Справа № 510/839/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала,
щодо їх задоволення не заперечувала,
просила про розгляд справи без її
участі.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, просила розглянути справу
у її відсутність.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва від 30.12.2002р. про право
власності на квартиру АДРЕСА_1; копія
технічного паспорту на квартиру,
оформленого на ім'я ОСОБА_2; копії
квитанцій про сплату за комунальні
послуги.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 30.12.2002р. відповідачці ОСОБА_2 на
праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_1. До 2013р. сторони у
справі, як родички, спільно мешкали за
вищевказаною адресою, вели спільне
господарство. У 2003 р. відповідачка
подарувала позивачці вищевказану
квартиру, безоплатно передала у
володіння та користування належну їй
нерухомість разом із всіма документами
на неї і виїхала з міста. Позивачка
продовжила мешкати на житлоплощі
вищевказаної нерухомості, мешкає там
по теперішній час, фактично, відкрито
володіє квартирою АДРЕСА_1, стежить за
її технічним станом, сплачує за
утримання комунальні послуги, провела
опалювання, встановила газовий котел,
зробила ремонт та ін. На момент
фактичного укладення угоди про
дарування сторони не оформили її у
письмовому вигляді та не засвідчили
нотаріально. У зв'язку із
вищевикладеними обставинами ОСОБА_1
вважає, що має право на квартиру,
оскільки з 2003 р. володіє та безперервно
користується нею, слідкує за її
технічним станом, несе витрати у
зв'язку із її утриманням, зберігає у
себе всю документацію на житло, як
власник нерухомості, отже з підстав ст.
344 ЦК України набула право власності на
квартиру.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачки, у 2003р.
між сторонами фактично була досягнута
домовленість про дарування квартири
АДРЕСА_1. Письмово та в нотаріальному
порядку сторони цю угоду не оформляли.
Таким чином, з 2003р. по теперішній час
позивачка безперервно, відкрито
володіє квартирою, сплачує всі належні
платежі, як власник нерухомості,
розпоряджається нею, проводить ремонти
та ін. За весь час володіння позивачкою
квартирою, відповідачка, як
зареєстрований власник, не пред'являла
до позивачки жодних вимог про
витребування нерухомості, документів
на неї, не брала участі у її утриманні
та не несла витрат по сплаті належних
платежів. На момент розгляду справи в
суді ОСОБА_2 не заперечувала щодо
фактів, вказаних у позові, визнала
позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачкою квартирою є
добросовісним (тобто позивачка
вважала, що вона володіє нерухомістю з
законних підстав, оскільки була
фактично досягнута домовленість про
дарування нерухомості), правомірним,
відкритим (позивачка, вважаючи себе
власником, сплачувала комунальні
платежі за утримання квартири,
розпоряджається житлом та ін.) та
безперервним. Таким чином, суд вважає,
що квартиру цілком з законних підстав
було передано у володіння та
користування ОСОБА_1, внаслідок чого
остання набула право власності на неї
за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивачки щодо
визнання за нею права власності на
квартиру.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на квартиру
АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві
власності за ОСОБА_2.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник