, , , , , ,
Справа № 350/222/14-ц
Номер провадження 2/350/230/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді
Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання
Видойник І.П.

представника позивачки ОСОБА_1
адвоката ОСОБА_2

відповідачки - позивачки ОСОБА_3 та
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини та визнання права
власності на частину спадкового
майна, -

В С Т А Н О В И В :

У своїй позовній заяві позивачка -
відповідачка ОСОБА_1 просить
постановити рішення, яким визнати за
нею право власності на домоволодіння,
яке знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідачка - позивачка ОСОБА_3 у
своїй зустрічній позовній заяві
просить постановити рішення, яким
визначити їй додатковий строк для
прийняття спадщини та визнати за нею
право власності на ? частину
домоволодіння, яке знаходиться у
АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1
мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер
її чоловік ОСОБА_6, у зв'язку з чим
відкрилася спадщина на частину
вищевказаного домоволодіння, яке
належало покійному та їй на праві
спільної сумісної власності подружжя.
Спадкоємцями першої черги по закону
після смерті чоловіка є вона та її діти
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 - відповідачі по
справі. Останні спадщину не прийняли,
тому не мають права на спадкове майно.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на свої частки у
спадковому домоволодінні не
претендують.

Ще за життя 19 травня 2011 року її чоловік
ОСОБА_6 зробив заповідальне
розпорядження, яким все своє майно
заповів їхній онуці ОСОБА_7. Однак
рішенням Рожнятівського районного
суду від 12 листопада 2013 року даний
заповіт визнаний недійсним, а ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської
області вказане рішення залишено без
зміни.

Бажаючи оформити свої спадкові права
вона звернулася до приватного
нотаріуса Рожнятівського районного
нотаріального округу, однак нотаріус у
видачі їй свідоцтва про право на
спадщину відмовила, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ про
належність майна спадкодавцеві. При
таких обставинах вона не може в повній
мірі володіти, користуватися та
розпоряджатися своєю власністю.

У судовому засіданні представник
позивачки - відповідачки ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 її позов підтримав, а
позовну заяву ОСОБА_8 не визнав та
пояснив, що його довірителька прийняла
спадщину після смерті свого чоловіка,
оскільки постійно проживала з ним до
його смерті у спільно збудованому у
шлюбі будинку і продовжує жити там і на
даний час. Відповідачі спадщину не
прийняли, оскільки у встановленому
законом порядку не подали до нотаріуса
відповідні заяви про прийняття
спадщини. Позовні вимоги ОСОБА_8 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини є безпідставними,
оскільки будь - яких поважних причин, що
не давали їй можливості подати
відповідну заяву до нотаріуса не було.
Вона не мала наміру приймати спадщину,
тому не подавала відповідної заяви в
нотаріальну контору.

У судовому засіданні
відповідачка-позивачка ОСОБА_8 позовні
вимоги матері не визнала а свої
позовні вимоги підтримала та пояснила,
що дійсно перебуваючи у шлюбі батьки
збудували домоволодіння, яке
знаходиться у АДРЕСА_1. Після смерті
батька вона, її мати та брати ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за
законом на частину домоволодіння, що
належала батькові.

Бажаючи отримати свідоцтво про право
на спадщину, вона звернулася з
відповідною заявою до нотаріальної
контори, проте нотаріус відмовив їй у
видачі свідоцтва у зв»язку з пропуском
шестимісячного терміну подачі заяви
про прийняття спадщини.

Строк для прийняття спадщини вона
пропустила з поважних причин, оскільки
на момент смерті батька існував
заповіт на вказане домоволодіння на
користь її дочки. ЇЇ мати - ОСОБА_9
відмовилась від належної їй
обов»язкової частки у спадщині на
користь її дочки.

Вона не заперечувала, щоб
домоволодіння належало її донці, тому
не зверталася до нотаріальної контори
з метою оформлення права власності на
спадщину, тому що на той час на
спадщину вона не претендувала.

Проте на даний час заповіт, складений
її батьком визнано недійсним за
рішенням суду, також визнано недійсною
заяву матері про відмову від спадщини
на користь її дочки.

За таких обставин здійснюється
спадкування за законом. ЇЇ дочка є
спадкоємцем другої черги, тому
позбавлена права спадкування через
наявність спадкоємців першої черги.
Зважаючи на це, вона, як спадкоємець
першої черги за законом бажає прийняти
спадщину.

Вважає, що відмова її братів від
прийняття спадщини на користь матері
не має правового значення, оскільки
вони у визначений законом термін не
звернулися до нотаріуса із заявами про
відмову від спадщини.

Таким чином, за її матір»ю слід визнати
право власності на ? частини спірного
домоволодіння, а за нею - на ? частину.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому
засіданні позов матері визнав, а проти
позову сестри заперечив та пояснив, що
батьки за час шлюбу збудували спірне
домоволодіння і після смерті батька
мати повинна бути його власником. Вони
всі - діти, мають власні житлові будинки
і батьківського будинку не потребують.
Батьки допомагали сестрі у
будівництві її житлового будинку, а
тому вона не може претендувати на
батьківський будинок на даний час.
Мати, як законний власник будинку,
вправі буде розпорядитися своєю
власністю на випадок своєї смерті,
склавши заповіт на користь того, кого
буде вважати достойним. Ні він ні їхній
брат ОСОБА_5 на даний час на спадщину
після смерті батька не претендують.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання
не з»явився, направив суду заяву про
розгляд справи у його відсутності,
позов матері визнає а проти позову
сестри заперечує.

Вислухавши учасників процесу та
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що первісний
позов підлягає до задоволення, а
зустрічний позов до задоволення не
підлягає з таких підстав.

У АДРЕСА_1, знаходиться домоволодіння,
яке складається з житлового будинку,
чотирьох сараїв, вбиральні, колодязя,
воріт та огорожі, що підтверджується
копією технічного паспорта на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виданого Івано - Франківським бюро
технічної інвентаризації (а. с. 9-11).

Домоволодіння, яке знаходиться у
АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги
було зареєстроване за ОСОБА_6, після
його смерті у спірному будинку
залишилася проживати його дружина
ОСОБА_1, що підтверджується довідкою №
122 виданою Сваричівською сільською
радою 20 січня 2014 року (а. с. 8).

Позивачка - відповідачка ОСОБА_1
доводилася дружиною ОСОБА_6, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження (а. с. 7).

Співвласниками домоволодіння були
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у рівних частках,
оскільки вони збудували його за час
шлюбу, що встановлено з пояснень
сторін.

19 травня 2011 року ОСОБА_6 склав на
користь своєї внучки ОСОБА_7 заповіт,
яким заповів їй все належне йому майно,
тобто половину спірного
домоволодіння, що підтверджується
копією рішення Рожнятівського
районного суду від 12 листопада 2013 року
(а. с. 12-16).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на ? частину домоволодіння.
Власником другої частини
домоволодіння є його дружина -
позивачка ОСОБА_1, яка його пережила.

Складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10
заповіт визнаний недійсним, що
підтверджується рішенням
Рожнятівського районного суду від 12
листопада 2013 року (а. с. 12-16).

Відповідно до ч. 4 ст. 1257 ЦК України, у
разі недійсності заповіту,
спадкоємець, який за цим заповітом був
позбавлений права на спадкування,
одержує право на спадкування за
законом на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу на спадкування за законом
мають право діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив та батьки .

За таких обставин на половину
домоволодіння, що належала ОСОБА_6,
позивачка та її діти - відповідачі, є
спадкоємцями першої черги по закону.

Листом приватного нотаріуса № 6/02-14 від
16 січня 2014 року (а. с. 19) підтверджено, що
у видачі свідоцтва про право на
спадщину позивачці - відповідачці
ОСОБА_1 відмовлено, через відсутність
правовстановлюючого документу на
спадкове домоволодіння.

Відповідачці - позивачці ОСОБА_3 також
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину з мотивів пропуску
шестимісячного строку прийняття
спадщини та через відсутність
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, що підтверджується
листом приватного нотаріуса №46/02-14 від
03 березня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

За змістом ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Ст. 1270 ч. 1 названого кодексу для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
обчислюється з часу відкриття
спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

За змістом ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини, суд може
визначити йому додатковий строк,
достатній для подання заяви про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України,
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_6 позивачка - відповідачка ОСОБА_9,
як його дружина та відповідачі, як його
діти, є спадкоємцями першої черги по
закону та, після визнання недійсним
заповіту, мають право на спадкування.
Позивачка - відповідачка фактично
прийняла спадщину після смерті
чоловіка, оскільки на час смерті
спадкодавця проживала з ним та
вступила у фактичне управління майном,
крім того у встановленому законом
порядку звернулася з заявою у
нотаріальну контору.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4
спадщину не прийняли, з спадкодавцем
спільно не проживали, заяви в
нотаріальну контору про прийняття
спадщини не подавали.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на
спадщину після смерті батька не
претендують .

На переконання суду відповідачка -
позивачка ОСОБА_3 пропустила
встановлений законом строк для
прийняття спадщини без поважних
причин, а тому не має права на спадщину.

Так пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» встановлено,
що вирішуючи питання про визначення
особі додаткового строку для прийняття
спадщини, суд досліджує поважність
причин пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов»язані з об»єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідачка - позивачка мала
можливість після відкриття спадщини на
протязі шести місяців звернутися в
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини, оскільки наявність
спадкоємця за заповітом не
перешкоджала їй вчинити цю дію. Однак
вона цього не зробила свідомо, оскільки
на час відкриття спадщини на неї не
претендувала і не мала наміру її
приймати, бажаючи щоб власником
спадкового майна стала її дочка. Будь
яких об»єктивних, непереборних,
істотних труднощів на вчинення цих дій
у неї, як у спадкоємця за законом, не
було.

За таких обставин у суду відсутні
підстави для визнання причин пропуску
строку прийняття спадщини поважними і
відповідно на визначення ОСОБА_3
додаткового строку для прийняття
спадщини та визнання за нею права на
спадкове майно після смерті батька.

Тому єдиним законним спадкоємцем після
смерті ОСОБА_6. який установленому
законом порядку прийняв спадщину є
його дружина - позивачка ОСОБА_1, а тому
право на половину домоволодіння, що
належало спадкодавцю, як на спадкове
майно, слід визнати за нею. Друга
половина спірного домоволодіння
належить їй, як дружині, що пережила
свого чоловіка, з яким спільно створила
зазначене майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

Оскільки своє право на спадкове майно
у позасудовому порядку ОСОБА_1
встановити не може, на частину майна
таке її право оспорюється ОСОБА_8, то
право на спірне домоволодіння за нею
слід визнати за рішенням суду.

Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин частину понесених
позивачкою ОСОБА_4 судових витрат,
пов»язаних з нанням юридичної
допомоги у складанні заперечень на
позов ОСОБА_3 суд вважає за необхідне
стягнути на її користь з останньої.

Керуючись ст. 213- 215, 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4
про визнання права власності на
спадкове домоволодіння задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на домоволодіння, яке
знаходиться у АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку на прийняття
спадщини та визнання права власності
на частину спадкового майна відмовити,
за його безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200
гривень в рахунок відшкодування
судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Рожнятівський районний суд протягом
десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя :