22-ц/775/866/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У х в а л а

Іменем України

25 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Баркової Л.Л.,
Гаврилової Г.Л.

При секретарі - Макаровій
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
комітет самоорганізації населення
«Морський» про стягнення моральної
шкоди та відновлення будівлі, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 29
квітня 2014 року,

В с т
а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа:
комітет самоорганізації населення
«Морський» (далі КСН «Морський»), в
якому просив стягнути з відповідачки
на його користь заподіяну моральну
шкоду 3000 грн. та відшкодувати судові
витрати.

Посилався на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 07
листопада 2005 року являється власником
двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Від
попередньої власниці квартири ОСОБА_3
йому перейшов в користування сарай,
який він використовував для
господарських потреб, за необхідністю
проводив ремонтні роботи. З 2012 року
відповідачка ОСОБА_2, яка являється
його сусідкою, висловлює обурення тим,
що стіна її жилого будинку, яка є
суміжною з сараєм, постійно сира. 03
березня 2014 року він виявив, що
відповідачкою зруйновано сарай, а саме:
відсутня частина цегляної стіни та
вхідні двері із замком, вміст винесено
на вулицю. Відповідачка підтвердила, що
вона зруйнувала сарай. За фактом
пошкодження майна він звертався до
Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в
Донецькій області та у КСН «Морський».
Вказаний сарай він не будував,
правовстановлюючі документи на нього
відсутні, але здійснював косметичний
ремонт, догляд та замінив замок. Вважав,
що сарай він придбав разом з квартирою,
оскільки попередній власник квартири
його повідомив про наявність цього
сараю. В результаті дій відповідачки у
нього порушився життєвий уклад, у
зв'язку із нервовим хвилюванням
загострились захворювання, він
вимушений звертатись за допомогою.

В ході розгляду справи позивач
доповнив свої вимоги, просив також зо
бовьязати відповідачку відновити
зруйнований сарай.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
29 квітня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення моральної
шкоди та відновлення будівлі залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, не
погоджуючись з рішенням суду і
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди, зобов'язати відповідачку
відновити зруйнований сарай, а також
вирішити питання про судові витрати.

Зокрема зазначає, що не відповідає
обставинам справи висновок суду в тій
частині, що в результаті
купівлі-продажу квартири та двору
загального користування від
попередньої власниці йому передано у
користування гараж, оскільки передано
сарай, який він використовував за
призначенням для господарських потреб.

Судом не звернуто уваги на те, що
відповідачкою не надано доказів того,
що суміжна з сараєм стіна її жилого
будинку сира, до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
житлом вона не зверталась.

Вважає, що судом також не прийнято до
уваги фотографії, що містяться в
матеріалах справи, на яких зображений
зруйнований відповідачкою сарай та
належні йому речі, проігноровано
клопотання позивача про допит у
судовому засіданні свідків.

Не дано оцінку тим обставинам, що
незважаючи на відсутність
правовстановлюючих документів на
сарай, в момент придбання квартири
позивач був сповіщений про наявність
сараю та придбав квартиру разом із ним.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності третьої особи,
який належним чином повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду
справи. Звернувся з заявою про розгляд
справи без їх участі.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача
ОСОБА_1, який підтримав доводи
апеляційної скарги, просив рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення його вимог в повному
обсязі, заперечення відповідачки
ОСОБА_2, яка просила відхилити скаргу,
дослідивши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін з таких
підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.23, ч.3 ст.386 ЦК
України власник, права якого порушені,
має право на відшкодування завданої
йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Залишаючи без задоволення позовну
заяву ОСОБА_1 про стягнення з
відповідачки моральної шкоди за
знищення або пошкодження сараю, а також
його відновлення, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено право власності або право
користування спірним сараєм, також не
доведено які саме речі було пошкоджено,
чи пошкоджені вони саме відповідачкою.

Судом не прийнято як доказ належності
позивачу як сараю, так і пошкодження
його речей, акт КСН «Морський»,
оскільки викладені в ньому обставини,
записані зі слів позивача, про що він не
заперечував.

Оскільки позивач не довів своє право
власності або користування спірним
сараєм, суд також прийшов до висновку,
що позовні вимоги щодо відновлення
сараю не підлягають задоволенню.

З таким висновком колегія суддів не
може не погодитись, оскільки суд першої
інстанції всебічно, повно та об'єктивно
розглянув справу, правильно встановив
обставини, наданим доказам дав
правильну оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 07 листопада 2005 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої маріупольської державної
нотаріальної контори, номер за
реєстром 5-2037, позивачу ОСОБА_1 належить
квартира АДРЕСА_2, загальною площею 28,6
м2, в тому числі жилою 21,6 м2, що складає
3/100 частки одноповерхового житлового
домоволодіння. (а.с.6).

Відповідно до договору дарування
квартири від 05 лютого 2009 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої маріупольської державної
нотаріальної контори, номер за
реєстром № 7-195, відповідачкою прийнято
у дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_3,
загальною площею 73,9 м2, у тому числі
житловою 41,75 м2 та складає 14/200 частки
домоволодіння (а.с.34).

З акту № 08-16 від 12 березня 2014 року КСН
«Морський», складеного на підставі
звернення ОСОБА_1 вбачається, що в ході
перевірки комісією встановлено, що
належний позивачу сарай зруйновано -
відсутня частина цегляної стіни та
вхідні двері. Зі слів ОСОБА_1 сарай
самочинно зруйнували та винесли речі з
сараю сусіди ОСОБА_2 та її чоловік.
Остання пояснила, що сарай вони
зруйнували, оскільки в її квартирі сирі
суміжні стіни, з нею проведено
профілактичну бесіду щодо
взаємовідносин між сусідами (а.с.14).

Відповідачка як в суді першої
інстанції так і в апеляційному суді
заперечувала проти обставин,
викладених в акті від 12 березня 2014 року,
складеного представниками КСН
«Морський», пояснив, що вона не була
присутня під час його складання.

Як вбачається з зазначеного акту, він
не містить підпису відповідачки, або
відомостей щодо її відмови його
підписати та складений зі слів
позивача.

Особи, які підписали вказаний акт, а
саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, не були
допитані в якості свідків і клопотань
про допит їх в якості свідків позивач
не заявляв.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що наданий позивачем акт, є
неналежним доказом.

Викладаючи позицію відповідача в
описовій частині рішення, суд
помилково зазначив про передачу в
користування позивачу гаражу, замість
сараю, але це не привело до
неправильного вирішення справи та не є
підставою для скасування рішення суду.

Доводи позивача про зруйнування
відповідачкою належного йому сараю,
спростовуються матеріалами справи та
не підтверджується наданими ним
доказами.

Долучені до матеріалів справи
фотографії не свідчать про те, позивач
є власником сараю, розташованого біля
будинку АДРЕСА_1 та про його
зруйнування відповідачкою.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення
суду позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції не вбачає, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308, 313, 314,315 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
29 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності шляхом подачі касаційної
скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий
Т.Б.Ткаченко

Судді
Л.Л.Баркова

Г.Л.Гаврилова