АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1050/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2855/14
Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіль В.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 22 липня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із вказаним позовом
та просило стягнути з ОСОБА_1 на
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 6 грудня 2007 року у розмірі 11
703,97 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 06.12.2007 року ОСОБА_1
06.12.2007 року отримала кредит у розмірі
1300.00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Згодом, сума кредитного ліміту
змінювалась та 27.04.2011 року становила -
8000,00 грн.

Банк належним чином виконав
зобов'язання перед відповідачем. Факт
отримання кредитної картки засвідчено
підписом ОСОБА_1 у заяві від 06.12.2007року.
Відповідач активно користувалася
кредитною карткою в межах суми
кредитного ліміту, однак не надала
своєчасно Банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору

Станом на 31.12.2013 року має
заборгованість - 11703.97 грн., яка
складається з: 7930.49 грн. -
заборгованість за кредитом; - 2687.39 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; - 52.57 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: - 500.00 грн. -
штраф (фіксована частина), - 533.52 грн. -
штраф (процентна складова).

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 липня 2014 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено в повному
обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № б/н від 6 грудня
2007 року у розмірі 11 703,97 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Вказане рішення в апеляційному порядку
в інтересах ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_2 та
просив скасувати його та ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права. Вказував на те,
що кредитний договір № б/н від 6 грудня
2007 року відповідачкою не укладався, а
розрахунок заборгованості наданий
Банком не відображає дійсного розміру
заборгованості.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 06.12.2007
року ОСОБА_1 06.12.2007 року отримала кредит
у розмірі 1300.00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,8 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Згодом, сума кредитного ліміту
змінювалась та 27.04.2011 року становила -
8000,00 грн. Щодо зміни кредитного ліміту
ПАТ КБ «Приватбанк» керувався п. 3.2, п. 3.3
Умов та Правил надання банківських
послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою
згоду, що кредитний ліміт
встановлюється за рішенням Банку, і
Клієнт дає право Банку в будь-який
момент змінити (зменшити або збільшити)
кредитний ліміт. Підписання даного
Договору є прямою і безумовною/згодою
Позичальника щодо прийняття будь-якого
розміру Кредитного ліміту,
встановленого Банком, відповідно до п.
3.3 Умов та Правил надання банківських
послуг.

Вказаний кредитний договір від 06.12.2007
року укладався у відповідності з
Наказом банку № СП-2007- 187 від 05.07.2007, в
якому зазначено, що для зручності
оформлення з Клієнтом договору про
відкриття та обслуговування дебетних і
кредитних карт була затверджена
спрощена форма Договору про надання
банківських послуг для продуктів, що
мають подібні умови і правила
обслуговування: кредитні карти -
"Універсальна" , "Товари в розстрочку",
"Подія, дебетні карти - особисті,
зарплатні, пенсійні, соціальні, картки
миттєвого випуску. Дана технологія
передбачає підписання клієнтом Заяви
про надання послуг (змінна частина
Договору). У Заяві Клієнт вказує, що
ознайомлений і згоден з умовами та
правилами надання банківських послуг.
Умови складають базис - постійну
частину Договору, але не підписуються
Клієнтом. Даним Наказом було
затвердженні форма Заяви про надання
послуг (тобто заява на отримання
кредиту) та Умови і правила надання
банківських послуг.

При оформленні кредиту, заяву на
отримання кредиту було підписано
ОСОБА_1

Позивач належним чином виконав
зобов'язання перед Відповідачем,
відкрив картковий рахунок та надав
кредитну картку з встановленим
кредитним лімітом, розмір якого
відповідав волевиявленню Відповідача.
Факт отримання кредитної картки
засвідчено підписом ОСОБА_1 у заяві від
06.12.2007року.

Відповідач активно користувалася
кредитною карткою в межах суми
кредитного ліміту, однак не надала
своєчасно Банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК
України, Відповідач зобов'язання за
вказаним договором не виконала.

Станом на 31.12.2013 року має
заборгованість - 11703.97 грн., яка
складається з: 7930.49 грн. -
заборгованість за кредитом; - 2687.39 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; - 52.57 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: - 500.00 грн. -
штраф (фіксована частина), - 533.52 грн. -
штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 не
виконувались умови кредитного
договору № б/н від 6 грудня 2007 року, а
тому з неї має бути стягнуто
заборгованість за вказаним договором.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Як вбачаться з матеріалів справи
ОСОБА_1 підписала заяву на отримання
кредиту, в якій зазначено, що остання
ознайомлена з Умовами та Правилами
надання банківських послуг; заява,
разом з Пам'яткою клієнтів, Умовами та
правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами, складають договір про
надання банківських послуг.

Таким чином, доводи апелянта про те, що
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, не
укладався кредитний договір
суперечать матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про
невизначеність відсоткової ставки по
кредиту є неспроможними, так як
відповідно до підписаної відповідачем
заяви базова відсоткова ставка по
кредиту становить 1,9% на місяць, що
становить 22,8 % на рік.

З урахуванням того, що вказана заява
була підписана ОСОБА_1, то колегія
приходить до висновку, що остання
повною мірою ознайомлена з умовами
кредитного договору, в тому числі і з
процентною ставкою за кредитом.

Твердження апелянта про те, що
розрахунок заборгованості наданий
Банком не відповідає дійсному розміру
заборгованості є необґрунтованим та не
може бути взяте колегією суддів до
уваги.

Відповідно до ч.1ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Апелянт не наводить жодних доводів, які
б обґрунтували неправильність
розрахунку заборгованості, а також не
наводить будь-якого іншого розрахунку,
який на його думку відображає дійсний
розмір заборгованості.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено,
що зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
згідно з вказівками закону, договору. У
відповідності з укладеним договором та
ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути кредит та
сплатити проценти.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції про неналежне виконання
відповідачем своїх договірних
обов'язків та необхідність стягнення
заборгованості.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
судового рішення спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи або допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування або зміни
рішень.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 22 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: