Справа № 629/1386/14-ц
Номер провадження 2/629/501/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого судовим засіданням - судді
Каращука Т.О., за участю секретаря
судових засідань - Логвиненко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області в місті Лозова
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виселення з приватного житлового
будинку та за зустрічним уточненим
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, -
Позивач-відповідач звернувся до суду 01
квітня 2014 року з позовом до відповідача
про виселення з приватного житлового
будинку та просить суд виселити
відповідача з приватного житлового
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язати ВГІРФО
Лозівського РВ УМВС України в
Харківській області зняти відповідача
07.05.2014 року відповідач-позивач по
справі ОСОБА_4 звернулась до суду з
зустрічним позовом до позивача за
первісним позовом ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, в якому
прохала суд визнати за нею право
власності на 1/3 частину домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виготовлений станом на 06.02.2014 року.
Відмовити повністю у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з
приватного житлового будинку. Стягнути
з ОСОБА_2, після встановлення на її
користь судові витрати, а саме судовий
18.06.2014 року у судовому засіданні
відповідач-позивач ОСОБА_4 надала суду
уточнену зустрічну позовну заяву, в
якій змінила позовні вимоги, а саме:
прохає суд визнати за нею право
власності на 1/5 частину домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виготовлений станом на 06.02.2014 року.
Відмовити повністю у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з
приватного житлового будинку. Стягнути
з ОСОБА_2, після встановлення на її
користь судові витрати, а саме судовий
збір - 208,73 грн., що становить 1% від ціни
переплачену суму судового збору в
розмірі 132,24 грн., що становить різницю
між 340,97 грн. (сплачений судовий збір) -
208,73 грн. (судовий збір при зменшенні
розміру позовних вимог) = 132,24 грн..
В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_2 свій позов
підтримав в повному обсязі та прохав
суд його задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в первісній
позовній заяві. Заперечував проти
задоволення зустрічного уточненого
позову в повному обсязі.
Представник позивача-відповідача
ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5, підтримав
свого довірителя, прохав суд
задовольнити первісний позов,
посилаючись на те, що спірне
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві власності його
довірителю, оскільки отриманий ОСОБА_2
у спадок після смерті батька ОСОБА_6 та
договору дарування часток, належних
його матері ОСОБА_7 та рідної сестри
ОСОБА_8. Таким чином, повністю
заперечував проти задоволення
зустрічних уточнених позовних вимог,
так як вважає, що відповідач-позивач
ОСОБА_4 не має законного права на
вищевказане домоволодіння.
В судовому засіданні
відповідач-позивач ОСОБА_4 підтримала
свій зустрічний уточнений позов в
повному обсязі, посилаючись на доводи
викладені в зустрічному уточненому
Представник відповідача-позивача
ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9, підтримала
думку свого довірителя, прохала суд
задовольнити в повному обсязі
зустрічну уточнену позовну заяву,
посилаючись на те, що за час
перебування в шлюбі, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
разом робили ремонти у спірному
домоволодінні, побудували ряд
надвірних будівель та споруд, в
результаті чого збільшилась вартість
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
належного на праві власності ОСОБА_2, а
відтак, її довіритель має право на
половину суми, на яку збільшилась
вартість домоволодіння, або в розмірі
його частки - 1/5 частини домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, обєктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 13.03.1987 року по 10.02.2014
року.(а.с.№12).
Згідно копії Свідоцтва про право на
спадщину по закону від 05.11.1978 року та
Договору дарування від 19.04.1983 року,
вбачається, що власником домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, є
позивач-відповідач ОСОБА_2 (а.с.№10-11).
З довідки, виданої Панютинською
селищною радою, вбачається, що в
домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована колишня дружина ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 (а.с.№8).
Згідно ксерокопії довідки, виданої
головою квартального комітету
Панютинської селищної ради Удовіченко
Л.О., ОСОБА_2 з листопада 2013 року
проживає у сина ОСОБА_11 за адресою:
АДРЕСА_2, без тимчасової реєстрації
(а.с.№9).
Судом встановлено, і ці обставини не
оспорюється сторонами в судовому
засіданні, що відповідач-позивач
ОСОБА_4 зареєстрована в спірному
будинку та вселилася в нього зі згоди
позивача-відповідача ОСОБА_2. Після
розірвання шлюбу між сторонами в 2014
році відповідач-позивач ОСОБА_4
продовжує проживати в будинку,
користується даним жилим приміщенням
нарівні з ОСОБА_2, іншої угоди при
вселенні про порядок користування цим
приміщенням між ними не було.
Згідно Висновку ДІМ Лозівського МВ
ГУМВС України в Харківській області ст.
сержанта міліції ОСОБА_13 від 01.03.2014 року
б/н, долученого до матеріалів справи
ОСОБА_2, вбачається, що надійшла заява
від ОСОБА_2 у відношенні колишньої
дружини ОСОБА_4 з приводу вчинення нею
сварки, через те, що вона не хоче
виселятися з його домоволодіння та
погрожує йому фізичною розправою
(а.с.№14). По даному факту з ОСОБА_4 була
проведена бесіда профілактичного
характеру та винесено офіційне
попередження по недопущенню
антигромадської поведінки, розгляд
справи - припинено.
Відповідно до наданих до матеріалів
справи в судовому засіданні 18.06.2014 року
ОСОБА_4, ксерокопій її заяв та звернень
до Лозівського МВ ГУМВС України в
Харківській області, судом
встановлено, що 13.12.2013 року ОСОБА_4
звернулась з заявою до Лозівського МВ
ГУМВС України в Харківській області
про прийняття мір до свого чоловіка гр.
ОСОБА_2, який перебуваючи в нетверезому
стані висловлювався в її адресу
нецензурною лайкою. За даним фактом
було винесено Висновок від 14.12.2013 року
та з гр. ОСОБА_2 було проведено бесіду
профілактичного характеру та винесено
офіційне попередження про недопущення
насильства в сім'ї (а.с.№89). Розгляд
матеріалу за даним фактом - припинено.
02.04.2014 року ОСОБА_4 звернулася до
Лозівського МВ ГУМВС України в
Харківській області з заявою про
вчинення кримінального правопорушення
та повідомила про те, що колишній
чоловік ОСОБА_2 вкрав у неї документи
(технічний паспорт, довідку про
інвентаризаційну вартість на
домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1, за
які вона сплатила 1500 грн.) (а.с.№92-93). За
даним фактом 07.04.2014 року ДІМ
Лозівського МВ ГУМВС України в
Харківській області ст. сержант
міліції ОСОБА_13 виніс Висновок, в якому
вказав про проведення перевірки, допит
свідків та розгляд заяви
припинив(а.с.№95).
В судовому засіданні встановлено та
підтверджено письмовими доказами, що
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 склалися вкрай
негативні стосунки, постійно виникають
сварки, що не заперечується і
сторонами, крім того, заходи
суспільного реагування не дали
позитивних результатів.
В своєму позові позивач-відповідач
ОСОБА_2 посилається на те, що спірне
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
належить йому на праві приватної
власності, згідно Свідоцтва про право
на спадщину за законом та Договору
дарування, які наявні в матеріалах
справи, а також вказує, що за час
спільного з відповідачам-позивачем
ОСОБА_4 подружнього життя вони нічого
разом не добудували, нічого не
збудували. Інше спільно нажите майно,
придбане разом, за її бажанням він
Так, в зустрічному уточненому позові
відповідач-позивач ОСОБА_4 не
заперечувала факт належності на праві
власності ОСОБА_2 домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, однак вказала, що на
час реєстрації шлюбу, тобто 13 березня
1987 року, домоволодіння складалося з :
житлового будинку літ. «А-1», з
прибудовою літ « а1», який в цілому
склався із однієї кухні, 2-х кімнат
загальною житловою площею 20,90кв.м. До
зазначеного житлового будинку
примикали надвірні будівлі: сарай літ
«В», літня кухня літ « Б», погріб літ.
«К», убиральня літ. « Г», огорожа.
Вказане підтверджується даними із
договору дарування від 19 квітня 1983 р.
(а.с.№11) та технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовлений станом на 06.02.2014р.
(а.с.№85-88).
За час шлюбу, а саме у період з 1988 року
по 1989 рік, подружжям ОСОБА_2 було
побудовано: тамбур літ. «а2», гараж літ.
«Д»: сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», душ
літ. «З». погріб літ. «И», яма вигрібна
літ. «№1», колодязь літ. «№2», ворота
літ. « №3», огорожа літ. «№4», огорожа
літ. «№5».
За рахунок побудованих сторонами
господарчих будівель і споруд вартість
майна, а саме спірного домоволодіння
даних про інвентаризаційну вартість
майна у технічному паспорті на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовлений станом на 06.02.2014р.
(а.с.№85-88).
Викладене підтверджується довідкою №2
від 11 лютого 2014 року, виданою суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою підприємцем ОСОБА_14 на підставі
матеріалів технічної інвентаризації
від 06.02.2014 року, про вартість
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яка
станом на 06.02.2014 року становить 103325,00
гривень (а.с.№39). А також Звітом про
експертну оцінку вартості нерухомого
майна, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, виготовленого ООО ПФТ
«Новинка» оцінщиком ОСОБА_15 від 21.04.2014
року (а.с.№40-47).
В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_2 та його
представник не заперечували
вищевказані факти, які зазначила в
своїй зустрічній уточненій позовній
заяві, а також підтвердила в судовому
засіданні ОСОБА_4 та погодились з
розміром збільшення вартості
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, а
саме те, що вартість домоволодіння
проти визнання права власності за
ОСОБА_4 1/5 частини спірного
домоволодіння, посилаючись на те, що
вона не має законних прав на це.
Статтею 62 СК України визначено, що в
разі, якщо майно дружини, чоловіка за
час шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Виходячи з зазначеної норми закону та
враховуючи обсяг проведених в
домоволодінні будівельних робіт,
збільшення загальної площі забудови,
збільшення вартості домоволодіння у
зв'язку з реконструкцією (добудова
тамбура літ. «а2»), та новим
будівництвом господарських будівель
та споруд, житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який до шлюбу сторін належав на праві
приватної власності ОСОБА_2, істотно
збільшився у своїй вартості внаслідок
спільних трудових і грошових затрат
подружжя, що веде до визнання його
спільним майном подружжя.
З огляду на таку позицію
позивача-відповідача ОСОБА_2 та його
представника - адвоката ОСОБА_5, в
судовому засіданні відповідач-позивач
ОСОБА_4 та її представник - адвокат
ОСОБА_9 запропонували опонентам внести
на депозит суду суму, на яку
збільшилась вартість домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, та яку необхідно
розділити між сторонами, а саме,
оскільки ОСОБА_4 має право на половину у
спільній сумісній власності майна, і її
частка становить 1/5 частину (103325
20% від 40% спільної сумісної власності).
Однак позивач-відповідач ОСОБА_2
відмовився від такого варіанту
вирішення спору, вказавши, що не має
можливості виплатити таку суму, та
запропонував відповідачу-позивачу
ОСОБА_4 забрати будівлі та споруди, на
які вона претендує, в натурі.
Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 - сестра ОСОБА_2, показала, що
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві власності її брату
ОСОБА_2, дійсно сторони перебували в
шлюбі, за час якого будували та
поліпшували стан домоволодіння. В
останній час відносини між ними
погіршились і вони розірвали шлюб,
після чого колишня дружина брата
ОСОБА_4 залишилась мешкати в спірному
Від допиту інших заявлених свідків,
сторони відмовились під звукозапис в
судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст. 157 ЖК України,
членів сім'ї (колишніх членів сім'ї)
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 ЖК України.
Виселення провадиться у судовому
порядку без надання іншого жилого
Частиною 1 ст. 116 ЖК України
встановлено: якщо наймач, члени його
сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ним, систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.
Тобто для застосування норм цієї
статті необхідна наявність двох умов:
систематичне порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 склалися вкрай негативні
стосунки, постійно виникають сварки, що
не заперечується і сторонами, однак
позивачем-відповідачем ОСОБА_2 не
надано суду належних і допустимих
доказів того, що визначені у ст. 116 ЖК
України підстави для виселення
ОСОБА_4 з домоволодіння, мали місце, а
тому у суда не має підстав для
задоволення вимог ОСОБА_2 про виселення
ОСОБА_4 з домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.
позивача-відповідача ОСОБА_2 в частині
зняття з реєстрації ОСОБА_4 з належного
ОСОБА_2 домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, суд не знайшов обґрунтованих
Так, згідно ч.1 «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть та інше.
Зняття з реєстраційного обліку
покладено на Державну міграційну
Однак, позивач-відповідач ОСОБА_2 та
його представник не заявляли в
судовому засіданні клопотань щодо
залучення в якості третьої особи
Державну міграційну службу України.
Отже, питання щодо зняття з
реєстраційного обліку не є
компетенцією суду, а здійснюється
Державною міграційною службою України
на підставі судового рішення. На
підставі вищенаведеного, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про зняття з реєстрації
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, слід також
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя суд виходить з наступного.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1ст. 57 Сімейного
Кодексу України, особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є: майно,
набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте
нею, ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Згідно ст. 61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
Згідно ч.1 ст. 62 СК України, якщо майно
дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових чи
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом
права спільної сумісної власності
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України, майно
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між
ними в натурі. Якщо дружина та чоловік
не домовилися про порядок поділу
майна, спір може бути вирішений судом.
При цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Як було встановлено вище, в судовому
засіданні було встановлено, що
позивач-відповідач ОСОБА_2 є власником
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, який
він набув в порядку спадкування та за
договором дарування.
В зазначеному будинку сторонами під
час шлюбу, за рахунок їх спільних
трудових та грошових затрат, були
зроблені поліпшення, внаслідок яких
вартість будинку істотно збільшилася.
Ці обставини в судовому засіданні були
визнані сторонами, а тому відповідно до
ч.1 ст. 61 СК України, вони не
підлягають доказуванню.
На підставі викладеного, суд вважає
можливим задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою селища
Пересічне, Дергачівського району,
Харківської області, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на 1/5 частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовлений станом на 06.02.2014
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд
вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2
Федоровича на користь ОСОБА_4 понесені
нею витрати по сплаті судового збору у
розмірі 208 грн. 73 коп..
Також в своєму зустрічному уточненому
позові відповідач-позивач ОСОБА_4
прохала суд повернути їй переплачену
суму судового збору в розмірі 132 грн. 24
Відповідно до квитанції №61 від 06.05.2014
року (а.с.№28), вбачається, що ОСОБА_4
сплатила судовий збір в розмірі 340,00
Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає за можливе задовольнити вказану
вимогу ОСОБА_4 та повернути їй надміру
сплачену суму судового збору в розмірі
132 гривні 24 копійки.
Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції
України, ст. 317 ч.1, ст.ст. 321, 368, 372, 391
Цивільного Кодексу України, ч.1 ст. 116,
ст. 157 Житлового Кодексу України, ст.ст.
60, 61, 69-72 Сімейного Кодексу України, п.п.
22, 23, 25 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 3,10,
60, 209, 210, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,
Законом України «Про судовий збір», -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про виселення з приватного
житлового будинку - відмовити.
Зустрічний уточнений позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженку селища Пересічне,
Дергачівського району, Харківської
області, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
право власності на 1/5 частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовлений станом на 06.02.2014
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця села Надеждіне, Лозівського
району, Харківської області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, мешкає
за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку селища
Пересічне, Дергачівського району,
Харківської області, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 208
(двісті вісім) гривень 73 копійки.
Зобов'язати Лозівське управління
Державної казначейської служби
України Харківської області повернути
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку селища
Пересічне, Дергачівського району,
Харківської області, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, суму переплаченого судового
збору у розмірі 132 (сто тридцять дві)
гривні 24 копійки, сплачений за
квитанцією № 61 від 06.05.2014 року.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий

у судовому засіданні

суддя:
Т.О.Каращук