Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2351/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ярова Л. С.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді :
Авраменко Т.М.

суддів :
Суржика М.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі :
Пономаренко А.О.

за участю представника банку

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
заочне рішення Голованівського
районного суду Кіровоградської
області від 08 липня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н
О В И Л А:

В березні 2014 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі-банк) звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Зазначав, що 11 травня 2004 року між
банком та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, відповідно до якого банк надав
кредит в сумі 9000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36 відсотків
річних на залишок заборгованості.
Умови кредитного договору відповідач
виконував не належним чином, внаслідок
чого виникла заборгованість за
кредитом в сумі 22 859 грн. 07 коп., яка
складається із заборгованості за
кредитом 6913 грн. 64 коп., заборгованості
по процентам 14380 грн. 71 коп., штрафу
(фіксована частина) 500 грн., штрафу
(процентна складова) 1 064 грн. 72 коп.

Просив суд стягнути з
відповідача на користь банка вказану
заборгованість та 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Заочним рішенням
Голованівського районного суду
Кіровоградської області від 08 липня 2014
року позов задоволено частково. Суд
встановив, що за заявою відповідача
банк здійснив перевипуск кредитної
картки 05 серпня 2008 року та 21 вересня 2010
року. Станом на 21 вересня 2010 року
заборгованість становила 11600 грн.71 коп.,
тому в стягненні цієї суми суд відмовив
з підстав спливу позовної давності. З
відповідача на користь банку стягнуто
заборгованість в сумі 11258 грн.36 коп. та
судовий збір 112 грн.98 коп.

В апеляційній скарзі банк просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Зазначає, що строк позовної давності
банком не пропущено, оскільки при
отриманні кожної нової картки перебіг
строку позовної давності розпочинався
заново і відповідач частково
виконувала умови договору, що свідчить
про переривання позовної давності.
Також посилається на відсутність заяви
відповідача про застосування позовної
давності.

В засіданні апеляційного суду
представник банку підтримав доводи
апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 в засідання
апеляційного суду не прибула, на час
укладення кредитного договору була
зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.10,15), вибула
до с.Перегонівка Голованівського
району, звідки знята з реєстрації 29
листопада 2011 року в м. Київ (а.с.29), на час
розгляду справи зареєстрована в
АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою
міграційної служби (а.с.55) . За
зазначеною адресою отримала під
розписку судову повістку про час та
місце розгляду апеляційної скарги
(а.с.147).

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи , не перешкоджає розглядові
справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Зазначеним вимогам
закону рішення суду першої інстанції
не відповідає.

Матеріалами справи
підтверджується, що 11 травня 2004 року
відповідач подав банку заяву на
отримання кредитної картки, яка видана
йому банком 18 травня 2004 року (а.с.10). За
заявою відповідача банк здійснив
перевипуск кредитної картки 05 серпня
2008 року та 21 вересня 2010 року (а.с.45-46,49-50).
Строк дії останньої картки закінчився
в квітні 2012 року (а.с.58).

Взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором відповідач
виконував неналежним чином, не в
повному обсязі та з порушенням графіку
вносив кошти на виконання зобов'язання,
у зв'язку з чим станом на 30 листопада 2013
року виникла заборгованість в сумі 22859
грн. 07 коп.:

з них заборгованість за кредитом 6913
грн.64 коп.,

заборгованість за процентами 14380
грн.71 коп.,

штраф відповідно до п.8.6 500
грн. (фіксована частина),

1064
грн.72 коп.(процентна складова),

що підтверджується розрахунком
банку(а.с.5-9) та випискою по рахунку
(а.с.59-84).

Задовольняючи позов частково, суд
виходив із того, що банк пропустив
строк звернення до суду за захистом
порушеного права щодо стягнення суми
11600 грн. 71 коп.. Проте погодитися з таким
висновком суду не можна з наступних
підстав.

Згідно зі ст. ст. 526, 530,610, ч. 1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки. Позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові (ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Як роз'яснено у пункті 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Матеріалами справи
підтверджується, що відповідач в суді
першої інстанції заяву про
застосування строку позовної давності
не подавав, а тому у суду не було
правових підстав для застосування
такого строку.

Крім того, колегія суддів
апеляційного суду вважає за необхідне
зазначити, що пункт 7 ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Аналогічна правова позиція
викладена у Постанові Верховного Суду
України № 6-126цс13 від 20 листопада 2013
року у справі за позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яка, відповідно до положень статті 360-7
ЦПК України, є обов'язковою для всіх
судів України.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується (ст.264 ЦК
України).

Розрахунком заборгованості,
випискою із рахунку підтверджується,
що на погашення заборгованості за
кредитним договору сплачено 05 травня
2011 року 5400 грн. ( а.с.5, 82), з цього часу
будь-які операції по виконанню
зобов'язання відповідачем не
проводилися.

За таких обставин право на
звернення до суду з позовом виникло у
позивача з 06 травня 2011 року. З позовом
до суду банк звернувся 06 березня 2014
року (а.с.2). Наведене свідчить, що банк
строк звернення з позовом до суду не
пропустив.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції дійшов безпідставного
висновку про пропуск позивачем
позовної давності та неправильно
застосував норми матеріального права,
що згідно з п.3 і п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
задоволення позову повністю.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
позивачеві суд присуджує з відповідача
понесені судові витрати у справі:
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314,
ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити .

Скасувати заочне рішення
Голованівського районного суду
Кіровоградської області від 08 липня 2014
року .

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 22 859 грн. 07 коп., яка складається
із заборгованості за кредитом 6913 грн. 64
коп., заборгованості по процентам 14380
грн. 71 коп., штрафу (фіксована частина) 500
грн., штрафу (процентна складова) 1 064
грн. 72 коп., та судовий збір в сумі 243
грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

судді: