Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Бондаренко Н.В.,
Ковалевича С.П.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Кредобанк" на рішення Рівненського
міського суду від 20 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства „Кредобанк",
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
припиненим, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 14 листопада 2013 року звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства „Кредобанк",
ОСОБА_2 про визнання договору поруки
припиненим.

Рішенням Рівненського міського суду
від 20 березня 2014 року визнано
припиненим договір поруки № 192-0703,
укладений між ОСОБА_1 , ВАТ „Кредобанк",
ОСОБА_2 26 липня 2007 року з метою
забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов"язання перед ВАТ „Кредобанк" за
кредитним договором № 192007 від 26 липня
2007 року.

Вважаючи дане рішення незаконним
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк „Кредобанк" (далі ПАТ
КБ „Кредобанк") подав на нього
апеляційну скаргу.

Не погоджується з висновком суду
щодо збільшення зобов"язань позивача в
декілька разів та зазначив, що
матеріали справи не містять жодних
розрахунків щодо обсягу грошових
зобов"язань позивача внаслідок
укладення ним договору поруки.

Вказує, що судом не з"ясовано, чи
була укладена між банком та ОСОБА_2
додаткова угода до кредитного
договору.

Стверджує, що згідно умов спірного
договору поруки обсяг зобов"язань
позивача не змінюється незалежно від
факту внесення чи не внесення змін до
кредитного договору, якщо не була
запитана його згода на внесення змін до
кредитного договору.

Зазначеним договором
встановлено, що він припиняється за
спливом трьохрічного терміну від дня
настання строку виконання основного
зобов"язання за кредитним договором,
який слід відраховувати саме з 25 липня
2022 року.

Вважає невірним покликання суду на ч. 4
ст. 559 ЦК України.

Просить скасувати оскаржуване
рішення, та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_1 просить її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
„Кредобанк" суд першої інстанції
виходив з положень ч. 1 ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 липня 2007 року
між Відкритим акціонерним товариством
"Кредобанк" та ОСОБА_2 було укладено
Кредитний договір № 192-07 за яким банк
зобов"язався надати позичальникові на
умовах кредиту у власність грошові
кошти в сумі 890000.00 євро на термін до 25
липня 2022 року, що підтверджується
копією зазначеного договору, який
наявний в матеріалах справи.

З метою забезпечення виконання умов
вищевказаного договору 26 липня 2007 року
між ОСОБА_1 та ВАТ „Кредобанк" було
укладено договір поруки № 192-07/3.

Правонаступником усіх прав та
обов"язків ВАТ „Кредобанк" є ПАТ
„Кредобанк".

Відповідно до п.1.1. цього договору
ОСОБА_1 поручився перед ПАТ „Кредо
банк" за виконання ОСОБА_2 зобов"язань в
повному обсязі за укладеним між ними
кредитним договором № 192-07 від 26 липня
2007 року. Зокрема поручився за
повернення кредиту, сплату відсотків
та комісій за користування кредитом.,
штрафних санкцій.

Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено,
що порукою може забезпечуватися
виконання зобов"язання частково або в
повному обсязі.

Таким чином обсяг зобов"язань
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов"язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України встановлено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктом 4.7. договору поруки № 192-07/3
передбачено, що у випадку внесення без
згоди поручителя до кредитного
договору змін, внаслідок чого
збільшується розмір зобов"язань за
кредитним договором обсяг його
відповідальності не збільшується. У
цьому випадку поручитель несе часткову
відповідальність в межах визначених п.
1.1. на момент укладення договору поруки
(а.с. 7).

Тому посилання позивача на те, що
збільшився обсяг його
відповідальності є безпідставними,
крім того недоведеними, оскільки в ході
судового засідання не здобуто доказів
зміни зобов"язання без його згоди.

Згідно ч. 4 ст. 599 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Пунктом 4.6. договору поруки № 192-07/3
передбачено, що договір поруки
припиняється за спливом трьохрічного
терміну від дня настання строку
виконання основного зобов"язання за
кредитним договором.

Строк настання виконання основного
зобов"язання за кредитним договором
встановлено п. 2.1 цього договору, а саме
до 25 липня 2022 року.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ" „Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
відносин № 5 від 30 березня 2012 року
роз"яснено, що якщо кредитним договором
не визначено інші умови виконання
основного зобов"язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов"язань за цим договором
строк пред"явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов"язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов"язання
у повному обсязі або у зв"язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Тактим строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Суд першої інстанції не врахував
зазначеного та прийшов до хибного
висновку про те, що строк виконання
основого зобов"язання настав з моменту
невиконання своїх зобов"язань ОСОБА_2 ,
а саме з червня 2008 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку , що позовні вимоги позивача
про визнання договору поруки
припиненим є безпідставними і
задоволенню не підлягають.

За таких підстав судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, про відмову
в задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 553, 559 ЦК України, ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Кредобанк"
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 20 березня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
„Кредобанк", ОСОБА_2 про визнання
договору поруки припиненим відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
Н.В. Бондаренко

С.П. Ковалевич