Справа № 629/2362/14-ц
Номер провадження 2-о/629/68/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року Лозівський
міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Смірнової
Н.А., за участю секретаря Криворотенко
М.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лозова,
Харківської області цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа
відділ державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Сміла
реєстраційної служби Смілянського
міськрайонного управління юстиції
Черкаської області про визнання
недійсним актового запису про смерть, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася з заявою визнання
недійсним актового запису про смерть,
посилаючись на те, що 13 квітня 2000 року
Смілянським міським відділом РАЦСУ
Черкаської області було зроблено
актовий запис про смерть за № 313
відносно ОСОБА_2, який був зроблений на
підставі лікарського свідоцтва про
смерть № 77 від 13.04.2000 року, виданого
Черкаською обласною психіатричною
лікарнею № 1. Вищевказане лікарське
свідоцтво було визнано недійсним
згідно рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 22.04.2014 року. Дане рішення
набрало законної сили 16 травня 2014 року.
В зв'язку з чим просить визнати
недійсним актовий запис про смерть
ОСОБА_2 за № 313 від 13 квітня 2000 року,
зроблений Смілянським міським
відділом РАЦС України Черкаської
області.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, але надала суду свою заяву в
якій просить розглянути справу за її
відсутності, на задоволенні заявлених
вимог наполягає в повному обсязі,
встановити факт недійсності актового
запису про смерть батька та просить
винести рішення на підставі наданих
письмових доказів. Також зазначила, що
визнання недійсним актового запису про
смерть не пов'язано з наявністю спору
про право. Крім цього вказала, що вона
намагалась вирішити дану проблему в
позасудовому порядку, а саме
зверталась до органів РАЦС з приводу
анулювання актового запису про смерть
на підставі рішення суду про визнання
недійсним запису про смерть в
лікарському свідоцтві, але їй в цьому
було відмовлено та роз'яснено право
звернутися до суду.

Представник заінтересованої особи
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по місті Смілі
реєстраційної служби Смілянського
міськрайонного управління юстиції
Черкаської області в судове засідання
не з'явився, але надав суду свою заяву
відносно заявлених вимог, в якій просив
розглянути справу за їх відсутності,
проти задоволення заявлених вимог не
заперечують.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту: 1) родинних відносин між
фізичними особами; 2) перебування
фізичної особи на утриманні; 3)
каліцтва, якщо це потрібно для
призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню; 4)
реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,
усиновлення; 5) проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу; 6)
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті; 7) народження особи в
певний час у разі неможливості
реєстрації органом державної
реєстрації актів цивільного стану
факту народження; 8) смерті особи в
певний час у разі неможливості
реєстрації органом державної
реєстрації актів цивільного стану
факту смерті; 9) смерті особи, яка
пропала безвісти за обставин, що
загрожували їй смертю або дають
підстави вважати її загиблою від
певного нещасного випадку внаслідок
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру.

Згідно з постановою Пленуму ВСУ
№ 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику
в справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», - наведений у
ЦПК України перелік фактів, які
встановлюються судом, не є вичерпним.
За наявності умов суд може встановити і
інші факти, що мають юридичне значення.

Так, суд у відповідності до ст. 256
ЦПК України розглядає справи про
встановлення фактів від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

В ст. 55 Конституції України зазначено,
що кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази по справі, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Питання державної реєстрації смерті
регулюються ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану» та Правилами державної
реєстрації актів цивільного стану в
Україні, затвердженими наказом
Міністерства юстиції України від 18.10.2000
року.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» державна реєстрація
актів цивільного стану проводиться
шляхом складення актових записів
цивільного стану. Актовий запис
цивільного стану - це документ
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, який містить
персональні відомості про особу та
підтверджує факт проведення
державної реєстрації акта цивільного
стану.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію актів цивільного
стану» державна реєстрація смерті
проводиться органом державної
реєстрації актів цивільного стану на
підставі: 1) документа встановленої
форми про смерть, виданого закладом
охорони здоров'я або судово-медичною
установою;2) рішення суду про
встановлення факту смерті особи в
певний час або про оголошення її
померлою.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2, батько заявника, 20.10.1999 року
вийшов на прогулянку у двір та не
повернувся, в зв'язку з чим 27 жовтня 1999
року був оголошений у розшук ВКР
Лозівського МРВ УМВСУ в Харківській
області, як такий, що пропав без вісті.

Даний факт підтверджується
ксерокопіями довідок з Лозівського МРВ
ГУМВСУ в Харківській області про
тривалість розшукових дій по факту
зниклого без вісті ОСОБА_2.

В ході розшукових дій було встановлено,
що батько заявника ОСОБА_2, перебував у
період з 21.10.1999 року на лікуванні у
Комунальному закладі «Черкаська
обласна психіатрична лікарня №1» і
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в цій же лікарні, про
що було складено лікарське свідоцтво
про смерть № 77 від 13.04.2000 року.

Смілянським міським відділом РАЦС у
Черкаській області 13 квітня 2000 року був
вчинений актовий запис про смерть № 313
відносно ОСОБА_2, який був вчинений на
підставі лікарського свідоцтва про
смерть № 77 від 13.04.2000 року, виданого
Черкаською обласною психіатричною
лікарнею № 1.

Не погодившись з відображеними в даних
документах фактів заявник з цього
приводу звернулась до суду.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 22.04.2014
року визнаний недійсним запис про
смерть ОСОБА_2 в лікарському свідоцтві
№ 77 від 13 квітня 2000 року, виданого
Черкаською обласною психіатричною
лікарнею № 1. Дане рішення набрало
законної сили 16.05.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, встановлені Лозівським
міськрайонним судом Харківської
області обставини у розгляді
вищевказаної справи мають
преюдиціальне значення для вирішення
даної справи і приймаються судом до
уваги.

Оскільки запис про смерть ОСОБА_2 в
лікарському свідоцтві № 77 від 13 квітня
2000 року, виданого Черкаською обласною
психіатричною лікарнею № 1 визнаний
недійсним, суд вважає за необхідне
встановити факт недійсності актового
запису про смерть ОСОБА_2, так як у
відповідності до ч. ст. 17 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» актовий запис про
смерть № 313 відносно ОСОБА_2 був
вчинений на підставі лікарського
свідоцтва про смерть № 77 від 13.04.2000
року, виданого Черкаською обласною
психіатричною лікарнею № 1, який на
даний час є недійсним.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд дійшов висновку, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню, оскільки в
судовому засіданні достовірно
встановлено, що актовий запис про
смерть № 313 відносно ОСОБА_2 був
вчинений на підставі лікарського
свідоцтва про смерть № 77 від 13.04.2000
року, виданого Черкаською обласною
психіатричною лікарнею № 1, який за
рішенням суду визнаний недійсним.

Встановлення цього факту тягне для
заявника юридичні наслідки, а саме -
продовження розшуку її батька - ОСОБА_2.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
питання як розподілити між сторонами
судові витрати.

Відповідно ч.ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України, суд
звільняє заявника від сплати судового
збору, враховуючи її майновий стан.

Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог, і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Таким чином зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
заяви ОСОБА_1 про визнання недійсним
актового запису про смерть.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 82, 209, 212, 214-215,
256, 257, 258 ЦПК України, Законом України
«Про державну реєстрацію актів
цивільного стану», суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встанови факт недійсності актового
запису про смерть № 313 від 13 квітня 2000
року, вчиненого Смілянським міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану у Черкаській області відносно
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Н.А. Смірнова