АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7126/2014
Головуючий у 1 інстанції: Кричина А.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» за довіреністю
- Ковальова ВіктораМихайловича на
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року у справі за
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» за довіреністю
- Бойкініч Дани Валеріївни на дії
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Галини Петрівни,
зацікавлена особа: ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

21 січня 2014 року представник ПАТ «АКБ
«Київ» за довіреністю - Бойкініч Д.В.
звернулася до суду зі скаргою на дії
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Г.П., у якій просила
визнати неправомірними дії
зазначеного державного виконавця щодо
повернення стягувачеві виконавчого
листа, виданого Оболонським районним
судом м. Києва у справі № 2-4284/2009 від
08.04.2010 року, скасувати постанову від
26.12.2013 року про повернення стягувачеві
виконавчого документа, виданого
Оболонським районним судом м. Києва у
справі № 2-4284/ 2009 від 08.04.2010 року,
зобов'язати старшого державного
виконавця Нечай Г.П. поновити виконавче
провадження.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 19
травня 2010 року було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа, виданого
Оболонським районним судом м. Києва у
справі № 2-4284/2009 від 08.04.2010 року про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ
«КИЇВ» заборгованості в сумі 6 061 952,00
грн. Постановою від 26 грудня 2013 року
вказаний виконавчий документ
повернуто стягувачеві на підставі п.9
ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження». Скаржник
вважає, що державний виконавець
фактично незаконно відмовився від
виконання судового рішення, яке
набрало законної сили та є обов'язковим
до виконання відповідно до приписів ст.
124 Конституції України та ст. 14 ЦПК
України. Також зазначила, що Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено повернення виконавчого
документа стягувачеві у зв'язку з
накладенням арешту на майно боржника.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року у
задоволенні скарги ПАТ «АКБ «Київ» дії
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Г.П. було відмовлено.

02 квітня 2014 року представник ПАТ «АКБ
«Київ» за довіреністю - Ковальов В.М.
подав апеляційну скаргу на вказану
ухвалу, у якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просив її
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити скаргу ПАТ «АКБ
«Київ». В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказав, що Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено таку підставу для
повернення виконавчого документа як
накладення арешту на майно боржника у
рамках розгляду кримінальної справи.
На думку апелянта, державний
виконавець фактично відмовився від
виконання судового рішення, яке
набрало законної сили. Також апелянт
зазначив, що в матеріалах виконавчого
провадження відсутні докази вчинення
державним виконавцем дій, спрямованих
на з'ясування наявності у ОСОБА_4 коштів
у гривнях та іншій валюті у банках,
тобто державний виконавець дійшов до
передчасного висновку про повернення
виконавчого документа.

У судовому засіданні представник ПАТ
«АКБ «Київ» за довіреністю - Бойкініч
Д.В. апеляційну скаргу підтримала і
просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника скаржника,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що Постановою старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Г.П. від 26 грудня 2013 року
виконавчий лист № 2-4284/2009, виданий 08
квітня 2010 року Оболонським районним
судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ «АКБ «Київ» 6 061 952, 00 грн.
було повернуто стягувачу на підставі
п.9 ч.1 ст. 47, ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження».

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався п. 9 ч. 1
ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» та виходив з того, що дії
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Г.П. є правомірними,
оскільки на все майно боржника
накладено заборону відчуження в рамках
розгляду кримінальної справи, іншого
майна, на яке б можливо було звернути
стягнення на виконання рішення суду
державним виконавцем не встановлено.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Відповідно до пункту 3.15 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
року №512/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 02.04.2012
року за №489/20802, підставою для
повернення виконавчого документу є
встановлення безпосередньо у Законі
заборони звертати стягнення на окреме
майно чи кошти боржника. Якщо заборона
випливає із норми закону, наприклад
така заборона встановлена судом, який
відповідно до закону має право
заборонити звернення стягнення на
майно боржника, необхідно керуватися
пунктом 2 частини першої статті 47
Закону.

Отже, підставою для повернення
виконавчого документа стягувачеві
згідно п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» є встановлення
безпосередньо у законі заборони щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника у виконавчому провадженні і
відсутність у нього іншого майна чи
коштів, на які можливо звернути
стягнення.

Постановляючи постанову, що
оскаржується, державний виконавець
виходив з того, що згідно інформаційної
довідки з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
майно ОСОБА_4 (в.т.ч., яке знаходиться у
іпотеці у ПАТ «АКБ «Київ») арештовано
постановами № 24-300 від 12.03.2012 року (майор
міліції КошарськаО.О.) та б/н від 27.09.2012
року (старший слідчий Дрок О.Ю.) ОВС ГСУ
МВС України, при цьому на закон, що
встановлює заборону звернення
стягнення не послався.

Накладення арешту на майно боржника в
рамках розгляду кримінальної справи не
є підставою для повернення виконавчого
документа стягувачеві згідно п. 9 ч. 1 ст.
47 Закону України «Про виконавче
провадження», а тому постанова
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
26 грудня 2013 року не може вважатися
такою, що відповідає вимогам закону, а
виконавче провадження підлягає
відновленню.

Отже, ухвала Оболонського районного
суду м. Києва від 24 березня 2014 року не
може вважатися такою, що постановлена з
додержанням вимог закону, а тому
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали наступного змісту.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Скаржник не заявляв вимог про визнання
неправомірною постанови державного
виконавця про повернення виконавчого
документа від 26 грудня 2013 року,
скасування постанов державного
виконавця належить до компетенції
начальника відповідного відділу
державної виконавчої служби, суд не має
права зобов'язувати державного
виконавця до вчинення тих дій, які
згідно із Законом про виконавче
провадження можуть здійснюватися лише
ним або відповідною посадовою особою
державної виконавчої служби, а тому
колегія суддів вважає за можливе
задовольнити скаргу частково та
визнати неправомірними дії державного
виконавця щодо повернення стягувачеві
виконавчого листа та зобов'язати його
усунути допущені порушення, скасувавши
постанову від 26 грудня 2013 року про
повернення стягувачеві виконавчого
документа.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 2 ст. 307,
ст.ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
за довіреністю - Ковальова Віктора
Михайловича - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 24 березня 2014 року - скасувати
та постановити нову ухвалу наступного
змісту:

Скаргу представника Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» за довіреністю
- Бойкініч Дани Валеріївни на дії
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Галини Петрівни,
зацікавлена особа: ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Нечай Галини Петрівни щодо
повернення стягувачеві виконавчого
листа, виданого Оболонським районним
судом м. Києва у справі № 2-4284/2009 від 08
квітня 2010 року, та зобов'язати її
усунути допущені порушення, скасувавши
постанову старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Нечай
Галини Петрівни від 26 грудня 2013 року
повернення стягувачеві виконавчого
документа, виданого Оболонським
районним судом м. Києва у справі №
2-4284/2009 від 08 квітня 2010 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді