Номер провадження 2-о/754/314/14
РІШЕННЯ

Іменем України

01.09.2014 року Деснянський районний
суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Смирнової
Є.П.,

при секретарі Кузьменко А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві

справу за заявою

ОСОБА_1,

Заінтересовані особи:

Десята
Київська державна нотаріальна

контора,

П»ятнадцята Київська державна
нотаріальна

контора,

Реєстраційна служба Головного
управління

юстиції у м.Києві, - про встановлення
факту

відсутності заборони на відчуження
майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою, в якій просить встановити факт
відсутності заборони на відчуження
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1,
яка належала померлому ОСОБА_2, згідно
ухвали Святошинського
(Ленінградського) районного суду
м.Києва від 03.04.1998 року.

При цьому заявник вказує на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2.
Після його смерті відкрилась спадщина -
квартира АДРЕСА_1.

17.12.2012 року Десятою київською
нотаріальною конторою під час
оформлення права на спадщину йому було
повідомлено, що П»ятнадцятою київською
державною нотаріальною конторою
зареєстрована заборона на відчуження
об»єктів нерухомого майна. Підстава
обтяження - ухвала Ленінградського (на
даний час Святошинського) районного
суду м.Києва від 03.04.1998 року.

Як вказує заявник, 21.12.2012 року він
звернувся до Святошинського районного
суду м.Києва із заявою про скасування
заходів забезпечення позову. Ухвалою
суду від 06.02.2013 року в задоволенні його
заяви було відмовлено з цих підстав, що
судом було встановлено, що згідно
даного рішення предметом спору була
квартира АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 також зазначає, що
відповідні заяві були направлені ним
до Десятої та П»ятнадцятої київської
нотаріальної контори з вимогою вчинити
відповідні дії.

Десята київська нотаріальна
контора надала йому відповідь № 5363/02-14
від 28.11.2013 року про те, що видати
свідоцтво про право на спадщину
неможливо до зняття арешту
П»ятнадцятою київською нотаріальною
конторою.

Своїм листом від 27.11.2013 року
П»ятнадцята київська нотаріальна
контора рекомендовала йому звернутись
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м.Києві. На його
звернення до Реєстраційної служби
остання повідомила йому, що для
вирішення питання необхідно
звернутись до Святошинського
районного суду м.Києва.

Як вказує заявник, єдиною
інформацією щодо заборони є дані з
Єдиного реєстру

заборон відчуження нерухомого майна №
39381163 від 17.12.2012 року. Проте, будь-яких
інших даних про боржника (в даному
випадку щодо його батька - ОСОБА_2) в
реєстрі не має, ідентифікувати особу,
на майно якої накладено арешт,
неможливо. Даний факт є причиною
відмови у видачі йому свідоцтва про
право на спадщину.

ОСОБА_1 також зазначає, що
відповідно до ухвали Святошинського
районного суду м.Києва від 06.02.2013 року
встановлено, що предметом справи було
зовсім інше майно, яке не належить
ОСОБА_2, і який не є стороною по справі,
по якій накладався арешт на квартиру.

Заявник стверджує, що нерухоме
майно, на яке зареєстрована заборона,
належало його батькові ОСОБА_2 на праві
власності з 1995 року та до моменту його
смерті не відчужувалось, не перебувало
під арештом та забороною.

Посилаючись на викладені
обставини, а також на те, що
встановлення факту відсутності
заборони на відчуження квартири
АДРЕСА_1 має для нього юридичне
значення, оскільки пов»язане з
прийняттям спадщини після смерті
батька ОСОБА_2, заявник просить
задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
вимоги підтримав.

Представники Десятої та
П»ятнадцятої київської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з»явилися. В своїх листах
№ 3894/01-16 від 14.07.2014 року та № 3420/02-14 від
27.08.2014 року, відповідно, представники
просять розглянути справу у їх
відсутність (а.с.20-21,22).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,
допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України
визначено перелік фактів, що мають
юридичне значення, які розглядаються
судом.

При цьому частина 2 цієї статті
передбачає, що у судовому порядку
можуть бути встановлені також інші
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить
встановити факт відсутності заборони
на відчуження нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому ОСОБА_2, посилаючись на те, що
ніяким іншим чином, крім вирішення
питання в судовому порядку, він
встановити даний факт не має
можливості.

Вказані доводи заявника суд
вважає обґрунтованими, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, квартира
АДРЕСА_1 належала

Батькові заявника - ОСОБА_2 на праві
власності на підставі Договору міни
долі жилого будинку АДРЕСА_3 на
квартируАДРЕСА_1,укладеному 28.04.1995 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
заявника - ОСОБА_2. Після його смерті
відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно Реєстру прав власності на
нерухоме майно, вказана квартира на
підставі Договору міни від 28.04.1995 року
станом на 18.11.2011 року була
зареєстрована за ОСОБА_2

Однак, при зверненні заявника до
Десятої київської нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_2,
17.12.2012 року Десятою київською
нотаріальною конторою заявнику було
повідомлено, що П»ятнадцятою київською
державною нотаріальною конторою
зареєстрована заборона на відчуження
об»єктів нерухомого майна, а саме:
квартиру АДРЕСА_1.

Як зазначалось в повідомленні,
підставою обтяження є ухвала
Ленінградського (на даний час
Святошинського) районного суду м.Києва
від 03.04.1998 року, яка міститься у Витягу з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об»єктів нерухомого майна станом на
17.12.2012 року .

Судом також встановлено, що
заявник ОСОБА_1 21.12.2012 року звернувся до
Святошинського районного суду м.Києва
із заявою про скасування заходів
забезпечення позову. Однак, ухвалою
суду від 06.02.2013 року йому було
відмовлено в задоволенні заяви в
зв»язку з відсутністю доказів
застосування судом цього виду
забезпечення позову до спірної
квартири. При цьому судом було
встановлено, що згідно рішення по
справі № 2-1504 за 1998 рік, відсутні
документи, згідно яких накладався
арешт на квартиру АДРЕСА_1. Предметом
спору згідно рішення суду була
квартира АДРЕСА_2 (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідні заяві були
направлені заявником до Десятої та
П»ятнадцятої київської нотаріальної
контори з вимогою вчинити відповідні
дії.

Десята київська нотаріальна
контора надала йому відповідь № 5363/02-14
від 28.11.2013 року про те, що видати
свідоцтво про право на спадщину
неможливо до зняття арешту
П»ятнадцятою київською нотаріальною
конторою (а.с.7).

Своїм листом від 27.11.2013 року
П»ятнадцята київська нотаріальна
контора рекомендовала йому звернутись
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м.Києві. На його
звернення до Реєстраційної служби
остання повідомила йому, що для
вирішення питання необхідно
звернутись до Святошинського
районного суду м.Києва (а.с.6).

В той же час, згідно ухвали
Святошинського (Ленінградського)
районного суду м.Києва від 03.04.1998 року,
як це зазначено у Витягу з Єдиного
реєстру заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна, даним судом також не
знайдено будь-яких доказів на
підтвердження факту накладення арешту
на квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, аналізуючи зібрані у
справі докази, суд дійшов до висновку,
що, крім запису в Єдиному реєстри
заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна станом на 17.12.2012 року,
факт заборони на відчуження нерухомого
майна - квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому ОСОБА_2, - не знайшов свого
підтвердження.

При таких обставинах суд вважає
вимоги заявника ОСОБА_1 обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.4,10,57-60,213,214 ЦПК України,
ст.ст.256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт відсутності
заборони на відчуження нерухомого
майна, згідно ухвали Святошинського
(Ленінградського) районного суду
м.Києва від 03.04.1998 року,

а саме: квартири АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Є.П. Смирнова