У х в а л а

іменем україни

28 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«УКРЯМБУД» до ОСОБА_1, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 17 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ТОВ «УКРЯМБУД»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
у якому змінивши підставу позову та
збільшивши позовні вимоги, просило:
визнати недійсним договір про надання
поворотної фінансової допомоги від 10
січня 2012 року; стягнути з ОСОБА_1 353 431
грн 85 коп. отриманих за вказаним
договором; стягнути з ОСОБА_1
безпідставно отримані в якості оплати
витрат на відрядження грошові кошти у
сумі 30 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що у період часу з 19
липня 2011 року до 19 листопада 2012 року
ОСОБА_1 працювала на посаді директора
ТОВ «УКРЯМБУД» та уклала як директор
цього товариства від його імені
договір із собою, як з фізичною особою,
поворотної фінансової допомоги від 10
січня 2012 року, згідно з умовами якого
ТОВ «УКРЯМБУД» зобов'язалося надати їй
поворотну фінансову допомогу у розмірі
3 000 000 грн строком на 20 років.

Позивач вважав, що вказаний договір
суперечить положення ст. ст. 237, 238 ЦК
України, п.п. 13.3.2, 13.3.3 статуту, інтересам
підприємства, а вчинення відповідачем
правочину в своїх інтересах від імені
товариства є підставою для визнання
його недійсним згідно із ч. 1 ст. 203, ст. 215
ЦК України.

Оскільки на підставі вказаного
договору відповідач отримала 353 431 грн 85
коп., позивач вважав, що наявні підстави
для застосування наслідків
недійсності правочину і повернення
вказаних коштів.

Позивач також посилався на те, що
станом на 21 листопада 2012 року
відповідач не працювала на
підприємстві та у відрядження після
звільнення не направлялася, однак
безпідставно отримала після 21
листопада 2012 року кошти у сумі 30 000 грн,
які підлягають поверненню.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 17 червня 2014 року, позовні
вимоги ТОВ «УКРЯМБУД» до ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору та
стягнення безпідставно отриманих
коштів задоволено. Визнано недійсним
договір про надання поворотної
фінансової допомоги від 10 січня 2012
року, укладений між ТОВ «УКРЯМБУД» та
ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«УКРЯМБУД» грошові кошти в сумі 383 431
грн 85 коп., судовий збір в сумі 3 441 грн, а
всього стягнуто 386 872 грн 85 коп.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що за укладеним 10
січня 2012 року між ТОВ «УКРЯМБУД» та
ОСОБА_1 договором про надання
поворотної фінансової допомоги
остання отримала 353 431 грн 85 коп.
Отримання цих коштів підтверджується
долученими до справи доказами і
фактично визнавалось представником
відповідача, заперечення проти позову
якого зводились до того, що строк їх
повернення не настав (а. с. 51).

Вказаний договір від імені товариства
підписала ОСОБА_1, яка була на той час
його директором. Таким чином, ОСОБА_1,
будучи директором товариства, уклала
договір від його імені у своїх
інтересах.

З огляду на викладене та положення ч. 3
ст. 238 ЦК України суди дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для визнання зазначеного
договору недійсним, обґрунтовано
задовольнили заявлений про це позов та
стягнули на користь позивача з
відповідача отримане за недійсним
правочином.

Доводи касаційної скарги висновків
суду в цій частині не спростовують.

Посилання в касаційній скарзі на те, що
при укладенні договору ОСОБА_1
здійснювала комерційне представництво
підлягають відхиленню.

Комерційним представником є особа, яка
виступає представником підприємців
при укладенні ними договорів у сфері
підприємницької діяльності (ст. 243 ЦК
України). При цьому сама така особа має
бути суб'єктом підприємницької
діяльності.

Між тим, у даному випадку
представництво товариства ОСОБА_1
здійснювала на підставі статуту ТОВ
«УКРЯМБУД», як це передбачено ст. ст. 92,
237 ЦК України, а укладений нею договір
про надання поворотної фінансової
допомоги не відноситься до сфери
підприємницької діяльності.

З урахуванням того, що відповідачем не
доведено її перебування у відрядженні
після припинення трудових відносин,
кошти на таке відрядження вона
отримала після звільнення, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що вони
набуті без достатньої правової
підстави у зв'язку з чим підлягають
поверненню.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 17 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:Н.А.
Горелкіна Г.І. Мостова