Номер провадження: 22-ц/785/6149/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри
Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 на заочне рішення
Київського районного суду м. Одеси від
07 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідачки про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 014/0029/74/91870 від 24 липня 2008
року в сумі 3 181 281 гривень, шляхом
визнання за нею права власності на
будівлю АДРЕСА_1 за ціною оцінки
предмета іпотеки суб'єктом оціночної
діяльності.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що 24 липня 2008 року між АТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №
014/0029/74/91870, за яким позичальник отримав
у банка кредит в розмірі 332 492 доларів
США, строком до 24.07.2028 року. В якості
забезпечення зобов'язання за кредитним
договором, 24.07.2008 року між банком та
відповідачкою був укладений договір
застави цінних паперів, згідно якого
відповідачка передала банку в заставу
цінні папери в кількості 697 984 штук, що
надають власнику зазначених цінних
паперів право на отримання котеджу за
будівельним АДРЕСА_1. Позивачка
зазначила, що ОСОБА_2 не виконала свої
зобов'язання за кредитним договором, не
сплатила грошові кошти в повному
обсязі на користь банку, що
підтверджується рішенням
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 11 серпня 2011 року,
яким позовні вимоги банку задоволені
та стягнуто з відповідачки
заборгованість в сумі 3 181 281 гривень.
13.12.2013 року позивачка прийняла право
вимоги за кредитним договором №
014/0029/74/91870 від 24.07.2008 року та договором
застави цінних паперів від 24.07.2008 року
на підставі договорів відступлення
прав вимог. З метою примусового
стягнення боргу, ОСОБА_3 було надіслано
виконавчий лист до органів ДВС, однак
ні відповідачкою, ні органами ДВС не
вчинено дій, спрямованих на погашення
заборгованості по кредиту, а тому вона
вимушена звернутись до суду з даним
позовом. Також позивачка просить
стягнути з ОСОБА_2 витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3 441 гривень. (а.
с. 2-5)

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року позов
ОСОБА_3 - задоволено. Звернено стягнення
на предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року в сумі 3
181 281 гривень, шляхом визнання за ОСОБА_3
права власності на будівлю АДРЕСА_1 за
ціною 484 759 гривень. Стягнено з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 441 гривень. (а.
с. 79-83)

Ухвалою суду від 19.05.2014 року заяву
представника ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення. (а. с. 163-164)

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
представник ОСОБА_2подав апеляційну
скаргу, в якій ставить питання про його
скасування з закриттям провадження по
справі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 168-173)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з того, що
виходячи з умов договору та враховуючи,
що кредитний договір та договір
застави між АТ «Райффайзен Банк Аваль»
та ОСОБА_2 укладався в один день і
кредитні кошти видавались фактично на
придбання котеджу ( будівлі) АДРЕСА_1 а
невиконання заставодавцем своїх
зобов'язань за укладеним кредитним
договором щодо укладання договору
іпотеки, проведення відповідної
реєстрації права власності на нерухоме
майно не може бути підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог
позивача.

З таким висновком суду слід погодитись.

Судом встановлено, що 24 липня 2008 року
між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№014/0029/74/91870, згідно з яким позичальник
отримав у банка кредит в розмірі 332 492
доларів США, строком до 24 липня 2028 року
за програмою кредитування «Житло в
кредит на первинному ринку», з цільовим
призначенням: придбання цільових
облігацій з подальшим їх обміном на
котедж, загальною площею 218,12 кв.м. за
будівельним АДРЕСА_1

В якості забезпечення виконання
боргових зобов'язань за кредитним
договором № 014/0029/74/91870 від 24 липня 2008
року, укладеного між банком та ОСОБА_2
був укладений договір застави цінних
паперів, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 5317,
відповідно якого відповідачка
передала банку в заставу цінні папери
номінальною вартістю 1 гривня в
кількості 697 984 штуки, вартість яких
відповідає вартості загальної площі
котеджу та надає його власнику право на
отримання котеджу за будівельним
АДРЕСА_1

Відповідач своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконала, в
зв'язку з чим утворилась
заборгованість по погашенню кредиту.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 11 серпня 2011
року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль»
задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь банку заборгованість за
кредитним договором №014/0029/74/91870 від 24
липня 2008 року в сумі 3 181 281 (три мільйони
сто вісімдесят одна тисяча двісті
вісімдесят одна) гривна.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Одеській області
Козюк О.М. від 27 грудня 2011 року
виконавчий лист № 2-665/11, виданий 23
серпня 2011 року Овідіопольським
районним судом Одеської області про
стягнення з відповідачки
заборгованості, повернутий стягувачу у
зв'язку з тим, що у боржника відсутнє
майно на яке може бути звернуто
стягнення з метою погашення
заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 19 Закону України "Про
заставу" за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язань, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

Згідно із договором застави звернення
стягнення та реалізація предмету
застави здійснюється відповідно до
чинного законодавства та цього
договору, у тому числі шляхом передачі
рухомого майна, що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача в рахунок
виконання забезпеченого обтяженням
зобов'язання в порядку, встановленому
цим Законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ст. 25 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет застави у рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета застави із застосуванням
однієї із процедур, передбачених ст. 26
цього Закону, яка передбачає передачу
рухомого майна, що є предметом
забезпечувального обтяження, у
власність обтяжувача в рахунок
виконання забезпеченого обтяженням
зобов'язання в порядку, встановленому
цим Законом.

Згідно Довідки Обслуговуючого
кооперативу «Добра родина» за № 12 від 31
січня 2014 року будівництво об'єкту -
пансіонату сімейного відпочинку
(комплекс будівель, в тому числі і
будівлі під НОМЕР_1), що знаходився за
будівельною адресою в АДРЕСА_1 було
закінчено, введено в експлуатацію, а
об'єкту (пансіонату сімейного
відпочинку) присвоєно адресу: АДРЕСА_1,
без зміни нумерації будівель /котеджів.

Пунктом 5.1.1 кредитного договору №
014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року
передбачено, що у випадку , якщо
забезпеченням є застава цільових
облігацій, зазначених в п. 1.1.2.1. цього
Договору, які надають Позичальнику
право отримати у майбутньому у
власність Об'єкт(и) нерухомості, що
будуються, додається п. 5.1.1. у наступній
редакції: у випадку, якщо забезпеченням
зобов'язань Позичальника за Договором,
є застава цільових облігацій,
зазначених в п. 1.1.2.1. цього Договору, які
надають Позичальнику право отримати
від Емітента у майбутньому у власність
Об'єкт(и) нерухомості, що будуються та
визначені в п. 1.1.2.1. цього Договору,
Позичальник зобов'язаний протягом
тридцяти календарних днів з дня
реєстрації права власності
Позичальника на Об'єкт нерухомості:
надати Кредитору для ознайомлення
оригінали документів, що підтверджують
права власності Позичальника на
зазначені Об'єкти нерухомості; укласти
Іпотечний договір щодо передачі
Об'єкту нерухомості в іпотеку
Кредитору, а також виконати
зобов'язання щодо страхування Предмету
іпотеки за таким Іпотечним договором.

Отже, враховуючи, що котедж збудований,
введений в експлуатацію, а боржник за
кредитним договором - ОСОБА_2 навмисно
не звертається до уповноважених
органів для отримання
правовстановлюючих документів, щоб
унеможливити задоволення вимог
кредиторів, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що указані обставини не можуть бути
перешкодою для задоволення позовних
вимог.

Підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки - будівлю НОМЕР_1, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
передбачені умовами кредитного
договору (п.п. 16.4.) та умовами договору
застави, що укладені між АТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_2 (п 2.3.1), а також
ст.ст.12, 33 Закону України «Про
іпотеку», з яких вбачається, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки, що також
передбачено відповідно - у разі
порушення зобов'язань кредитного
договору іпотекодержатель вправі
звернути стягнення на предмет застави.

В п.п. 9.3., 10.10., 16.4. кредитного договору
№014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року
укладеному між АТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 та п. 2.3.1 договору
застави укладеному між АТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_2 визначено, що
кредитор має право звернути стягнення
за будь - яким з Договорів забезпечення
або вжити інші заходи для стягнення
заборгованості позичальника за цим
Договором, які не суперечать чинному
законодавству.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
наведеними вище нормами законодавства,
а саме ст.ст. 36, 37 Закону України «Про
іпотеку», в такій ситуації, не
виключається можливість звернення
стягнення в такий спосіб як набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки за рішенням суду. У цих
нормах задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття ним
права власності на предмет іпотеки
ототожнюється із способом звернення
стягнення, який, разом з іншими може
застосовуватися, якщо це передбачено
договором. Тому, в разі встановлення
такого способу звернення стягнення у
договорі іпотекодержатель на підставі
ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати
застосування його судом.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Довід апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 укладала кредитний договір
№014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року, як
фізична особа - підприємець, а гроші
витрачала на підприємницьку
діяльність, є неспроможним, оскільки не
кореспондується зі змістом укладеного
договору, ОСОБА_2 уклала кредитний
договір, як фізична особа, за програмою
кредитування «Житло в кредит на
первинному ринку», з цільовим
призначенням: придбання цільових
облігацій з подальшим їх обміном на
котедж, загальною площею 218,12 кв.м. за
будівельним АДРЕСА_1 (п. п.1.1,1.2 Договору).

Довід апеляційної скарги про те, що
26.06.2013 року господарським судом
Одеської області прийнято постанову у
справі № 916/1496/13 про визнання фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури, а
відтак до неї не можна пред'являти
позови, оскільки вона з 26.03.2013 року
втратила будь-які повноваження щодо
розпорядження майном, майновими
правами, судова колегія не може
прийняти до уваги, оскільки вказані
обставини не позбавляють її статусу
фізичної особи, яка є дієздатною і яка є
стороною у кредитних зобов'язаннях, як
фізична особа, а тому не позбавлена
можливості розпоряджатись своїми
правами на власний розсуд.

Безпідставним є довід апеляційної
скарги, про те, що АТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» є
кредитором, а боржником є фізична особа
- підприємець ОСОБА_2 за зобов'язаннями,
які виниклі у зв'язку зі здійсненням
нею підприємницької діяльності, усі
майнові спори з вимогами до неї вирішує
суд у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство (ст.4 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом"), а відтак
справа підлягає закриттю.

Так, Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" регулює
провадження у справах про банкрутство
і встановлює умови та порядок
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом
та застосування ліквідаційної
процедури з метою повного або
часткового задоволення вимог
кредиторів, отже не розповсюджує свою
дію на виниклі між сторонами
правовідносини.

Зі змісту договору відступлення права
вимоги цінних паперів від 13 грудня 2013
року, укладеного між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний банк
«Стандарт» вбачається, що до ПАТ
«Комерційний банк «Стандарт» перейшли
всі права за договором застави цінних
паперів в кількості 697 984 штук,
укладеного у якості забезпечення
зобов'язання за кредитним договором №
014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року,
укладеного між АТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 (а. с. 43-46)

Відповідно до договору відступлення
права вимоги від 13 грудня 2013 року,
укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ПАТ «Комерційний банк
«Стандарт» вбачається, що до ПАТ
«Комерційний банк «Стандарт» перейшли
всі права за кредитним договором №
014/0029/74/91870 від 24 липня 2008 року,
укладеного між АТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 (а. с. 47-52)

Як вбачається із договору відступлення
права вимоги, укладеного 13 грудня 2013
року між ПАТ «Комерційний банк
«Стандарт» та ТОВ «Фінансовою
компанією «Дрім Фінанс», до ТОВ
«Фінансовою компанією «Дрім Фінанс»
перейшли всі права за кредитним
договором № 014/0029/74/91870 від 24 липня 2008
року, укладеного між АТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_2 та Договором
застави цінних паперів в кількості 697 984
штук, що надають власнику право на
отримання котеджу, за будівельним
номером АДРЕСА_1 (а. с. 39-42)

Згідно із договором відступлення права
вимоги № 131213/5, укладеного 13 грудня 2013
року між ТОВ «Фінансовою компанією
«Дрім Фінанс» та ОСОБА_3, до останньої
перейшли всі права за кредитним
договором № 014/0029/74/91870 від 24 липня 2008
року, укладеного між АТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_2 (а. с. 30-34)

Як вбачається із договору відступлення
права вимоги цінних паперів в
кількості 697 984 штук від 13 грудня 2013
року, укладеного між ТОВ «Фінансовою
компанією «Дрім Фінанс» та ОСОБА_3
вбачається, що заставодержатель набув
право вимоги за договором про заставу
цінних паперів. (а. с. 35-38)

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, та ст. 514
ЦК України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права
первісного кредитора в зобов'язанні в
обсязі й на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Оскільки договір застави не є
правочином щодо розпорядження цінними
паперами, а є способом забезпечення
виконання зобов'язання, то він не
передбачає заміну кредитора в
зобов'язанні.

Отже, кредитором за кредитним
договором № 014/0029/74/91870 від 24 липня 2008
року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 на теперішній час є
ОСОБА_3, а ОСОБА_2 є боржником.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про
заставу" застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи; застава
зберігає силу і у випадках, коли у
встановленому законом порядку
відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги.

Отже, ОСОБА_3 набула право вимоги
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 014/0029/74/91870 від 24 липня 2008
року шляхом звернення стягнення на
предмет застави/іпотеки.

Доводи апеляційної скарги, які
пов'язані з процедурою банкрутства
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
питання, які пов'язані з її
підприємницькою діяльністю не
стосуються цієї справи і не можуть буди
підставою для скасування судового
рішення.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення Київського
районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014
року.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 07 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
С.О.Погорєлова

Судді
Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра