року (а.с. 311).

Залишив поза увагою суд і те, що
позов ОСОБА_1 задоволено частково і не
зазначив про проведення розподілу
судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

В мотивувальній частині
додаткового рішення судом не проведено
аналіз поданого ОСОБА_1 розрахунку
витрат на правову допомогу.

Враховуючи вказане, відсутності
доказів реальної оплати послуг
представника, ряд порушень норм
процесуального права колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції без
відповідних правових підстав стягнув з
ОСОБА_3 7385,96 грн.

Суд першої інстанції не звернув
увагу, що за позов ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу було сплачено судовий
збір - 229,41 (а.с. 3) і оскільки позов
задоволено то у відповідності ст. 88 ЦПК
судовий збір підлягав до стягнення з
ОСОБА_1

Вирішуючи спір в частині
розподілу судових витрат, суд не
дотримався встановленого ст. 212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, в
єдності і протиріччі, і ця оцінка
повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; суд не з'ясував
усіх обставин справи та не надав їм
належної правової оцінки, хоча їх
з'ясування має суттєве значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Додаткове рішення суду підлягає
скасуванню з постановлянням нового
рішення про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 315,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Збаразького районного
суду від 26 травня 2014 року залишити без
змін.

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Додаткове рішення Збаразького
районного суду від 04 липня 2014 року
скасувати і ухвалити нове яким :

Стягнути з ОСОБА_3 в користь
держави 243,6 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_3 229,41 грн судового збору за
подання позову про розірвання шлюбу і
121,8 грн судового збору за подання
апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський