Справа № 667/6442/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Комсомольський
районний суд м.Херсона в складі:

головуючого-судді: Майдан С.І.

при
секретарі: Куліда Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа - служба у
справах дітей Дніпровської районної у
м.Херсоні ради про розірвання договору
дарування,

встановив:

07.08.2013 року ОСОБА_1, який діє в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на ту обставину,
що його донька ОСОБА_2 є спадкоємицею
першої черги спадкування за законом по
праву представлення після смерті своєї
бабусі ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки мати доньки
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 до
відкриття спадщини. Причиною смерті
спадкодавця ОСОБА_4 стало скоєння
відповідачем, її сином, ОСОБА_3, злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Відповідач був усунений від права на
спадкування в порядку ст. 1224 ЦК України.
ОСОБА_2 стала єдиним спадкоємцем та
оформила спадщину, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_4 В ході оформлення
спадщини позивачу стало відомо, що
ОСОБА_4 26.07.2010 року подарувала
відповідачу квартиру АДРЕСА_1. З
підстав, передбачених ст.727 ЦК України,
оскільки відповідач(обдарований)
вчинив злочин проти життя, здоров'я
дарувальника, внаслідок чого настала
його смерть, просив суд розірвати
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений 26.07.2010 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, який посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримав позовні
вимоги, просив суд позов задовольнити
з підстав, зазначених у позовній заяві.
Зазначив, що строк позовної давності
позивачем не був пропущений з тих
підстав, що позивачу з відповіді
Херсонського БТІ від 01.10.2012 року стало
відомо про договір дарування, факт
встановлення вини відповідача у
позбавленні життя спадкодавця
встановлено вироком суду, який набрав
законної сили 04.09.2012 року та 07.08.2013 року
до суду надійшов позов позивача про
розірвання договору.

Позивач у судове засідання не з'явився,
належним чином повідомлений в
установленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_7 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, просила суд відмовити в
задоволені позову за безпідставністю.
Зазначила, що спадкоємці дарувальника
мають право вимагати розірвання
договору дарування лише з підстав
умисного вбивства дарувальника.
Відповідач же засуджений за злочин,
передбачений ч.1 ст.121 КК України, за
умисне тяжке тілесне ушкодження, що
спричинило смерть потерпілого, який
має інші кваліфікуючі ознаки, ніж
передбачені ст. 115 КК України за умисне
вбивство.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини:

- матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4,
що підтверджується актовим записом про
народження №508 /а.с.9/

-20.12.2003 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_1 та після реєстрації шлюбу
отримала прізвище ОСОБА_5;

- від даного шлюбу у них народилася
донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується актовим записом про
народження №396, зробленим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Херсоні 29.06.2004 року /а.с.5/.

- рішенням Дніпровського районного
суду м.Херсона від 06.05.2009 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано /а.с.10/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується актовим записом про
смерть №538, зроблений відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Херсоні /а.с11/.

-ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1
відповідно до договору дарування від
26.07.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, посвідченого приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, що
підтверджується довідкою КП «ХДБТІ» №
980/1-16 від 26.09.2012 року та копією договору
дарування /а.с.6, 98-99).

З договору дарування від 26.07.2010 року
вбачається, що житловий будинок
належав дарувальнику ОСОБА_4 на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 27.09.2002
року (а.с. 98-99).

- ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується витягом з держаної
реєстрації актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
смерть /а.с.12/.

- ОСОБА_4 померла внаслідок умисного
завдання ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 їй тяжких
тілесних ушкоджень. Відповідача по
справі засуджено за ст. 121 ч.2 КК України
за завдання умисного тяжкого тілесного
ушкодження, що спричинило смерть
потерпілого, до семи років позбавлення
волі. Зазначені обставини,
підтверджуються вироком Дніпровського
районного суду м. Херсона від 11.06.2012
року, який залишено без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області від 04.09.2012
року (а.с. 14-16, 17-18).

- рішенням Дніпровського районного
суду м. Херсона від 28.08.2013 року
встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємицею
майна ОСОБА_4 в порядку представлення,
оскільки її мати ОСОБА_5 померла до
відкриття спадщини, та її дядько (син
померлої) ОСОБА_3 відсторонений від
спадщини, так як вчинив відносно
спадкодавця злочин. Зазначеним
рішенням за ОСОБА_2 у порядку
спадкування за законом визнано право
власності ? частини квартири АДРЕСА_1 (
а.с.80-81).

Відповідно до ч.1 ст.727 ЦК України
дарувальник має право вимагати
розірвання договору дарування
нерухомих речей чи іншого особливо
цінного майна, якщо обдарований умисно
вчинив злочин проти життя, здоров'я,
власності дарувальника, його батьків,
дружини (чоловіка) або дітей. Якщо
обдарований вчинив умисне вбивство
дарувальника, спадкоємці дарувальника
мають право вимагати розірвання
договору дарування.

Статтею 728 ЦК України встановлено до
вимог про розірвання договору
дарування позовну давність в один рік.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають
права на спадкування особи, які умисно
позбавили життя спадкодавця чи
будь-якого з можливих спадкоємців або
вчинили замах на їхнє життя.

Відповідно до ст. 61 ч. 3 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Частина
4 ст. 61 ЦРК України, передбачає, що вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду , що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Згідно ст.24 КК України, злочин
вважається вчиненим умисно, якщо особа
усвідомлювала суспільно небезпечний
характер свого діяння ( дії або
бездіяльності), передбачала його
суспільно небезпечні наслідки і бажала
їх настання, або хоча і не бажала, але
свідомо припускала їх настання.

Розділом ІІ Особливої частини
Кримінального кодексу України
передбачено злочини проти життя і
здоров'я особи. Статтею 121 КК України,
яка знаходиться у зазначеному розділі,
передбачено покарання за вчинення
умисного тяжкого тілесного ушкодження.
Суб'єктивна сторона вказаного злочину
характеризується тільки умисною виною.

Враховуючи, що відносно спадкодавця
(дарувальника) ОСОБА_4 скоєно умисний
злочин у вигляді завдання їй умисного
тяжкого тілесного ушкодження,
внаслідок чого наступила її смерть,
вказані обставини підтверджуються
вироком суду та не підлягають
доказуванню при розгляді справи
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
ОСОБА_2, в інтересах якої заявлено позов
, є спадкоємицею майна ОСОБА_4 в
порядку представлення, строк позовної
давності з врахуванням вимог ч.1 та 4
ст.261 ЦК України позивачем не пропущено,
суд вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги позивача про розірвання
договору дарування відповідно до ч. 5
ст. 727 ЦК України.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України суд
може одночасно з ухваленням судового
рішення або після цього постановити
ухвалу про скасування заходів
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,154, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. 727 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа - служба у
справах дітей Дніпровської районної у
м. Херсоні ради про розірвання договору
дарування задовольнити.

Договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений 26.07.2010 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим номером 1963, розірвати.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,
накладений ухвалою Комсомольського
районного суду м.Херсона від 28.11.2013 року
в забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя
особа - служба у справах дітей
Дніпровської районної у м.Херсоні ради
про розірвання договору дарування.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду.

Суддя:
С.І.Майдан