Номер провадження 2/754/2977/14
Справа №754/4060/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

Головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зеркало»
про стягнення заробітної плати,
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, стягнення
компенсації, стягнення моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зеркало", в якому
просив зобов'язати ТОВ "Зеркало" надати
копію наказу про звільнення та трудову
книжку; стягнути з ТОВ "Зеркало" на його
користь 9323 гривні 08 копійок
невиплаченої заробітної плати, 12318
гривень 11 копійок середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
1438 гривень 73 копійки компенсації за
невикористану відпустку, 12318 гривень 11
копійок середнього заробітку за час
затримки видачі трудової книжки, 2000
гривень моральної шкоди, 3000 гривень
судових витрат. Свої вимоги позивач
обґрунтував тим, що в квітні 2012 року
його було прийнято на посаду кухаря до
ТОВ "Зеркало"; в червня 2013 року його було
відсторонено від роботи без надання
пояснень; в липня 2013 року він звернувся
до відповідача з листом , який був
отриманий 30 липня 2013 року, однак
відповідь на даний лист не було надана.
В грудні 2013 року йому стало відомо що
він був звільнений з посади кухаря в
липня 2013 року. Свої вимоги про
стягнення моральної шкоди позивач
обґрунтував тим, що дії відповідача
призвели до проблематизації його
життя, постійних хвилюваннях, нервових
збудженнях, розладах та нервових
стресах.

В судовому засіданні представник
позивача вимог позову підтримав в
повному обсязі, просив його
задовольнити.

Представник відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зеркало" в судове
засідання не з'явився, про день та час
судового розгляду був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Суд вважає, за можливим вирішити
справу на підставі наявних у ній
матеріалів та постановити заочне
рішення, проти чого не заперечує
представник позивача, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши
обставини справи в їх сукупності,
оцінивши за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді справи,
зібрані по справі докази, керуючись
законом, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з квітня
2012 року по липень 2013 року ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах з ТОВ
"Зеркало". (а.с.10)

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. …...

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у
разі затримки видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. З Постанови
Кабінету Міністрів України від 27.04.1993
року № 301 "Про трудові книжки
працівників" трудові книжки
зберігаються на підприємствах., в
установах і організаціях як документи
суворої звітності, а при звільненні
працівника трудова книжка видається
йому під розписку в журналі обліку.

Згідно вимог п. 4.2. розділу 4
"Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників",
затвердженої наказом Міністерства
праці України., Міністерства юстиції
України., Міністерства соціального
захисту населення України від 29 липня
1993 року № 58, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 17.08.1993
року за № 110 (далі - Інструкція), якщо
працівник відсутній на роботі в день
звільнення, то власник або
уповноваженим ним орган у цей день
надсилає йому поштове повідомлення з
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки. Пересилання трудової
книжки поштою з доставкою на зазначену
адресу допускається тільки за
письмовою згодою працівника.

Відповідно до ч. 6 п. 4.1. розділу 4
зазначеної Інструкції, при затримці
видачі трудової книжки з вини власника
або уповноваженого ним органу
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Оскільки позивачем було фактично
припинено трудові відносини з
відповідачем, то позовні вимоги в
частині зобов'язання видачі трудової
книжки підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.83 КЗпП України у
разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі невикористані ним дні щорічної
відпустки.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Так, непроведення розрахунку з
працівником у день звільнення або, якщо
в цей день він не був на роботі,
наступного дня після його звернення з
вимогою про розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП.

Відповідно до вимог п. 20 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 24
грудня 1999 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Враховуючи викладене, середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні згідно ст.
ст. 116, 117 КЗпП України має
розраховуватися судом з дня звільнення
позивача.

Середня заробітна плата має бути
визначена на підставі Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100. Відповідно до вказаного Порядку
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час. Якщо
протягом останніх двох календарних
місяців працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи. При цьому, в розрахунок
середньої заробітної плати
компенсація за невикористану
відпустку не включається.

Таким чином, вимоги позивача про
зобов'язання відповідача видати
трудову книжку, стягнення з
відповідача невиплаченої заробітної
плати на момент його звільнення,
грошової компенсації за невикористані
позивачем дні щорічної відпустки,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, середнього заробітку за
час затримки видачі трудової книжки -
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Вимоги позову про стягнення
моральної шкоди не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Як зазначено у ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності......
Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

В ході судового розгляду
позивачем та його представником не
були надані суду докази які б
підтверджували завдання позивачу
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право на правову допомогу, яка
надається адвокатами або іншими
фахівцями у галузі права в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України
Правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги. Особа, зазначена в частині
першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Представник приймав участь в
судовому розгляді справи як
представник за Договором № 123-12/13 про
надання правової допомоги, позивач не
надав суду заяви про участь у справі
особи, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги та судом не
приймалась ухвала з приводу цього
питання.

Оскільки суд задовольняє позовні
вимоги, а позивач був звільнений від
сплати судового збору при зверненні до
суду, зважаючи на те, що згідно п. 1 ст. 6
Закону України «Про судовий збір», за
подання позовної заяви майнового
характеру сплачується в розмірі 1
відсотка ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, а з позовної заяви
про відшкодування моральної шкоди з
ціною позову до 5 розмірів мінімальної
заробітної плати судовий збір
стягується в розмірі 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати, тому з
відповідача в дохід держави підлягають
стягненню 353 гривні 98 копійок.
відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП
України ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213-215, 224-229, 367
ЦПУ України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Зеркало"
про стягнення заробітної плати,
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, стягнення
компенсації, стягнення моральної
шкоди,задовольнити частково.

Зобов'язати Товариства з
обмеженою відповідальністю "Зеркало"
видати ОСОБА_1 трудову книжку ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зеркало" на користь
ОСОБА_1 9323 гривні 08 копійок
невиплаченої заробітної плати, 12318
гривень 11 копійок середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
1438 гривно 73 копійки компенсації за
невикористану відпустку, 12318 гривень 11
копійок середнього заробітку за час
затримки видачі трудової книжки.

В задоволенні інших вимог
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зеркало" на користь
держави судовий збір в розмірі 353
гривні 98 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: