22-ц/772/1979/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бар'як А. С.Категорія:
47Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого :
Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка
Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі:
Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 19 травня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Вінницької міської ради, ОСОБА_3,
Подільського державного підприємства
геодезії, картографії та кадастру про
скасування рішення, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, скасування актового
запису, -

в с т а н
о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з вищезазначеним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
вона є співвласником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1, співвласником
іншої частини будинку є відповідач
ОСОБА_3 Маючи намір реалізувати своє
право на приватизацію земельної
ділянки пропорційно своєї частки в
житловому будинку, їй стало відомо, що
ОСОБА_3 на підставі рішення Вінницької
міської ради 48 сесії 5 скликання від
21.05.2010 року №2829 отримала державний акт
на право власності на земельну ділянку
площею 301 кв. м. Проте, площа земельної
ділянки , на яку відповідач отримала
державний акт, є значно більшою, ніж її
частка у житловому будинку.

При прийнятті рішення Вінницької
міської ради, яким затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
було порушено вимоги чинного
законодавства, працівниками ДП
«Поділлягеодезкартографія» не
встановлено на місцевості ( в натурі)
меж земельної ділянки, не закріплено
межі земельної ділянки межовими
знаками та не передано їх на зберігання
власнику, не погоджено межі земельної
ділянки з суміжним користувачем ОСОБА_2
Натомість при розробці технічної
документації працівники ДП
«Поділлягеодезкартографія»
керувалися рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці від 16.06.2009
року, яким встановлено порядок
користування земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1 згідно першого
варіанта висновку
будівельно-технічної експертизи, за
яким ОСОБА_3 користується земельною
ділянкою площею 301 кв.м., а ОСОБА_2
користується земельною ділянкою 240
кв.м.

Внаслідок прийняття вищевказаного
рішення Вінницької міської ради та
видачі державного акта на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3
було порушено її право, виходячи з чого
просила скасувати рішення Вінницької
міської ради 48 сесії 5 скликання від
21.05.2010 року №2829 п. 2.17, визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_3
та скасувати актовий запис.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 травня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, які мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, апеляційний суд
переглядає рішення суду першої
інстанції виключно в межах вимог,
заявлених в суді першої інстанції, на
підставі зазначених позивачем
обставин та доводів на обґрунтування
заявлених ним вимог.

По справі встановлено, що згідно
реєстраційного посвідчення від 18.08.2008
року, виданого ВООБТІ, ОСОБА_2 є
власником 14/25 частин житлового будинку
по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданного
Першою вінницькою державною
нотаріальною конторою 14.06.2002 року за
реєстровим №5-910, дублікат якого
виданий 30.07.2008 року за реєстровим №6-1021
та угоди про розподіл спадкового майна,
посвідченої Першою вінницькою
державною нотаріальною конторою 14.06.2002
року за реєстром №5-914 (т.1 а.с. 59-62).

ОСОБА_3 є власником 11/25 часток будинку з
відповідною часткою службових
будівель, по АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 25.10.2006 року, посвідченого
державним нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
контори Онопенко Л.П., зареєстрованого
в реєстрі за № 3-2530 (а.с. 74 т.1).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Вінниці від 16.06.2009 року по справі №
2-134/09, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 08.09.2009 року, встановлено порядок
користування земельною ділянкою, що
розташована за адресою:АДРЕСА_1, між
співвласниками будинковолодіння
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно
першого варіанту висновку № 751 від
07.05.2009 року судової
будівельно-технічної експертизи,
виконаного ТОВ «Подільський центр
судових експертиз», за яким ОСОБА_3
користується земельною ділянкою
площею 301,0 кв. м., яка позначена на плані
жовтим кольором, а ОСОБА_2 користується
земельною ділянкою площею 240 кв. м., яка
позначена на плані блакитним кольором (
т.1 а.с.125-126).

Згідно п. 1.17 та п. 2.17 рішення Вінницької
міської ради 48 сесії 5 скликання №
2829 від 21.05.2010 року ОСОБА_3 було
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, площею 301 кв.м., та
передано безоплатно у власність
земельну ділянку площею 301 кв.м.
(частина садиби) для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, із них
24 кв.м., що знаходяться в межах
«червоних ліній» (без права забудови),
згідно з даними матеріалів
інвентаризації від 15.12.2009 року та
рішенням Ленінського районного суду
від 16.06.2009 року. (т. 1 а.с. 5-9).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку площею 0,
0301 га по АДРЕСА_1 серії ЯЛ № 290259 від
09.11.2010 року (т.1 а.с. 237).

Відповідно до ст. 116 ЗК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого
самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ч.1 ст. 122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

За змістом ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду
кількома особами право на земельну
ділянку визначається пропорційно до
часток осіб у праві власності жилого
будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст.т. 125, 126 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених частиною другою цієї
статті.

Згідно з п. 2.1 Інструкції про порядок
складання , видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею,
договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі, затвердженої Наказом №43 від
04.05.1999 року роботи зі складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою виконуються в такій
послідовності: -підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі
(на місцевості) меж земельної ділянки
та меж обмежень на використання
земельної ділянки; складання
кадастрового плану земельної ділянки;
заповнення бланка державного акта.

Згідно з п. 1.12, 1.13 Інструкції складання
державного акта на право власності
на земельну ділянку або право
постійного користування земельною
ділянкою при передачі або наданні
земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам,
організаціям та об'єднанням громадян
всіх видів проводиться після
перенесення в натуру (на місцевість)
меж земельної ділянки та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженим
в установленому порядку проектом
відведення цієї ділянки

Складання державного акта на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і об'єднанням
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правоустановних документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією.

Перенесення в натуру (на місцевість)
або відновлення всіх поворотних
точок меж земельної ділянки
здійснюється геодезичними методами з
прив'язкою не менше двох характерних
закріплених поворотних точок до
пунктів державної геодезичної мережі
та до твердих точок на місцевості.
Здійснюється кадастрова зйомка
земельної ділянки з наступним
вирахуванням координат поворотних
точок меж (у державній або умовній
системі координат) і площі ділянки. За
результатами виконаних робіт
складається кадастровий план
земельної ділянки ( п. 2.4
Інструкції).

Статтею 198 ЗК України визначено, що
кадастрові зйомки - це комплекс робіт,
виконуваних для визначення та
відновлення меж земельних ділянок.
Кадастрова зйомка включає: а)
геодезичне встановлення меж земельної
ділянки; б) погодження меж земельної
ділянки з суміжними власниками та
землекористувачами; в) відновлення меж
земельної ділянки на місцевості; г)
встановлення меж частин земельної
ділянки, які містять обтяження та
обмеження щодо використання землі; ґ)
виготовлення кадастрового плану.

Матеріали технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_3
містять, зокрема , Акт встановлення та
погодження меж земельної ділянки
ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, площею 301 кв.м.,
згідно якого встановлено (відновлено) в
натурі (на місцевості) межі земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, межі
земельної ділянки закріплені межовими
знаками встановленого зразка в
кількості 7-ми металевих штирів.
Встановлені зони обмежень на
користування земельною ділянкою. Межі
погоджено з суміжними
землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_2
згідно рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці від 16.06.2009 року, яке
набуло законної сили 08.09.2009 року (т.1 а.с.
11-12).

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про те, що
при розробці технічної документації
не було встановлено на місцевості ( в
натурі) меж земельної ділянки, не
закріплено межі земельної ділянки
межовими знаками та не передано їх на
зберігання власнику не відповідають
обставинам справи.

Щодо тверджень позивача про те, що
працівники
ДП«Поділлягеодезкартографія» в
порушення вимог законодавства не
погодили з нею меж земельної ділянки і
формально послалися на рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 16.06.2009 року, також не приймаються
колегією суддів до уваги.

Відповідно до ст. 158 ЗК України
земельні спори вирішуються судами,
органами місцевого самоврядування та
органами виконавчої влади з питань
земельних ресурсів. Виключно судом
вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками,
що перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

До встановлення порядку користування
земельною ділянкою між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 існував спір щодо меж земельної
ділянки, їх розміру та площі. Рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 16.06.2009 року було вирішено спір між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та встановлено
порядок користування земельними
ділянками пропорційно до розміру
частки співвласників будинку станом на
час перетворення особистої власності
на будинок на спільну часткову, тобто
станом на 24.10.1964 року.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України , -
і за її межами.

Виходячи з чого, технічна документація
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
ОСОБА_3 на земельну ділянку розроблена
Подільським державним підприємством
геодезії, картографії та кадастру з
додержанням вищезазначеної
Інструкції. Межі із суміжним власником
ОСОБА_2 встановленні відповідно до
судового рішення, яке набрало законної
сили.

Статтями 3, 15 ЦПК України встановлено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту. порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

З аналізу вищезазначених норм слідує,
що захисту підлягає лише порушене
право або інтерес.

ОСОБА_2 не надано доказів про те, що
прийнятим рішенням 48 сесії 5 скликання
Вінницької міської ради від 21.05.2010 року
та державним актом про право власності
на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3
порушено її право на земельну ділянку,
яка перебуває в користуванні останньої
згідно рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці від 16.06.2009 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при встановленні порядку користування
земельною ділянкою судом не було
враховано всі обставини справи, щодо
розміру часток співвласників будинку,
які були змінені станом на 1967 рік, не
входять до предмета доказування у
даній справі та були предметом
дослідження при вирішенні спору в
іншій цивільній справі.

За таких обставин, суд першої інстанції
повно та всебічно дослідивши всі
обставини справи та надавши належну
оцінку наявним у справі доказам дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись, ст.
ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
І.М. Стадник

/підпис/
Ю.Б. Войтко

З ориігналом вірно: