Справа № 2-4269/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р. Солом'янський районний
суд м. Києва

в складі головуючого судді Оксюти Т. Г.,
при секретарі Горупа В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державної служби інтелектуальної
власності України, ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва України №?НОМЕР_2
на знак для товарів і послуг частково, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні представник
позивача заявив клопотання про
призначення судової експертизи
об'єктів інтелектуальної власності.

Клопотання мотивоване тим, що для
правильного вирішення спору по суті
необхідні спеціальні знання, якими
володіють атестовані судові експерти у
сфері інтелектуальної власності.
Гарантував оплату експертизи. Надав
перелік питань та просив доручити
проведення дослідження одному з двох
запропонованих експертів.

Представник відповідача ДСІВ України в
судовому засіданні не заперечував
проти призначення вказаної експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні заперечував проти
конкретно визначених експертів, а
також проти другого питання.

Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Згідно ст. 143 ЦПК України для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

Оскільки, в даному позові йде спір щодо
об'єктів інтелектуальної власності, є
необхідність проведення експертизи
для з'ясування усіх можливих варіантів
розв'язання спору.

Слід зазначити, що визначення питань
для проведення експертизи та
визначення установи для її проведення
є прерогативою суду і його правом, а не
обов'язком. Сторонам надана можливість
формулювати питання та вносити їх на
розгляд суду. Це ж стосується і вибору
експертної установи.

За таких обставин, відповідно до
положень ст. ст. 143, 144 ЦПК України, суд
вважає за доцільне доручити проведення
даного дослідження не конкретному
судовому експерту, а
Науково-дослідному інституту
інтелектуальної власності НАПН
України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 143, 144, 209, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

По справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної служби інтелектуальної
власності України, ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва України №?НОМЕР_2
на знак для товарів і послуг частково,
призначити судову експертизу об'єктів
інтелектуальної власності, проведення
якої доручити експерту
Науково-дослідному інституту
інтелектуальної власності НАПН
України, м. Київ, вул. Боженка, 11,
попередивши експерта про кримінальну
відповідальність за відмову без
поважних причин від дачі висновку та за
дачу завідомо неправдивого висновку за
ст.ст. 384, 385 КК України.

На вирішення експерта поставити
наступні питання:

1. Чи є східними до ступеню
змішування позначення за міжнародною
реєстрацією №НОМЕР_3 «ІНФОРМАЦІЯ_2» та
позначення за свідоцтвом України
№?НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1»?

2. Чи може вводити в оману
позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо особи,
яка виробляє товари?

Витрати по проведенню експертизи
покласти на ОСОБА_1, адреса
представника: АДРЕСА_1, т. НОМЕР_1

Встановити строк виконання судової
експертизи об'єктів інтелектуальної
власності у один місяць з моменту
отримання експертом матеріалів
цивільної справи та копії ухвали.

В розпорядження експерта надати
матеріали цивільної справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя