УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Наумчука М.І.,
Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Український
комунальний банк «УКРКОМУНБАНК» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Український комунальний
банк «УКРКОМУНБАНК» на рішення
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 05 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Український комунальний
банк «УКРКОМУНБАНК»» (далі - ПАТ
«Український комунальний банк
«УКРКОМУНБАНК») звернулось до суду з
вищевказаним позовом та просило
стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 23 048 грн.

В обґрунтування позову банк посилався
на те, що 22 листопада 2007 року між
ПАТ «Український комунальний банк
«УКРКОМУНБАНК» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 00736/07-1235, за
умовами якого банк надав відповідачу
споживчий кредит у розмірі 25 000 грн зі
сплатою 24 % річних та щомісячною
сплатою комісійної винагороди в
розмірі 1 % від суми кредиту строком
повернення до 21 листопада 2009 року. У
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором станом на 08 липня 2013 року
виникла заборгованість у розмірі 23 048
грн, яка складається з: заборгованості
за кредитом у розмірі 4 160 грн, процентів
та комісії за користування кредитом у
розмірі 15 930 грн 07 коп., пені в розмірі 2
957 грн 93 коп.

Рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 05 листопада 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Український
комунальний банк «УКРКОМУНБАНК»
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що банком пропущено строк
позовної давності для вимоги про
повернення кредиту, строк давності
якого минув. Позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується судом
незалежно від наявності заяви сторони
в спорі.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 22 листопада 2007
року між ПАТ «Український комунальний
банк «УКРКОМУНБАНК» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 00736/07-1235,
за умовами якого банк надав
відповідачу споживчий кредит у розмірі
25 000 грн зі сплатою 24 % річних та
щомісячною сплатою комісійної
винагороди в розмірі 1 % від суми
кредиту строком повернення до 21
листопада 2009 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором станом на 08 липня 2013 року
виникла заборгованість у розмірі 23 048
грн, яка складається з: заборгованості
за кредитом у розмірі 4 160 грн, процентів
та комісії за користування кредитом у
розмірі 15 930 грн 07 коп., пені в розмірі 2
957 грн 93 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 статті 631 ЦК України
встановлено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
звернення до суду з позовом у разі
пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Пункт 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону, стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Такий висновок викладений у постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 у справі № 6-126цс13, який
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Разом з тим, при вирішенні спору в
судовому порядку застосуванню
підлягає ст. 267 ЦК України.

У матеріалах справи відсутня заява
ОСОБА_3 про застосування строку
позовної давності, розгляд справи у
суді першої інстанції проведено за
відсутності відповідача.

Таким чином, висновок суду про відмову
в позові у зв'язку із пропуском строку
позовної давності незалежно від
наявності заяви сторони у спорі щодо
вимог про повернення споживчого
кредиту та без з'ясування причин
пропущення строку позовної давності є
передчасним.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції
відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Український
комунальний банк «УКРКОМУНБАНК»
задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 05 листопада 2013
року скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

В.П. Гончар

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук

В.О. Савченко