У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», третя особа - приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, про
визнання недійсним кредитного
договору та договору іпотеки, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 12 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 01 грудня 2006 року
між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та ОСОБА_1 були укладені
договір про надання споживчого кредиту
про надання позивачу грошових коштів в
розмірі 75 000, 00 доларів США та договір
іпотеки, за умовами якого позивач
передав банку в іпотеку нежилі
приміщення АДРЕСА_1

Позивач вважає дані договори такими, що
не відповідають вимогам закону,
оскільки з 1985 року він постійно
страждає від тяжкого психічного
розладу, регулярно проходить
стаціонарне лікування у психіатричних
лікарнях, перебуває на постійному
обліку у психоневрологічному
диспансері, є інвалідом ІІ групи. Маючи
психічне захворювання, ОСОБА_1 під час
укладення обох спірних договорів не
усвідомлював значення своїх дій, не міг
керувати ними.

З урахуванням наведеного просив суд
визнати недійсним з моменту укладення
договір про надання споживчого кредиту
№ 0, укладений 01 грудня 2006 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1; визнати
недійсним з моменту укладення договір
іпотеки № 6038, укладений 01 грудня 2006
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2; застосувати наслідки
недійсності договору про надання
споживчого кредиту № 0,
укладеного 01 грудня 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1; зобов'язати ПАТ
«УкрСиббанк» повернути ОСОБА_1 все
одержане на виконання договору про
надання споживчого кредиту № 0,
укладеного 01 грудня 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1, загальною
сумою 44 446,67 доларів США, у тому числі
кошти сплаченого «тіла» кредиту,
процентів за користування кредитними
коштами, комісій тощо; зобов'язати
ОСОБА_1 повернути ПАТ «УкрСиббанк» все
одержане на виконання Договору про
надання споживчого кредиту № 0,
укладеного 01 грудня 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1, загальною
сумою 65 000,00 доларів США кредитних
коштів.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 12 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 15 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
ухваленням нового рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що Акт експертизи не свідчить, що на
момент укладення оспорюваних
договорів позивач не усвідомлював
значення своїх дій в повному обсязі та
не міг ними керувати.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 у своєму
листі від 05 квітня 2013 року зазначила, що
спірний договір іпотеки був
посвідчений з дотриманням вимог
діючого законодавства, сумнівів щодо
дієздатності ОСОБА_1 на момент
посвідчення договору у неї не виникало.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що до січня 2013 року позивач
ОСОБА_1 регулярно і в повному обсязі
сплачував грошові кошти в рахунок
погашення кредиту за оспорюваним
договором, що підтверджується
відповідними квитанціями, а тому суд
прийшов до висновку, що позивач
повністю усвідомлював свій обов'язок
щодо виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Також суди зазначили, що протягом 2011-2013
років ОСОБА_1 періодично особисто
звертався до банку з різними заявами,
що також свідчить про те, що він
абсолютно адекватно розумів значення
укладених договорів та наслідки їх
невиконання.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова