АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М. В.

суддів: Бреславського О.Г.,
Половінкіної Н.Ю.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю : ОСОБА_1,ОСОБА_2, їх
представника ОСОБА_3, представника
ПАТ КБ « Приватбанк», ОСОБА_4 та її
представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, яка представляє
інтереси неповнолітнього ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4,
ОСОБА_7, треті особи - служба у справах
дітей Чернівецької міської ради,
приватний нотаріус ОСОБА_8, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири та виселення
осіб, за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, інтереси яких за договором про
надання правової допомоги представляє
ОСОБА_3, на рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 24 червня
2014 року,

встановила:

В квітні 2014 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, яка представляє
інтереси неповнолітнього ОСОБА_6,
звернулися до суду вказаним з позовом.

Посилалися на те, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 16.04.2014
року ПАТ КБ «ПриватБанком» було
продано ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.
Вказують, що даний договір було
укладено з порушенням закону, оскільки
про укладення договору відповідачі
не знали, також вказують, що предмет
договору перебуває у спорі про поділ
майна, також не було враховано права
та інтереси неповнолітнього ОСОБА_6

Просили визнати недійсним договір
купівлі-продажу зазначеної квартири

22ц-1239/2014 р.
Головуючий у 1нстанції Іщенко І.В.

Категорія 20
доповідач Савчук М.В.

від 16.04.2014 року та виселити ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 із вказаної квартири . Вирішити
питання судових витрат.

Рішенням Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 24 червня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
інтереси яких за договором про надання
правової допомоги представляє ОСОБА_3,
просять скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким їх позов задовольнити.

Посилаються на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, порушення судом норм
матеріального права та процесуального
права,

неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що відповідно до
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 25.12.2012р. та рішення
Апеляційного суду Чернівецької
області від 08.05.2013р. справа № 22ц-565/13 в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № CVF0GA00000089 від
04.04.08р. звернуто стягнення на нерухоме
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з отриманням витягу з
Держреєстру прав власності, а також
наданням ПриватБанку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
предмету іпотеки.

На підставі вказаних вище рішень
судів ПриватБанком було здійснено
реалізацію предмету іпотеки згідно
договору купівлі-продажу квартири
між ПАТ КБ « Приватбанком» та ОСОБА_4
від 16.04.2014 року.

Статтею 38 Закону України "Про
іпотеку" передбачено право іпотеко
держателя на продаж предмету іпотеки, а
саме: іпотеко держатель зобов'язаний за
30 днів до укладення договору
купівлі-продажу письмово повідомити
іпотекодавця та всіх осіб, які мають
зареєстровані у встановленому законом
порядку права чи вимоги на предмет
іпотеки, про свій намір укласти цей
договір.

Дана вимога ПАТ КБ ПриватБанк була
виконана, 04.03.2014р. Іпотекодавцю - ОСОБА_2
була направлено повідомлення про те, що
Банк має намір укласти договір
купівлі-продажу предмету іпотеки, а
саме: нерухомого майна, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та вручено
повідомлення 11.03.2014р. особисто
адресату.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом ї
переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 цього ж Кодексу
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено
загальні вимоги , додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що укладений
між сторонами по даній цивільній
справі договір купівлі-продажу
квартири не суперечить нормам
цивільного законодавства та відсутні
передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України
підстави для визнання оспорюваного
правочину недійсним.

З даними висновками суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд, так як судом першої інстанції
обставини справи з'ясовані в обсягу,
необхідному для правильного вирішення
спору, відповідно до встановлених
обставин, правильно визначено суть і
характер правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції перевірено в межах доводів
апеляційної скарги і підстав для його
скасування не встановлено.

Оскаржуване рішення ґрунтується на
повно та всебічно досліджених доказах,
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують та не містять
передбачених законом підстав для
скасування вірного по суті рішення.

Посилання апелянтів на те, що спірна
квартира перебуває у спорі про поділ
майна, також на те, що під час укладання
договору оцінювач майна не мав право
здійснювати оцінку не заслуговує на
увагу, оскільки не доведено належними
доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає нормам
матеріального й процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
інтереси яких за договором про надання
правової допомоги представляє ОСОБА_3,
відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 24 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді :