АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4362/14
Головуючий1 інстанції -
Доповідач - Овсяннікова
Категорія: поділ майна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко
І.С.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційні
скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду
міста Харкова від 08 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
третя особа - ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя .

В обґрунтування позову вказав, що з 22
червня 1985 року по 9 грудня 2010 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3

Під час шлюбу ними було придбане певне
майно, а також виникли кредитні
зобов'язання в інтересах сім'ї.

Домовленості щодо поділу майна вони з
відповідачкою не мають.

Просить визнати об'єктом спільної
сумісної власності подружжя
транспортний засіб автомобіль марки
Кіа Sportage, рік випуску 2007, колір синій,
тип ТЗ - легковий універсал-В, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2; виділити
вказаний автомобіль у власність
ОСОБА_3, стягнути з відповідачки на його
користь компенсацію вартості
автомобіля у розмірі 37049,17 грн.,
компенсацію витрат по погашенню
кредиту згідно договору № 811/06/1-329 від 22
вересня 2006 року у розмірі 24250 грн., а
також відшкодувати понесені ним судові
витрати.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали.

Відповідачка та її представник проти
задоволення позову заперечували. При
цьому посилалися на те, що на час
розгляду справи автомобіль перебуває у
власності іншої особи. Грошові кошти
отримані в кредит згідно договору від 22
вересня 2006 року були витрачені не в
інтересах сім'ї, а на ремонт будинку,
який належить позивачеві.

Ухвалою суду від 4 березня 2014 року до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
залучено ОСОБА_4, який до суду не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності, в
задоволенні вимог просив відмовити.

Рішенням Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 08 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 24 250
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог по стягненню компенсації
вартості автомобіля у розмірі 37 049,17
грн. та ухвалити нове рішення , яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі , оскільки судом при
постановленні рішення були неповно
з'ясовані всі обставини справи, надані
суперечливі висновки та порушені норми
матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду змінити -
скасувати в частині, що стосується
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення з неї на користь ОСОБА_2 24 250
грн., відмовивши в задоволенні цих
заявлених вимог за їх безпідставністю,
оскільки судом при постановленні
рішення були неповно з'ясовані всі
обставини справи, висновки суду
суперечать фактичним обставинам та
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг
вважає, що скарга ОСОБА_3 не підлягає
задоволенню, скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 1985
року по 09 грудня 2010 року.

В період шлюбу 23 листопада 2007 року
ОСОБА_3 був укладений договір з ВАТ
«Завод ім. Фрунзе», згідно якого вона
придбала автомобіль Кіа Sportage вартістю
141 300 грн.

23 листопада 2007 року нею було оплачено 21
195 грн. - перший внесок - сумісних коштів
подружжя.

28 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та АКБ СР
«Укрсоцбанк» було укладено кредитний
договір на суму 120 105 грн., які зразу
були перераховані ВАТ «Завод ім.
Фрунзе» у рахунок погашення остаточної
суми вартості автомобіля, а саму суму
кредиту сторони погашали в період
шлюбу.

За час шлюбу з 01 грудня 2007 року по 30
листопада 2010 року сторонами було
сплачено 74 098,34 грн. сумісних коштів.

Відмовляючи ОСОБА_2 в стягненні 1:2
частини цієї суми суд першої інстанції
виходив з тих обставин, що автомобіля у
ОСОБА_3 немає та передати його їй у
власність не можна, а тому відсутні
підстави і для стягнення коштів.

Однак, погодитись з таким висновком
суду не можна.

Згідно довідки Управління
Державтоінспекції від 20 січня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_3 17 серпня 2013 року
продала належний їй автомобіль ОСОБА_4
(а.с.141,143).

Тобто, ОСОБА_3 через 2,5 роки після
розірвання шлюбу особисто
розпорядилася автомобілем, який
належить сторонам на праві спільної
сумісної власності, а тому з ОСОБА_3
підлягає стягненню 37 049 ,34 грн. -
половина вартості автомобіля на час
розірвання шлюбу сума коштів сплачених
по кредиту.

Рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Відносно доводів апеляційної скарги
ОСОБА_3 колегія виходить з наступного.

22 вересня 2006 року між АКБ СР
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір, згідно умов якого
Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 140 000
грн.

Згідно п.1.2 договору кредит надається
позичальнику на поточні потреби, а
саме: капітальний ремонт нерухомого
майна: квартири АДРЕСА_1 в місті
Харкові.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 сплачено
48 500 грн., а тому судом обґрунтовано
стягнуто з ОСОБА_3 1:2 частини - 24 250 грн.

Згідно договору купівлі - продажу від 05
квітня 2011 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3
купила цю квартиру.

Посилання ОСОБА_3, що отримані
позивачем у кредит кошти витрачені ним
на ремонт житлового будинку АДРЕСА_2 в
місті Харкові , який належить йому на
праві особистої власності згідно
договору дарування, обґрунтовано не
прийнято судом першої інстанції і не
приймається судовою колегією, оскільки
беззаперечних доказів цьому не надано.

Сторони отримували кредит під час
шлюбу і , як вказує ОСОБА_3, погашали
його під час шлюбу з сумісних з
позивачем коштів.

Згідно п.23,24 Постанови Пленуму
Верховного Суду № 11 від 21 грудня 2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя » вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час його придбання. Спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу, відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані
чи внесені грошовими коштами, якщо
інше не встановлено шлюбним договором
чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і
робоча худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні
подружжю за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя,
може бути віднесено до спільної
сумісної власності укладеною при
реєстрації шлюбу угодою (шлюбним
договором) або визнано такою
власністю судом з тих підстав, що за
час шлюбу його цінність істотно
збільшилася внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя чи
їх обох.

До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться
у третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї.

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть якщо вони
були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя; кошти, одержані як
відшкодування за втрату (пошкодження)
речі, що належала особі, а також як
відшкодування завданої їй моральної
шкоди; страхові суми, одержані за
обов'язковим або добровільним
особистим страхуванням, якщо
страхові внески сплачувалися за
рахунок коштів, що були особистою
власністю кожного з них. Що
стосується премії, нагороди,
одержаних за особисті заслуги, суд
може визнати за другим з подружжя право
на їх частку, якщо буде встановлено,
що він своїми діями сприяв її
одержанню.

За таких обставин суд обґрунтовано
стягнув з ОСОБА_3 24 250 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 08 травня 2014 року
у частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні
позову про стягнення 1:2 частини
вартості автомобіля - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 37
049 грн.17 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення , однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: