АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6547/2014
Головуючий в 1 інстанції - Трусова Т.О.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
17 березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
спростування недостовірної
інформації, захист честі, гідності,
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

16 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з вищеназваним позовом, та просив
зобов`язати відповідачів спростувати
недостовірну інформацію поширену про
нього у листі на ім`я народного
депутата України Кузьмука О.І., шляхом
направлення останньому відповідного
листа з зазначенням про те, що поширена
ними відносно позивача інформація не
відповідає дійсності, та стягнути на
його користь у відшкодування моральної
шкоди 20 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 17 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
позивач подав апеляційну скаргу в якій
просив про його скасування з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

В скарзі посилався на те , що висновок
суду про реалізацію відповідачами
свого права на звернення до народного
депутата, не міг бути підставою для
відмови в задоволенні його позову,
оскільки в листі містилась
недостовірна інформація, яку
відповідачі зобов`язані спростувати.

Також скарга містить доводи, що суд
дійшов помилкового висновку, що лист
відповідачів містить їх оціночні
судження щодо поведінки позивача та не
містить інформації, яка може бути
спростована. Суд не врахував що лист
містив інформацію, щодо його
зневажливої поведінки по відношенню до
військових пенсіонерів, також що він
використовує можливості народного
депутата для просування по службі,
знаходився у нетверезому стані , про
переслідування пенсіонерів, які
відсудили в МО грошову компенсацію, та
висловлювання погроз на їх адресу, щодо
намагання отримати особисту користь з
представництва інтересів. Висновок
суду про недоведеність позивачем факту
поширення про нього недостовірної
інформації є лише припущенням суду, так
як звернення з листом, який він надав
суду, за вимогами закону є поширенням
інформації, яку відповідачі
зобов`язані спростувати.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач доводи скарги підтримав.

Представник відповідачів заперечувала
проти задоволення скарги.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканими. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та членів її сім`ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
вважав встановленими такі обставини.

16 серпня 2010 р. військові пенсіонери
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до
народного депутата України генерала
армії України Кузьмука О.І. із заявою, в
якій просили допомоги у встановленні
справедливості, відновлення
соціальної стабільності для
військовослужбовців та захисту від
свавілля, грубості, корисних інтересів
і притягнення до відповідальності
начальника відділу організації
представництва інтересів Правового
департаменту Міністерства оборони
України полковника юстиції ОСОБА_1,
який, на їх думку, своєю поведінкою
паплюжить честь офіцера (а.с. 8-9, 10).

У вказаному зверненні відповідачі
повідомили про зневажливу,
несправедливу та грубу поведінку
начальника відділу організації
представництва інтересів Правового
департаменту Міністерства оборони
України полковника юстиції ОСОБА_1 по
відношенню до військових пенсіонерів,
які відсудили у Міністерства оборони
України грошову компенсацію, його
погрози відібрати майно і позбавити
пенсій шляхом повороту виконання
прийнятих судами рішень, спроби
впливати на судові процеси по певним
категоріям справ з корисливою метою,
неналежне виконання службових
обов'язків, відсутність поваги до нього
з боку колег в юридичній службі
Міністерства оборони України.

Даючи оцінку факту звернення
відповідачів до народного депутата
України генерала армії України
Кузьмука О.І., який в 2010 р. очолював
підкомітет комітету Верховної ради
України з питань національної безпеки
і оборони, суд виходить з положень
Конституції України, зокрема ст. 34, яка
гарантує кожному право на свободу
думки і слова, вільне вираження своїх
поглядів і переконань, право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір, та ст.
40, згідно якої усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

З огляду на те, що відповідно до
положень Конституції України та Закону
України «Про статус народного депутата
України» народний депутат України,
який є посадовою особою органу
законодавчої влади України,
зобов'язаний розглядати звернення
виборців і має право на депутатський
запит та депутатське звернення до
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб, керівників підприємств, установ і
організацій, незалежно від форм
власності та підпорядкування з питань,
пов'язаних з депутатською діяльністю,
суд вважає, що звернувшись до народного
депутата України Кузьмука О.І. з
письмовою заявою, відповідачі
реалізували своє конституційне право,
передбачене ст. 40 Конституції України.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10 Конвенції
(п. 19 постанови Пленуму).

Даючи оцінку змісту звернення ОСОБА_2
та ОСОБА_3 до народного депутата
України, суд вважає, що за своїм
характером повідомлена відповідачами
критична інформація щодо поведінки
позивача є не фактичним твердженням, а
оціночним судженням.

Відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про
інформацію" ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Суд також погоджується з доводами
представника відповідачів щодо
недоведеності позивачем як самого
факту поширення негативної інформації
про нього, так і заподіяння вказаною
інформацією шкоди його честі, гідності
та діловій репутації.

Так звернення відповідачів не містить
жодних відміток, які б підтверджували
ознайомлення з ним народного депутата
України Кузьмука О.І., його помічників,
консультантів чи інших осіб.

З огляду на те, що перевірка звернення
відповідачів не проводилася, і за
твердженням самого позивача він
дізнався про вказане звернення лише в
серпні 2013 р. при підготовці матеріалів
службового діловодства до здачі в
архів, відсутні докази заподіяння
вказаною інформацією шкоди його честі,
гідності та діловій репутації.

Твердження позивача про заподіяння
шкоди його честі, гідності та діловій
репутації спростовується і тим, що менш
ніж через рік після надіслання
відповідачами звернення до народного
депутата України Кузьмука О.І., в якому
містилася критична оцінка його
поведінки, ОСОБА_1 зайняв посаду
помічника-консультанта вказаного
народного депутата.

Оскільки судом не встановлено винної
протиправної поведінки відповідачів,
відсутні підстави і для покладення на
них обов'язку відшкодувати моральну
шкоду.

Вищенаведені обставини справи, які суд
вважав встановленими є довденеми.

Висновки суду про недоведеність
заявлених позовних вимог відповідає
цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги позивача не
містять доказів, які б давали
апеляційному суду підстави встановити
факт порушення відповідачами
немайнових прав позивача.

Суд правильно врахував вимоги закону
та роз`яснення викладені в п.15 та 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» № 1 від 27
лютого 2009 року , та дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач не
довів наявність в діях відповідачів
складу правопорушення, яке може бути
підставою для задоволення позову про
захист честі та гідності. Суд правильно
встановив, що відповідачі звертались
до народного депутата за захистом
своїх прав, і та обставина, що
перевірки за вказаним листом не
проводилось, не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Скарга не містить жодних конкретних
посилань на докази, які б доводили, що
зміст листа був доведений до відома
хоча б однієї особи, що з ним був
ознайомлений народний депутат, якому
він був адресований чи інші посадові
особи.

Суд дійшов правильного висновку, що з
огляду на мовні засоби використані в
листі, останній не містить будь-яких
конкретних фактів, які могли б бути
спростовані, а є за своїм змістом
оцінкою поведінки позивача
відповідачами, тобто є їх особистими
оціночними судженнями щодо поведінки
позивача в спілкуванні з військовими
пенсіонерами під час представлення
інтересів МО в різних судових спорах.

Посилання позивача на те, що в листі він
обвинувачується в використанні своїх
посадових обов`язків з метою отримання
особистої користі при участі в судових
справах, колегія суддів не приймає,
тому, що в листі не викладено жодних
конкретних фактів, які б могли бути
перевірені на предмет їх дійсності, та
спростовані. Лист містить лише
особисту думку відповідачів, що
позивач бере участь в тих справах в
яких йому вигідно та не ініціює справ
щодо розкрадання військового майна.
Лист також містить негативну думку
відповідачів про поведінку позивача в
спілкуванні з військовими
пенсіонерами, яка також не може бути
спростована.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, та постановив законне рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 17 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: