АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/4184/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 2-2559/11
Категорія: договірна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого
судді Яцини В.Б.,

суддів
Бурлака І.В., Зазулинської Т.П.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 серпня 2011 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа- КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» про стягнення боргу за
договором позики, визнання права
власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа - КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
про стягнення боргу за договором
позики, визнання права власності

На обґрунтування позову посилалася на
те, що 01.03.2006 року відповідач ОСОБА_4
взяв у неї в борг за розпискою 30000
доларів США, 05.06.2006 року - 20000 доларів
США, які зобов'язався повернути до 01
вересня 2009 року. 20 травня 2009 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір
позики, за яким останній позичив у
позивача 130000 доларів США для
будівництва будинку по АДРЕСА_1 та
зобов'язався повернути гроші після
продажу будинку, але не пізніше 20
травня 2010 року.

Домовленість за вказаними угодами
відповідач не виконує, тому відповідно
до п.2 договору позики, яким
встановлено, що в такому разі його
поручителі ОСОБА_5 ОСОБА_6 не
заперечують проти передання у
власність ОСОБА_3 належного ОСОБА_5
будинку АДРЕСА_1, позивач просила
стягнути з відповідача борг за
договорами позики в сумі 1036282 грн,
шляхом звернення стягнення на предмет
застави та визнання за нею право
власності на зазначений будинок.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала
свої позивні вимоги та просила їх
задовольнити.

Відповідачі позивні вимоги визнали та
не заперечували проти їх задоволення.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 серпня2011 року позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просять його скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову повністю. Вказали, що рішення
районного суду є необґрунтованим та
незаконним, постановлене з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Послалися на те, що суд не з'ясував, що
на день ухвалення рішення вони були
співвласника жилого будинку, право
власності на який без їх згоди та
залучення до розгляду справи було
визнано за позивачем, нині цей будинок
перебуває у спорі з огляду на те, що
апелянти приймали участь у дольовому
будівництві цього будинку, що
підтверджується відповідним рішенням
Київського районного суду м. Харкова
від 26 грудня 2008 року про визнання права
власності на спірний будинок, у тому
числі за апелянтами, відповідний
договір про дольову участь апелянтів у
будівництві цього будинку віж 10 травня
2006 року, у нотаріальній формі
посвідчений акт виконаних робіт за цим
договором від 21 листопада 2008 року.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника апелянтів, що з'явився у
судове засідання, відповідно до ст. 303
ЦПК України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 1.03.2006 р.
взяв у ОСОБА_3 в борг за розпискою 30000
доларів США, а 05.06.2006 р. - 20000 доларів США,
які зобов'язався повернути до 01 вересня
2009 року. 20 травня 2009 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 був укладений договір позики, за
яким останній позичив у позивача 130000
доларів США для будівництва будинку по
АДРЕСА_1 та зобов'язався повернути
гроші після продажу будинку, але не
пізніше 20 травня 2010 року. Загальна сума
заборгованості становить 130000 доларів
США, що на час подання позову становить
1036282 гривні.

Пунктом 2 договору позики встановлено,
що за умови його невиконання з боку
ОСОБА_4 його поручителі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не заперечують проти передання
у власність ОСОБА_3 власність належного
ОСОБА_5 будинку АДРЕСА_1.

Зазначений будинок придбаний ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу від
09.02.2006 р., під час її перебуванні у шлюбі
з ОСОБА_4

Рішення суду в частині стягнення боргу
відповідає ст. 1049 ЦК України і нормам
процесуального права, є законним і
обґрунтованим, доводи скарги цього
висновку не спростовують, тому в цій
частині скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду - залишенню без змін.

Що стосується звернення стягнення на
належне поручителям майно та визнання
на цій підставі права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, та
похідне від цього зобов'язання КП
«Харківське БТІ» зареєструвати за нею
право власності на цей будинок, то в цій
частині районний суд всупереч вимог ст.
213 ЦПК України не з'ясував, що положення
п. 2 договору позики від 20 травня 2009
року, якими врегульовані умови, які за
своїм змістом відповідають положенням
договору іпотеки, не відповідають
вимогам ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» про їх обов'язкову
нотаріальну форму (а.с. 5). Тому,
відповідно до положень ч. 1 ст. 220 ЦК
України такі положення договору позики
є нікчемними і в силу цього не
породжують жодних позитивних
юридичних наслідків, у тому числі про
звернення стягнення на це майно та
визнання права власності.

Окрім того, районний суд визнав право
власності на житловий будинок літ. «Ж-2»
загальною площею 411,6 кв.м, житловою
площею 233,2 кв.м,, який як вбачається зі
змісту договору купівлі-продажу від 09
лютого 2006 року та його технічного
паспорту, складеного 01 серпня 2008 року,
за цей час був перебудований з
житлового будинку літ. «А-1» житлової
площі 15,3 кв.м, внаслідок чого значно
збільшився у своїх розмірах (а.с. 8-13).
При цьому в матеріалах справив
відсутні докази про реєстрацію права
власності на цей будинок за ОСОБА_5
після такого будівництва, станом на
день ухвалення рішення районним судом.

Як вбачається із договору про дольову
участь в будівництві житлового будинку
АДРЕСА_2 від 10 травня 2006 року та акту
виконаних робіт від 21 травня 2008 року до
цього договору, апелянти мають
передбачений ст. 376 ЦК України
цивільній інтерес у легалізації своїх
майнових прав на цей об?єкт
будівництва, тому відповідно до ст.ст. 3,
292 ЦПК України у даному випадку їх права
підлягають захисту шляхом розгляду
апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки в частині
звернення стягнення на предмет застави
(іпотеки) та визнання права власності
на житловий будинок, зобов'язання
зареєструвати право власності на
житловий будинок районний суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи; ухвалив рішення при
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, внаслідок чого
неправильно застосував норми
матеріального права, то з передбачених
п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав
апеляційний суд в цій частині скасовує
рішення суду першої інстанції і
ухвалює нове рішення про відмову у
задоволенні цих вимог, за їх
недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1,
2 , 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 серпня 2011 року змінити,
скасувавши в частині звернення
стягнення на предмет застави та
визнання за ОСОБА_3 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку літ.
«Ж-2» загальною площею 411,6 кв.м, житловою
площею 233,2 кв.м, цокольного поверху літ.
«Ж», мансарди літ. «Жм», прибудови літ.
«ж», ганку літ. «ж1», «ж3», тераси літ.
«ж2», лазні літ. «З», калитки № 4, воріть
№ 5, забору № 6, зливних ям № 7,8, а також -
про зобов'язання Комунального
підприємства «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації»
зареєструвати за ОСОБА_3 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
і в цій частині у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення районного суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак протягом 20 днів з
дня набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: