АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/7367/2014
Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк І.В.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук
Н.В.

суддів
Кулікової С.В., Болотова Є.В.

при секретарях
Задорожному А.Г., Товарницькій А.В.

за участю

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, в інтересах якого діє
представник за довіреністю ОСОБА_2, на
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 05 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди внаслідок залиття
квартири та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1,
просила стягнути 16750 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 6000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданих внаслідок залиття
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Печерського районного
суду м.Києва від 05 березня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково,
вирішено стягнути з ОСОБА_1 16750 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 500
грн. на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_1, в інтересах якого діє
представник за довіреністю ОСОБА_2,
подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі
посилається на те, що надані позивачем,
як докази на підтвердження розміру
витрат на усунення наслідків
пошкодження, звітний кошторисний
розрахунок та договір підряду не
встановлюють розмір спричинених
збитків, а лише є підставою для
проведення ремонтних робіт.

Окрім того, зазначає, що
ремонтною організацією, якою складено
кошторис та з якою позивач уклала
договір підряду для усунення наслідків
залиття, здійснено обсяг робіт, які не
узгоджуються із локалізацією та
масштабами залиття, які зафіксовані
житловою організацією, що призвело до
завищення суми збитків.

Посилається також на дані
проведеного за ініціативою
відповідача будівельно-технічного
дослідження, за наслідком якого 28
лютого 2014 року складено висновок
експерта експертного
будівельно-технічного дослідження
№05/04-14, який вказує на відсутність вини
відповідача, оскільки причиною залиття
є негерметичність конструкцій на
горищі будинку від атмосферних опадів.

В судовому засіданні відповідач та
його представник апеляційну скаргу
підтримали, просили її задовольнити.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечувала, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з»явились, розглянувши справу
в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується даними Договору
купівлі-продажу квартири від 11 вересня
2003 року.

Власником квартири АДРЕСА_4 є
відповідач.

01 листопада 2012 року з АДРЕСА_4 відбулось
залиття АДРЕСА_1, у зв»язку із чим
комісією за участю спеціалістів КП УЖГ
«Липкижитлосервіс» складено Акт від 01
листопада 2012 року, у якому зафіксовано
наступні пошкодження: у ванній кімнаті
площею 3 м2 наявні пошкодження
підвісної стелі по всій площі, у
кімнаті площею 12,2 м2 наявні пошкодження
стелі площею до 1,2 м2 (водоемульсійне
фарбування), у коридорі площею 4 м2
наявні пошкодження стелі площею до 1,5 м2
(водоемульсійне фарбування). Комісією
встановлено, що причиною залиття є
протікання за лічильником холодного
водопостачання паковки на муфті у
АДРЕСА_4.

З метою усунення наслідків пошкоджень
між позивачем та ПП «Сімос» 22 квітня 2013
року укладено Договір підряду на
проведення будівельних робіт. Вартість
робіт по усуненню наслідків залиття
склала16750 грн., які були сплачені
позивачем відповідно до прибуткового
касового ордеру №04.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок винних дій відповідача
сталося залиття належної на праві
власності квартири позивача, що
призвело до завдання останній
матеріальних збитків в розмірі 16750 грн.
та моральної шкоди на суму 500 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на
досліджених у справі доказах та
доводами апеляційної скарги не
спростовуються.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, цивільне
законодавства в деліктних
зобов»язаннях передбачає презумпцію
вини, та, якщо в процесі розгляду
справи зазначена презумпція не
спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених
цивільним процесуальним законом
принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладається
обов»язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Матеріали справи не містять
доказів на підтвердження того, що шкода
завдана внаслідок дій не відповідача, а
інших осіб.

Натомість, комісією за участю
спеціалістів КП УЖГ
«Липкижитлосервіс» складено Акт від 01
листопада 2012 року, у якому встановлено,
що причиною залиття є протікання за
лічильником холодного водопостачання
паковки на муфті у АДРЕСА_4. Дані цього
акту відповідачем не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність вини відповідача в
заподіянні збитків з посиланням на
Висновок експерта експертного
будівельно-технічного дослідження від
28 лютого 2014 року №05/04-14 відхиляються
колегією суддів, оскільки дані цього
висновку не можуть бути належними та
допустимими доказами в розумінні
ст.ст.57-59 ЦПК України, виходячи з
наступного.

Вказане дослідження проведено за
спливом значного періоду часу, без
технічного дослідження квартири
АДРЕСА_1.

На вирішення такого дослідження було
поставлено запитання про встановлення
причин залиття приміщень вказаної
квартири, на яке надана наступна
відповідь: «Причинно-наслідковий
зв»язок залиття приміщень квартири
АДРЕСА_1 є порушення цілісності
ущільнення фанової труби в
залізобетонному покритті будинку,
через яке попадають атмосферні опади
(талий сніг, дощ), що стікають по
поверхні фанової труби та в подальшому
через нещільності конструктивних
елементів (залізобетонні плити
перекриття, цегляні стіни) по поверхні
труб внутрішньо будинкових інженерних
систем АДРЕСА_4».

Разом з тим, ані запитання, ані
відповідь не містить періоду часу, щодо
якого зроблені такі висновки.
Ураховуючи, що залиття мало місце 1
листопада 2012 року, дослідження
проведено 28 лютого 2014 року без
з»ясування технічного стану АДРЕСА_1,
таке дослідження не має доказового
навантаження.

Окрім того, експерт не був попереджений
про кримінальну відповідальність,
відтак таке дослідження не може
уважатися висновком експерта.

При цьому, з матеріалів справи
убачається, що ухвалою суду від 10
грудня 2013 року задоволено клопотання
представника відповідача про
призначення у справі судової
будівельно-технічної експертизи,
витрати по проведенню якої покладено
на відповідача ОСОБА_1

Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року
провадження у справі відновлено у
зв»язку із нездійсненням відповідачем
оплати вартості експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК
України у разі ухилення особи, яка бере
участь у справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з»ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

З урахуванням наведених вище
обставин справи та відповідних
правових норм, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність вини відповідача у
заподіянні шкоди позивачу, оскільки
зазначене відповідачем не спростовано.

Визначаючи розмір на
відшкодування матеріальних збитків,
суд першої інстанції виходив із даних
Акту від 01 листопада 2012 року,
складеного комісією за участю
спеціалістів КП УЖГ
«Липкижитлосервіс», а також даних
локального кошторису, вартості
виконаних робіт, складених ПП «Сімос».

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що ремонтною організацією,
якою складено кошторис та з якою
позивач уклала договір підряду для
усунення наслідків залиття, здійснено
обсяг робіт, які не узгоджуються із
локалізацією та масштабами залиття,
які зафіксовані житловою організацією,
що призвело до завищення суми збитків,
відхиляються колегією суддів, з огляду
на наступне.

Складення Акту про залиття полягає у
фіксуванні виявлених явищ та природи
їх походження. З даних Акту від 01
листопада 2012 року убачається, що в
ньому зафіксовано видимі поверхневі
пошкодження, виявлені комісією в день
залиття.

Законодавством установлено, що
відшкодування шкоди полягає у
відшкодуванні затрат, необхідних для
приведення пошкодженої речі у її
попередній стан та у компенсації
супутніх витрат, необхідних для такого
відновлення.

Відповідно до даних кошторисної
документації, виготовленої ПП «Сімос»,
проводились ремонтні роботи внаслідок
саме затоплення квартири АДРЕСА_1.
Перелік виконаних робіт узгоджується
із даними про обсяг пошкоджень та
свідчить про доцільність їх виконання
для усунення наслідків залиття.

Апеляційна скарга доводів в частині
стягнення моральної шкоди не містить, у
зв»язку із чим висновки суду першої
інстанції в цій частині не спростовані.

Порушень норм процесуального
права, які давали б підстави для
скасування судового рішення, колегією
суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якого діє представник за
довіреністю ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Печерського районного
суду м.Києва від 05 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
С.В. Кулікова

Є.В. Болотов