АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-4496/14
Головуючий у 1 інстанції: Бортницька
Доповідач: Нежура В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Невідомої Т.О.,
Саліхова В.В.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 та за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
банк "Аркада"на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 11 лютого 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "Аркада" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
про іпотечний кредит шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та інше
майно та розірвання Договору про
іпотечний кредит, -

В С Т А Н О В И Л А

В квітні 2013 року ПАТ АКБ "Аркада"
звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2,
посилаючись на те, що 15.02.2005 р. між АКБ
"Аркада", правонаступником якого є ПАТ
АКБ "Аркада" та ОСОБА_2 було укладено
Кредитний договір № 46456, за умовами
якого останньому було надано кредит в
сумі 1246855,10 грн. з метою інвестування в
житлове будівництво згідно Договору
про участь у фонді фінансування
будівництва зі сплатою 12,00 % річних та
строком погашення до 01.02.2010 р. В
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором, між сторонами у
справі було укладено Іпотечний
договір №46456, за умовами якого в якості
предмета іпотеки були передані належні
Відповідачеві на підставі Договору про
уступку майнових прав № 46456 від 15.02.2005
р., майнові права на квартиру, що
будується, будівельна адреса: АДРЕСА_1.

Однак свої зобов'язання за кредитним
договором відповідач належним чином не
виконує, що призвело до виникнення
заборгованості, а тому просив суд з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 11.02.2014 р. розірвати
Кредитний договір № 46456 від 15.02.2005 р.,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ
"Аркада" заборгованість за договором у
сумі 5 395 476,09 грн., стягнення
заборгованості за договором здійснити
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - чотирикімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 174,50 кв.м., що
знаходиться у будинку, розташованому
за адресою: АДРЕСА_1, а також іншого
майна, що належить ОСОБА_2 особисто або
спільно з іншими особами та буде
виявлено державним виконавцем в
процесі виконання провадження.

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2014 року позов ПАТ
АКБ "Аркада" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та інше
майно та розірвання Договору про
іпотечний кредит задоволено частково.

Договір про іпотечний кредит № 46456 від
15.02.2005 р., укладений між ПАТ АКБ "Аркада"
та ОСОБА_2 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ
"Аркада" заборгованість за кредитом в
сумі 662218, 18 грн., прострочену
заборгованість по сплаті процентів за
користування кредитом в сумі 283 701,60
грн., прострочену заборгованість зі
сплати реструктуризовано
заборгованості в сумі 185929, 07 грн., пеню
за несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитними коштами в сумі
2092569,58 грн., проценти за несвоєчасне
погашення кредиту в сумі 74351,48 грн., а
всього стягнути 3298 769, 91 грн. та вирішено
питання щодо судових витрат. В
задоволені інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2
звернулися до суду з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянт вказує на те, що суд в
порушення ч. 2 ст. 551 ЦК України стягнув
на користь банку неустойку, яка значно,
майже вдвічі, перевищує суму збитків
за договором. Суд також не застосував
позовну давність до вимог, які
нараховані за період з 15 лютого по 14
квітня 2010 року, з огляду на те, що із
позовом до суду банк звернувся 15 квітня
2013 року..

ПАТ АКБ "Аркада" також подав
апеляційну скаргу на рішення суду, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, відповідно до вимог
апеляційних скарг, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

При цьому банк вказує на помилковість
висновків суду про не співмірність
вартості предмета Іпотеки, на яке
просили звернути стягнення із розміром
заборгованості за кредитним договором,
безпідставно зменшив розмір пені,
відповідач не виконував свої
зобов*язання за договором, тим самим
зловживав своїми правами.

В суді апеляційної інстанції
представники апелянтів підтримали
подані ними скарги, із викладених в них
підстав, і відповідно просили залишити
без задоволення скарги своїх
опонентів.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга ПАТ АКБ "Аркада" не підлягає
задоволенню, а скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом,

Відповідності до вимог ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статі 530 ЦК України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 15.02.2005 р. між АКБ
"Аркада" (правонаступником якого є - ПАТ
АКБ "Аркада") та ОСОБА_2 був укладений
Договір про іпотечний кредит № 46456, за
умовами якого Позивач надав
Відповідачеві кредитні кошти в сумі 1
246855,10 грн. з метою інвестування в
житлове будівництво згідно Договору
про участь у фонді фінансування
будівництва № 46456 від 15.02.2005 р.
Відповідач взяв на себе зобов'язання
повернути кредит не пізніше 01.02.2020 р.
шляхом щоквартального, не пізніше 15-го
числа відповідного місяця платежу,
погашення заборгованості за Кредитним
договором, виходячи з відсоткової
ставки 12,00% річних. Графік повернення
кредитних коштів та сплати процентів
за їх користування був погоджений
Позивачем та Відповідачем шляхом
укладення Додаткової угоди №1 від
15.02.2005 р. до Кредитного договору.

В день укладення Кредитного договору
між Позивачем та Відповідачем в
забезпечення виконання своїх
зобов'язань за Кредитним договором був
укладений Іпотечний договір №46456, за
умовами якого Позивачу в якості
предмета іпотеки були передані належні
Відповідачу на підставі Договору про
уступку майнових прав № 46456 від 15.02.2005
р., майнові права на квартиру, що
будується, будівельна адреса: АДРЕСА_1.

23.08.2006 р. після введення в експлуатацію
об'єкта будівництва, майнові права на
квартиру в якому, відповідно до
Іпотечного договору, знаходяться під
обтяженням, було накладено заборону на
відчуження квартири №72, з кількістю
кімнат - 4, загальною площею 174,50 кв.м, що
знаходиться у будинку, розташованому
за адресою: АДРЕСА_1, про що внесено
реєстраційний запис в Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

28.08.2006 р. до реєстраційного запису №1689413
Державного реєстру іпотек були внесені
зміни щодо заміни об'єкта іпотеки.

28.03.2007 р. Головним управлінням
житлового забезпечення виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) Відповідачу було видано
свідоцтво про право власності на
квартиру, майнові права на яку складали
предмет іпотеки відповідно до
Іпотечного договору.

20.10. 2009 р. між Позивачем та Відповідачем
було укладено Додатковий договір №3 до
Кредитного договору, відповідно до
якого останньому було додатково
відкрито відкличну кредитну лінію на
суму 500 000,00 грн. зі строком
користування до 01 лютого 2020 року, зі
сплатою процентів на залишок
заборгованості та за фактичний строк
користування виходячи із ставки 19%
річних. В межах укладеного Додаткового
договору №3 було зафіксовано фактичний
розмір заборгованості Відповідача
станом на 20.09.2009 р., що склала 312 218, 18 грн.
та погоджено новий Графік повернення
кредиту.

У зв'язну з цим Сторонами 20.10.2009 р. було
укладено Договір про внесення змін № 1
до Іпотечного договору.

26.10. 2009 р. між Позивачем та Відповідачем
було укладено Додатковий договір №5 до
Кредитного договору, відповідно до
якого Відповідач визнав, що станом на
26.10. 2009 р. він має прострочену
заборгованість перед Позивачем в сумі
662218,18 грн. В межах укладеного
Додаткового договору №5 був погоджений
новий Графік повернення кредиту.

30.11.2011 р. між Позивачем та Відповідачем
було укладено Додатковий договір №6 до
Кредитного договору, за яким
Відповідач визнав прострочення
зобов'язань зі сплати процентів за
період з 01.03.2010 р. по 28.10.2011 р. в сумі 203929,07
та з повернення кредиту у сумі 19477,01 грн.
у зв'язку з чим Сторони погодили графік
повернення простроченої
заборгованості.

В ході розгляду справи встановлено, що
Відповідач не виконував належним чином
взяті на себе зобов'язання щодо
погашення кредиту та сплати відсотків
за користування кредитом, в результаті
чого виникла заборгованість, яка
підтверджується наведеним розрахунком
суми заборгованості..

Суд дійшов правильного висновку про
обгрунтованість цих вимог і стягнув із
Відповідача на користь Позивача
заборгованість за кредитом в сумі 662218,
18 грн., прострочену заборгованість по
сплаті процентів за користування
кредитом в сумі 283701,60 грн. та
прострочену заборгованість зі сплати
реструктуризованої заборгованості в
сумі 185929, 07 грн.

При вирішенні позовних вимог про
стягнення пені в сумі 4 185139,16 грн. суд
першої інстанції виходив із
наступного.

Згідно із ч. З ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" визначено, що
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для Позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

У судовому засіданні 20.09.2013 р.
представник Відповідача подав заяву
про зменшення розміру неустойки в силу
положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки
нарахований Позивачем її розмір
значно перевищує розмір
заборгованості по кредиту (а.с. 179)..

Враховуючи дану заяву, і з метою
дотримання принципу співмірності між
наявною заборгованістю, яка відповідно
до наданого Позивачем розрахунку
становить загалом 1 206200,33 грн. (662218,18 грн.
заборгованість за кредитом, 283701,60 грн.
процентів за користування кредитними
коштами, 185929,07 грн. заборгованість зі
сплати реструктуризованої
заборгованості, 74351,48 грн. процентів за
несвоєчасне погашення кредиту), і
розміром неустойки (пені), яка
становить 4185139,16 грн., суд зменшив
розмір нарахованої позивачем
неустойки на 50% до 2092569,58 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
Відповідача щодо стягнутої суми пені,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність її задоволення з тих
підстав, що її визначений судом спосіб
зменшення пені на 50% від загальної суми
не в повній мірі відповідає положенням
ч. 3 ст. 551 ЦК України, в якій розмір пені
залежить головним чином до розміру
основного боргу - тіла кредиту і
нарахованих процентів за користування
коштами.

З урахуванням фактичних обставин у
справі, а також суми осново боргу,
колегія суддів вважає можливим змінити
рішенні суду в частині стягнення пені
(неустойки), яка підлягає стягненню із
Відповідача на користь Позивача і
визначити її в розмірі 8000000,00 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог про стягнення заборгованості за
Кредитним договором № 46456 від 15.02.2005 р.
за рахунок предмету іпотеки -
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 174,50 кв.м., що
знаходиться у будинку, розташованому
за адресою: АДРЕСА_1, а також іншого
майна, що належить Відповідачу
особисто або спільно з іншими особами
та буде виявлено . державним виконавцем
в процесі виконавчого провадження суд
виходив із того, що ст. 589 ЦК України
передбачено, що у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 6.6 Кредитного договору
та п. 7.1 Договору іпотеки у разі
недотримання відповідачем умов
кредитного договору банк має право
звернутися до суду з позовом про
припинення дії Кредитного договору та
дострокове стягнення всієї суми
заборгованості ( основного
зобов'язання, пені за прострочку
внесення платежів), а також суми
необхідних витрат, пов'язаних з
процедурою стягнення, за рахунок
предмета іпотеки та іншого майна
іпотекодавця.

Відповідно до висновку про оціночну
вартість квартири, зробленого
експертом на замовлення Позивача,
оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 в
Печерському районі м. Києва загальною
площею 174,5 кв.м. станом на 04.06.2013 р.
становить 5 958400 грн. (т.1 а.с. 71).

Інших даних про вартість предмету
іпотеки матеріали справи не місять.

Проте, звертаючись до суду з позовом
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, у тому числі пені,
загалом в сумі 3 298769, 91 грн., та обираючи
такий спосіб захисту свого порушеного
права як звернення стягнення на
предмет іпотеки, позивачем не
враховано, що вартість предмета
іпотеки на час розгляду справи в суді
становить 5 958400 грн., тобто значно
перевищує розмір заборгованості.

Оцінюючи співмірність суми
заборгованості за кредитом, у тому
числі пені, та вартість іпотечного
майна, враховуючи загальні засади
цивільного законодавства
-справедливість, добросовісність та
розумність суд дійшов правильного
висновку, про відмову у задоволені
вимог про стягнення заборгованості за
рахунок предмету іпотеки.

Колегія суддів підтримує такий
висновок суду першої інстанції,
оскільки з урахуванням зменшення судом
апеляційної інстанції суми пені, яка
стягується із Відповідача на користь
Позивача, різниця у не співмірності
вартості предмету іпотеки та
загальним розміром заборгованості
стала ще більшою.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що
договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї з сторін
у разі істотного порушення договору
другою стороною. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Пунктом 6.6 Кредитного договору
передбачена можливість звернення
банку до суду з позовом про припинення
договору та дострокове стягнення усієї
суми заборгованості, а також суми
необхідних витрат, пов'язаних з
процедурою стягнення, за рахунок
предмету іпотеки.

Встановивши істотне порушення
Відповідачем умов Кредитного договору
внаслідок неналежного виконання його
умов, суд розірвав Кредитний договір №
46456 від 15.02.2005 р.

Рішення суду в цій частині по суті
ніким із сторін не оскаржується.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги
ПАТ АКБ «Аркада» щодо неправомірності
рішення суду в частині відмови у
звернені стягнення на предмет іпотеки,
колегія суддів зазначає, що вказана
вимоги пов*язана з вимогою Позивача про
розірвання Кредитного договору, а не
реалізації права на дострокове
стягнення усієї суми заборгованості
(ч. 2 ст. 1050 ЦК), і відповідно до вимог
статей 651-653 ЦК України, а також п. 6.6
Кредитного договору, умови якого є
обов*язковими для виконання сторін, суд
зобов*язаний зазначити розмір
заборгованості, яка існує на дату
розірвання договору, у зв*язку із
неналежним виконанням умов договору в
даному випадку Відповідача, і підлягає
стягненню.

Крім того, що загальна сума
заборгованості за договором, як
зазначалося вище, значно перевищує
вартість предмету іпотеки, і при
одночасному стягненні заборгованості
та зверненні стягнення на предмет
іпотеки для її погашення за рішенням
суду, буде мати подвійне стягнення суми
боргу із відповідача (позичальника).

Враховуючи наведене, оскаржуване
рішення підлягає зміні в частині
стягнення пені, в решті воно є законним
і обґрунтованим, і підстав для зміни чи
скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "Аркада" відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 11 лютого 2014 року в частині
стягнення пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитними
коштами змінити, і стягнути з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
банк "Аркада" 800 000 (вісімсот тисяч), 00
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитними
коштами

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: