справа № 166/850/14-ц
номер провадження 6/166/54/14
У Х В А Л А

іменем України

08 липня 2014 року
смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської
області в складі головуючого - судді
Свистун О.М.,

за участю секретаря Заєць Н.П.,

розглянувши клопотання відділу
Державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції у Волинській області (далі -
ВДВС) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України,

встановив
:

Головний державний виконавець ВДВС
Кузнецов С.Д. за погодженням із
начальником цього відділу звернувся до
суду з поданням, у якому просить
винести ухвалу про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Подання мотивовано тим, що ОСОБА_1 не
виконує аліментного зобов'язання на
користь ОСОБА_3, на вимоги державного
виконавця не реагує, що є підставою для
тимчасового обмеження в праві виїзду з
України відповідно до Закону України
"Про порядок виїзду та в'їзду в Україну
громадян України".

Начальником ВДВС Ратнівського РУЮ
подано клопотання про розгляд справи
без участі представника ВДВС та
підтримання подання з підстав,
зазначених у ньому.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що подання до задоволення
не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

У силу статті 2 протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (ратифікований
Законом України 11 вересня 1997 року) та
статті 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини",
заходи щодо обмеження свободи
пересування повинні бути достатньо
виправдані суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

Згідно із п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду і в'їзду в
Україну громадян України"
громадянинові, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань.

Аналіз даних правових норм дає
можливість зробити висновок про те, що
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України є винятковим
заходом обмеження особистої свободи
фізичної особи, який застосовується
лише при наявності достатніх на це
підстав.

Згідно із ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що на виконанні у
ВДВС Ратнівського районного
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист № 2-556, виданий
Рожищенським районним судом 27
листопада 2007 року, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання дітей: дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в розмірі 1/3 частини від його доходу,
але не менше за 30% прожиткового
мінімуму відповідно до віку дитини,
починаючи з 25 вересня 2007 року до
досягнення старшою дитиною повноліття
з врахуванням індексації відповідно до
закону.

Згідно із доданим заявником
розрахунком заборгованість ОСОБА_1 зі
сплати аліментів станом на 31.05.2014 року
становить 30053,00 грн. Із цього ж
розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 не
виконував свій аліментний обов`язок за
судовим рішенням.

В процесі виконавчого провадження
державним виконавцем встановлено, що
ОСОБА_1 не звертався до центру
зайнятості з метою працевлаштування,
пенсійних виплат не отримує.

Проте як вбачається із відповіді
Центру надання послуг, пов'язаних із
використанням транспортних засобів, з
обслуговування Камінь-Каширського,
Любешівського та Ратнівського районів
від 07 травня 2014 року №711 ОСОБА_1 має у
власності мотоцикл марки "ALPHA ZS110F",
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Наявність у боржника майна надає
заявнику згідно із Законом України "Про
виконавче провадження" право звернути
стягнення на дане майно, що ініціатором
клопотання зроблено не було.

Таким чином заявником не наведено
жодних обставин та не надано доказів,
які б дійсно свідчили про
цілеспрямоване ухилення ОСОБА_1 від
виконання покладених на нього судовим
рішенням аліментних зобов'язань та
його намір вибути за межі України з
цією метою.

Твердження заявника про неявку
ОСОБА_1 на виклики державного виконавця
є безпідставними, оскільки жодних
доказів на підтвердження отримання
такого виклику останнім, а також
умисної його неявки не надано.

Керуючись ст.ст.14, 60, 217, 377-1 ЦПК
України, ст.6 Закону України "Про
порядок виїзду з України та виїзду в
Україну громадян України", ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження" ,
суд

ухвалив:

У задоволенні подання
відділу Державної виконавчої служби
Ратнівського районного управління
юстиції у Волинській області про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Ратнівський районний суд шляхом
подачі в 5 - денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційних скарг,
а особами, які брали участь у справі,
але не були присутні в судовому
засідання під час її проголошення, - у
цей же строк з дня отримання копії
ухвали.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду
О.М.Свистун