Номер провадження 2/487/242/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(заочне)

21.01.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.

при секретарі - Табунщик К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом Будинкоуправління №
1 квартирно-експлуатаційного відділу
м.Миколаєва до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
виселення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Будинкоуправління
№ 1 квартирно-експлуатаційного відділу
м.Миколаєва звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
виселення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
19.02.2008 року відповідачу надано житлову
площу у гуртожитку, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1, який, відповідно до ЗУ
«Про правовий режим майна у Збройних
Силах України» є державним військовим
майном. Оскільки позивач є структурним
підрозділом Міністерства оборони
України, утримує зазначений гуртожиток
на балансі та здійснює управління
майном, ним відповідно до п.п. 1.2
Інструкції «Про організацію
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил України та членів їх сімей
жилими приміщеннями», затвердженої
наказом Міністерства оборони України
від 30.11.2011 року №737, було проведено
перевірку правомірності проживання
громадян у вказаному гуртожитку.
Перевіркою було встановлено, що в к. №94
зареєстрований та проживає ОСОБА_1,
який працює в ТОВ «Твайс-Сервіс», без
законних на те підстав, оскільки
військову службу не проходить та
ніякого відношення до Міністерства
оборони України не має. На підставі
викладеного позивач просив суд
ухвалити рішення, яким визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням та
виселити його із нього.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, звернувся до
суду з заявою, вякій просив розглянути
справи без його участі, позов
задовольнити, на розгляд справи в
заочному порядку погодився.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Заяву про розгляд справи за його
відсутності та письмових заперечень
проти позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно зі статтями 6, 127 Житлового
кодексу України (далі ЖК України) жилі
будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Гуртожитки можуть
використовуватися для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 3
червня 1986 року № 208 затверджене
Примірне положення про гуртожитки,
яким відповідно до статті 131 ЖК України,
визначається порядок користування
останнім.

Правовідносини щодо користування та
забезпечення жилими приміщеннями
військовослужбовців та членів їх сімей
регулюється житловим законодавством
та Порядком забезпечення
військовослужбовців та членів їх сімей
житловими приміщеннями, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
03.08. 2006 № 1081, а також Інструкцією «Про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей жилими
приміщеннями», затвердженої наказом
Міністерства оборони України від 30.11.2011
року №737, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України

10 січня 2012 р. за № 24/20337.

За змістом пункту 5.10 наведеної вище
Інструкції, яка кореспондується зі
змістом ст.132 ЖК України, особа, яка
звільнена з військової служби і має
вислугу менше ніж 10 років у
календарному обчисленні, підлягає
виселенню з гуртожитку з усіма членами
сім'ї, які з нею проживають, крім
випадків, передбачених чинним
законодавством. У разі якщо особа,
звільнена з військової служби, не
перебуває на обліку осіб, які
потребують поліпшення житлових умов у
ЗС України, вона підлягає виселенню з
гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з
нею проживають, крім випадків,
передбачених чинним законодавством,
незалежно від кількості вислуги років
у календарному обчисленні. Працівник,
який звільнений з роботи і має стаж
роботи менше ніж 10 років, підлягає
виселенню з гуртожитку з усіма членами
сім'ї, які з ним проживають, крім
випадків, передбачених чинним
законодавством. Підлягають виселенню з
гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення особи, які самоправно
зайняли жилу площу, і колишні члени
сім'ї військовослужбовця чи
працівника, які проживають у ньому
після розірвання шлюбу, у двомісячний
строк з дня розірвання шлюбу, а також
особи, які підпадають під підстави,
передбачені статтею 116 Житлового
кодексу Української РСР.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач є самостійною юридичною особою
та структурним підрозділом
Міністерства оборони України, що
здійснює управління будинком
гуртожитку для малосімейних
військовослужбовців та членів їх
сімей. У зазначеному гуртожитку
відповідач проживає з лютого 2008 року,
де займає кімнату № 94.

При цьому згідно Акту №2486 перевірки
законності заселення та мешкання
громадян України, стану утримання
будівлі та приміщень в гуртожитку
Збройних сил України від 30.07.2013 року
ОСОБА_1 не є військовослужбовцем та
працівником Збройних Сил України
Миколаївського гарнізону, а працює в
ТОВ «Твайс-Сервіс».

За таких обставин, на підставі статті
124, 132 ЖК України та Інструкції «Про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей жилими
приміщеннями», суд дійшов висновку про
те, що позов обґрунтований та підлягає
частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщення, дана
вимога задоволенню не підлягає,
оскільки суперечить вимозі про
виселення та не ґрунтується на нормах
діючого законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 114,70 грн..

На підставі наведеного та
керуючись статтями 10,11, 14, 60, 62, 88, 212-214, 224,
225, 228 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Миколаєва до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
виселення - задовольнити частково.

Висилити ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1, без
надання іншого службового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Миколаєва судовий збір у розмірі 114,70
грн..

У задоволенні позову в частині
визнання ОСОБА_1, втративши право
користування - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Заводським районним судом м. Миколаєва,
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.

Суддя
підпис Боброва І.В.

Зоригіналом згідно

суддя