Справа № 466/7543/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 червня 2014 року
Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді
Невойта П.С.

з участю представника
ОСОБА_1

при секретарях с/з
Коваль Я.І., Бішко Б.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визначення часток в спільній сумісній
власності та зустрічний позов ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про
визначення часток у спільній
власності, -

у с т а н о
в и в :

03.10.2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про виділення
ним частки в спільній сумісній
власності квартири АДРЕСА_1 у вигляді
двох кімнат площею 17,4 кв.м. та 9,6 кв.м.,
іншу частину квартир просить поділити
у рівних частках між відповідачами.

Заяву мотивує тим, що 19 липня 1980 року
між ним та ОСОБА_5 було зареєстровано
шлюб міським відділом ЗАГС м. Дубно
Рівненської області. Від даного шлюбу у
них народилась дочка - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2,
дочка - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 В кінці 1994
року, після 14 років стояння на
пільговій черзі «як молодий
спеціаліст» він отримав ордер на 4-х
кімнатну квартиру в незавершеному
будівництві коробки 9-ти поверхового
будинку. На початку 1995 року зробив
обмін на іншу квартиру по АДРЕСА_1, де
вже будівництво було завершено і
велись внутрішні роботи і в березні
цього ж року вони зареєструвались в
даній квартирі. З 1997 року їм ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1.

Дана квартира складається з житлової
кімнати площею 17,4 кв. м., житлової
кімнати площею 9,6 кв.м., житлової
кімнати 11,5 кв.м., житлової кімнати 11,7
кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., ванної
кімнати площею 2,9 кв.м., вбиральні
площею 1,3 кв.м., коридору площею 1 1,2 кв.м.,
двох вбудованих шаф площами 0,6 кв.м. та
0,9 кв.м., лоджії площею 2,8 кв.м. та балкона
0,7 кв.м. загальною площею 80,8 кв.м.

23 вересня 2010 року рішенням
Шевченківського районного суду
м.Львова шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було
розірвано. Після розірвання шлюбу
відносини між ним та ОСОБА_5 значно
погіршились, що вплинуло на їхнє
проживання в спільному помешканні,
оскільки в добровільному порядку
відповідачі відмовляються вирішувати
спір він змушений звернутись до суду.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 подали до суду зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_4 в якій просять
визначити частки у спільній власності
квартири АДРЕСА_1 у такому порядку
ОСОБА_5 -1/5 частки, ОСОБА_4 - 1/5, ОСОБА_8 - 1/5,
ОСОБА_6 - 1/5, ОСОБА_7 - 1/5 частки та
припинити право власності відповідача
шляхом сплати йому грошової
компенсації вартості 1/5 частки
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 17.06.2014 року позовну
вимогу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про припинення право власності
відповідача шляхом сплати йому
грошової компенсації вартості 1/5
частки квартири АДРЕСА_1 - залишено без
розгляду.

У судовому засіданні позивач первісний
позов підтримав, посилаючись на
викладені в позовній заяві мотиви,
просив його задовольнити. В
задоволенні зустрічної позовної заяви
просив відмовити та додатково пояснив,
що його донька ОСОБА_8 більше 10 років
проживає в США і у зазначеній квартирі
не проживає. Оскільки він за час
спільного проживання у даній квартирі
затрачав як кошти так і свою працю для
облаштування квартири, просить
визначити йому як співласнику дві
кімнати: 17,4 кв.м. та 9,6 кв.м.

Відповідач - ОСОБА_5, яка є
представником та діє також в інтересах
ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_8 згідно
довіреностей долучених до матеріалів
справи (а.с.13-15) в судовому засіданні
первісний позов заперечила та
пояснила, що позивач періодично
проживає у квартирі. Дійсно їх донька
ОСОБА_8 довший час проживає за кордоном,
однак вона має частку у цій квартирі.
Просить в задоволенні позову
відмовити. Зустрічний позов
підтримала.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будучи у суді
підтримали свій позов, а у задовленні
первісного просили відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідачів, дослідивши зібрані по
справі докази, з'ясувавши дійсні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що первісний позов
задовольнити частково, а зустрічний
позов задовольнити повністю.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру (а.с.4) № 50233,
виданого Виконкомом Львівської
міської ради народних депутатів 27.01.1997
р., зареєстрованого Львівським
обласним державним комунальним «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» в реєстрову книгу
за номером 20684, власниками квартири
АДРЕСА_1 є сторони у справі: ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6. Вказана
квартира перебуває у їх спільній
сумісній власності і частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, що також
вбачається з долученого до матеріалів
справи копії витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 34701548 від
04.07.2012 року.

Згідно технічного паспорта на
вищезгадану квартиру, виданого
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», квартира АДРЕСА_1,
складається з чотирьох кімнат житловою
прощею 50,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната
17,4 кв.м., 2-а кімната 6,9 кв.м., 3-я кімната
11,5 кв.м., 4-а кімната 11,7 кв.м., кухні
площею 9,4 кв.м., ванної кімнати прощею 2,9
кв.м., вбиральні 1,3 кв.м., коридору прощею
11,2 кв.м., вбудованої шафи 0,6:0,9 кв.м.
Квартира обладнана балконом (терасою,
лоджією) 2,8:0,7 кв.м. Загальна площа
квартири становить 80,8 кв.м. (а.с.21).

Статтями 10, 12 та 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Суд розглядає цивільні
справи не інакше, як в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Відповідно до ст. 317, ч. 1,2 ст. 319 ЦК
України власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаход-ження майна. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено,
що співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1 та 2 ст. 370 ЦК України
визначено, що співвласники мають право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Враховуючи наведене суд вважає
визначити частки співвласників у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
розмірі по 1/5 кожному.

Пунктом.14 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» від 22 грудня 1995
року N 20 зазначено, що квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

У судовому засіданні позивач просив
виділити йому у користування дві
житлові кімнати з урахуванням його
внеску в утриманні та ремонті квартири.
Як зазначав суд вище частки у
співвласників дано квартири є рівними.
Також судом встанеовлено і такого не
заперечують сторони, що у спірній
квартирі фактично проживає чотири
особи, так як ОСОБА_8 довший час
проживає за кордоном. З метою
подальшого уникнення спору, суд
вважає,що необхідно встановити порядок
користування житловою площею у
квартирі. Однак, позивач з урахуванням
його частки не може претендувати на дві
кімнати, а тому йому слі залишити у
коористування кімнату площею 17,4 кв.м., а
інші жилові кімнати у користуванні
відповідачів. При цьому слід залишити
у спільному користуваннісві інші
допоміжні приміщення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд -

в и р і
ш и в:

первісний позов задовольнити частково,
а зустрічний позов задовольнити
повністю.

Визначити частку ОСОБА_5 у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
розмірі 1/5.

Визначити частку ОСОБА_6 у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
розмірі 1/5.

Визначити частку ОСОБА_7 у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
розмірі 1/5.

Визначити частку ОСОБА_8 у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
розмірі 1/5.

Визначити частку ОСОБА_4 у праві
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
розмірі 1/5.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_4 у
володіння та користування житлову
кімнату, площею 17,4 кв.м., що на
поверховому плані позначена цифрою 3.
Залишити у користуванні відповідачів
житлові кімнати: площею 9,6 кв.м., 11,5 кв.м.
та 11,7 кв.м. з балконом, що на поверховому
плані позначені цифрою 4, 7, 8, 12.

Інші приміщення квартири залишити у
спільному користуванні співвласників.

У решті у задоволенні первісних
позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. С. Невойт