Справа № 2215/1082/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м.
Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді
Цимбалюка О.В.

при секретарі
Поважнюк О.Б.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н
о в и в:

В лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 та ПАТ "СК
"Провідна" про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що 01 жовтня 2011 року
близько 12 години на автодорозі
Житомир-Чернівці, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «DEWOO ЗАЗ» державний
номерний знак НОМЕР_3, не дотримався
безпечної дистанції руху, внаслідок
чого допустив зіткнення з належним
позивачу автомобілем «ВАЗ-21099»
державний номерний знак НОМЕР_4, під
керуванням позивача.

Постановою Старокостянтинівського
районного суду від 20 жовтня 2011 року
ОСОБА_3 визнано винним у порушенні п. 12.1
Правил дорожнього руху України, що
призвело до ДТП. В добровільному
порядку відшкодувати завдану шкоду
ОСОБА_3 відмовився. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
належний позивачу автомобіль зазнав
технічного пошкодження і потребував
відновлювального ремонту, на який
затрачено 26 964,66 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
№ ЗА-0009854 від 30 листопада 2011 р., актом
виконаних робіт № ЗА-0010415 від 27 грудня
2011 р., накладною № 366 від 27 грудня 2011
року. Цивільно-правова ж
відповідальність ОСОБА_3 застрахована
у ПАТ «СК «Провідна». Страховою
компанією позивачу перераховано 16 686,87
грн. (в грудні 2011 р. - 13822,39 грн., в лютому
2012 року - 2864,48 коп.), що підтверджується
повідомленнями. Різницю між вартістю
відновлювального ремонту автомобіля
та страховим відшкодуванням в сумі
10277,79 грн. страхова компанія
відмовилася відшкодувати, при цьому не
повідомила причини такої відмови.
Позивач вказує, що крім матеріальної,
йому була заподіяна моральна шкода,
пов'язана з переживаннями з приводу
пошкодження автомобіля, неможливості
до закінчення ремонту використовувати
автомобіль за призначенням та настанні
вимушених змін у житті для відновлення
морального стану, що існував до ДТП.
Тому позивач просив стягнути з
відповідачів в солідарному порядку
10277,79 грн. 44 коп. як різниці між дійсною
та відшкодованою страховою компанією
матеріальною шкодою, 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 900
грн. витрат на надання правової
допомоги. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідачів і понесені
судові витрати.

Представниця позивача, в судове
засідання не з'явилась, проте подала до
суду заву, в якій просила справу
розглядати за її відсутності, позовні
вимоги збільшила та просила суд
стягнути з

ОСОБА_3 на користь позивача 1000 грн.
відшкодування моральної шкоди та
визнати незаконним рішення приватного
акціонерного товариства СК «Провідна»
щодо визначення суми збитку відповідно
страхових актів №1 2301/39/2151 70766 від 25
листопада 2011 року та №2 2301/39/2151 70766 від 30
січня 2012 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, проте подав до суду заву, в
якій просив справу розглядати за його
відсутності, позовні вимоги не визнав.
Щодо стягнення шкоди у сумі 10 277,79
гривень, яка складається з різниці між
вартістю відновлювального ремонту
автомобіля та сумою що була виплачена
страховою компанією, заперечив,
оскільки ця вимога немає правових
підстав для її задоволення з
відповідача, оскільки відповідно до
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА 4884976 ліміт
відповідальності ОСОБА_3 за майнову
шкоду становить 50 000 гривень. Крім того
судом не встановлено, чи заявляв
позивач до страхової компанії
додаткові вимоги щодо збільшення
страхового відшкодування в зв'язку з
збільшенням вартості відновленого
ремонту. Щодо солідарного стягнення 3 000
гривень моральної шкоди, позивач не
навів жодних мотивів такого
відшкодування. Не зазначено в чому саме
полягає завдана моральна шкода, які
душевні страждання, переживання чи
біль отримав у зв'язку із
неправомірними діями відповідача.

Представник відповідача ПАТ "Страхова
компанія "Провідна" в судове засідання
не з'явився, проте подав до суду заву, в
якій просив справу розглядати за його
відсутності, позовні вимоги не визнав,
мотивуючи тим, що страхова компанія
виконала всі зобов'язання за договором
страхування належним чином та в
повному обсязі з дотриманням всіх
вимог чинного законодавства. Надані
позивачем до суду Акти виконаних робіт
та рахунки не є підставою для доплати
страхового відшкодування, оскільки
відповідно до спеціального закону,
яким керується страховик при
здійсненні відшкодування шкоди
потерпілим відповідно до ст. 29 Законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі Закон № 1961-ІV),
страховиком «відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством». Щодо
стягнення моральної шкоди заперечив,
оскільки позивачем не надано доказів
її завдання та обґрунтування розміру.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що 01
жовтня 2011 року близько 12 години на
автодорозі Житомир-Чернівці,
відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем
«DEWOO ЗАЗ» державний номерний знак
НОМЕР_3, не дотримався безпечної
дистанції руху, внаслідок чого
допустив зіткнення з належним позивачу
автомобілем «ВАЗ-21099» державний
номерний знак НОМЕР_4, під керуванням
позивача. Постановою
Старокостянтинівського районного суду
від 20 жовтня 2011 року відповідача ОСОБА_3
визнано винним у порушенні п. 12.1 Правил
дорожнього руху України, що призвело до
ДТП. Також зазначеною постановою
встановлено, що автомобілі сторін
отримали механічні пошкодження.

Між ОСОБА_3 та ПрАТ "Страхова компанія
"Провідна" було укладено поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АА № 4884976 (далі - Поліс) строком
дії з 08.09.2011 року по 07.09.2012 року на умовах
договору 3, відповідно якого
застраховано цивільно-правову
відповідальність страхувальника під
час експлуатації забезпеченого
транспортного засобу «DEWOO ЗАЗ»
державний номерний знак НОМЕР_3, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну потерпілого, визначено у розмірі
50 000 грн. (на одного потерпілого).
Страховою компанією позивачу
перераховано 16 686,87 грн. (в грудні 2011 р. -
13822,39 грн., в лютому 2012 року - 2864,48 коп.), що
підтверджується повідомленнями.

04 жовтня 2011 року спеціалістом
Страхової компанії складено акту
огляду від 04.10.2011 року із зазначенням
пошкоджень автомобіля. На
відновлювальний ремонт затрачено 26 964,66
грн., що підтверджується актом
виконаних робіт № ЗА-0009854 від 30
листопада 2011 р., актом виконаних робіт
№ ЗА-0010415 від 27 грудня 2011 р., накладною №
366 від 27 грудня 2011 року. З таким
розрахунком позивач погодився, про що
свідчить та обставина, що після
перерахування йому зазначених коштів,
він не оскаржував дії Страхової
компанії, хоча відповідно до положень

наведених вище п. 36.7 ст. 36 Закону таке
рішення страховика могло бути ним
оскаржено до суду.

Згідно відповіді юридичного
департаменту «Моторно (транспортного)
страхового бюро України» розгляд
звернення ОСОБА_1 проведено не було,
запропоновано задля вирішення питання
звернутись до суду.

За змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Правовідносини в сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів врегульовані
Законом № 1961-ІV, що спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Згідно з положеннями ст. 22 Закону №
1961-ІV при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 цього ж Закону №
1961-ІV для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
таке, подає страховику відповідну
заяву.

Згідно із положеннями п. 36.7. ст. 36 Закону
№ 1961-ІV, рішення страховика (МТСБУ) про
здійснення або відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) може бути
оскаржено страхувальником чи особою,
яка має право на відшкодування, у
судовому порядку.

У відповідності до ст.1166 ч.1 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно ст.1188 ч.1 п.1 цього ж Кодексу
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 п. 22.3 ст. 22 Закону №
1961-ІV, якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини
другої статті 23 Цивільного кодексу
України, таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» від 12.07.2001р. №
2658-ІІІ, проведення оцінки майна є
обов'язковим у випадках визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 7.53.12 Методики, за
вартість нової складової частини
приймається її ціна у дилера виробника
колісного транспортного засобу (надалі
- КТЗ), а також з комп'ютерних програмних
продуктів, за даними виробників КТЗ і
довідкової літератури, зокрема
наведеної в додатку 8, та з ресурсів
мережі Інтернет.

Згідно ухвали суду позивачем було
проведено судово-авто товарознавчу
експертизу, згідно висновку експерта
№025/09/20113 вартість матеріального збитку
заподіяного власнику автомобіля ВАЗ
21099, 1.6. д.р.н. ВХ 3027 АК станом на 01 жовнтя
2011 року становить 23307,97 грн.

Тому на користь позивача підлягає сума
до стягнення 6621,1 грн. (23307,97грн.- 16686, 79
грн.).

Цивільно-правова відповідальність за
договором ОСЦПВ настає за умовою
заподіяння ДТП ОСОБА_3, як особою,
вказаною в договорі.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленого цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третіх осіб. Тобто закон
встановлює, що тягар цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю,

майну третіх осіб під час експлуатації
транспортного засобу перекладається
на страховика лише в межах ліміту - ПрАТ
"Страхова компанія "Провідна".

Таким чином, наведеними нормами
встановлено субсидіарну
відповідальність за шкоду, завдану
відповідачем.

Таким чином, вимога стягнути солідарно
з відповідачів суму матеріальної шкоди
є незаконною та не підлягає
задоволенню. Так само незаконна вимога
позивача стягнути з відповідачів
солідарно судові витрати, оскільки
ОСОБА_3 не порушив вимоги
законодавства.

Разом з тим, суд вважає доведеними
вимоги позивача щодо відшкодування
йому ОСОБА_3 моральної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була
заподіяна моральна шкода у зв'язку з
пошкодженням належного йому майна,
тому відповідно до п.3 ч. 2 ст. 23 ЦК
України таку шкоду має відшкодувати
ОСОБА_3 як особа, яку визнано винною у
заподіянні такої шкоди.

На відшкодування моральної шкоди, суд,
враховуючи конкретні обставини справи,
вважає за необхідне стягнути 1000 грн.

Розподіляючи судові витрати по справі,
суд враховує вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, відповідно до якої, якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
та відповідачеві пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
витрати на правову допомогу належать
до судових витрат, розмір яких має бути
визначений відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 27
квітня 2006 року № 590 «Про граничні
розміри компенсаційних витрат,
пов`язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави».

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги. Частина 2 даної норми
визначає права даного учасника процесу
та порядок його допуску до участі у
справі.

Позивач просить суд стягнути з
відповідачів понесені ним судові
витрати, в тому числі і витрати на
оплату правової допомоги у сумі 900 грн.,
наданої адвокатом ОСОБА_2

Встановлено, що ОСОБА_1 згідно довідки
№ 4/12 від 24 лютого 2011 року сплатив 900 грн.
адвокату ОСОБА_2 за ведення цивільної
справи в суді та складання позовної
заяви, і того ж дня між ними укладено
договір про надання правової допомоги,
в тому числі і на представництво
інтересів ОСОБА_1 в судах, тобто у даній
справі адвокат ОСОБА_2 приймала участь
як представник позивача, та за своїм
правовим статусом не була особою, яка
надавала правову допомогу, а тому
вимоги позивача про відшкодування
витрат на правову допомогу не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», ст.ст. 3, 10, 11, 56, 60,
61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166,
1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 22, 35-37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" , суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства СК "Провідна" на користь
ОСОБА_1 6 621,10 грн. витрат на
відновлювальний ремонт автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000
грн. відшкодування моральної шкоди.

Визнати незаконним рішення приватного
акціонерного товариства СК «Провідна»
щодо визначення суми збитку відповідно
до страхових актів №1 2301/39/2151 70766 від 25
листопада 2011 року та №2 2301/39/2151 70766 від 30
січня 2012 року.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства СК «Провідна» на користь
ОСОБА_1 759,76 грн. судових витрат, ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 144, 64 грн. судових
витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя