У Х В А Л а

18 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної
Н.А.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Іваненко Ю.Г.,

Парінової І.К.,
Умнової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ спільного сумісного майна
подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільного сумісного майна подружжя,
посилаючись на те, що з червня 2001 року
вони перебували у зареєстрованому
шлюбі.З лютого 2011 року вона разом з
дітьми проживає окремо від свого
чоловіка, при цьому ведення спільного
господарства та проживання однією
сім'єю з ОСОБА_3 припинено з жовтня
2010 року. За час спільного
проживання і ведення господарства ними
набуто майно, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, а саме: кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за
адресою: АДРЕСА_2; магазин НОМЕР_1
«ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований за
адресою: АДРЕСА_3; квартира АДРЕСА_1;
земельна ділянка та садовий будинок у
АДРЕСА_7; земельна ділянка та житловий
будинок, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_4; лазня, що розташована за
адресою: АДРЕСА_5; магазин, що
розташований за адресою: АДРЕСА_6.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3
відмовляється у добровільному порядку
провести поділ спільного майна
подружжя, ОСОБА_4 просила задовольнити
її позовні вимоги й розділити спільне
майно подружжя, виділивши їй у
власність магазин НОМЕР_1
«ІНФОРМАЦІЯ_2» вартістю 563 354 грн., що
розташований за адресою: АДРЕСА_3, та
магазин, що розташований за адресою:
АДРЕСА_6, а всього майна на суму 670 000 грн,
а ОСОБА_3 виділити у власність все інше
майно на загальну суму 1 416 000 грн. з
відповідною компенсацією за
перевищення частки.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_4 і просив
провести поділ спільного майна
подружжя, а саме автомобілів марки:
«Опель Вектра», «Тойота Ауріс», «Хюндай
Н-1», а також житлового будинку
незавершеного будівництвом, залишивши
у власності ОСОБА_4 Ѕ частину будинку
незавершеного будівництвом та
автомобіль марки «Тойота Ауріс»,
залишивши у власності ОСОБА_3
Ѕ частину будинку незавершеного
будівництвом та автомобілі марки
«Опель Вектра», «Хюндай Н-1» зі сплатою
різниці у вартості розподіленого майна
другій стороні після проведення
експертних оцінок.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 3 грудня
2012 року відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 листопада 2013 року
скасовано рішення Бородянського
районного суду Київської області від 3
грудня 2012 року у частині відмови ОСОБА_4
у задоволенні її позовних вимог й
ухвалено у цій частині рішення про
часткове задоволення позову. У порядку
поділу спільного майна подружжя ОСОБА_4
виділено наступне нерухоме майно:
магазин НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» вартістю
563 354 грн, що розташований за адресою:
АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,1346 га
вартістю 132 724 грн, що розташована за
адресою: АДРЕСА_4; будівлю лазні
вартістю 34 174 грн, що розташована за
адресою: АДРЕСА_5; а всього майна на суму
730 252 грн. У порядку поділу спільного
майна подружжя ОСОБА_3 виділено
наступне нерухоме майно: будівлю
магазину вартістю 616 220 грн, що
розташована за адресою: АДРЕСА_6;
будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» вартістю 308
952 грн, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2; розмір доплати за квартиру
АДРЕСА_1 в сумі 13 250 грн., а всього майна
на суму 938 422 грн. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 104 085 грн. у
рахунок сплати компенсації зменшення
її частки у спільному сумісному майні
подружжя. В іншій частині позову ОСОБА_4
відмовлено. В іншій частині рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 3
грудня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 3 грудня 2012 року у
незміненій рішенням апеляційного суду
Київської області від 12 листопада 2013
року частині та рішення апеляційного
суду Київської області від 12 листопада
2013 року залишено без змін.

2 липня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернувся і ОСОБА_3 із заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України,
ч. 2 ст. 365 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2012 року, 30 січня 2013
року та від 12 лютого 2014 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Наведені заявником судові рішення не
пітверджують підстави, встановленої п.
1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, оскільки із них
не вбачається подібності за усіма
структурними елементами спірних
правовідносин.

Заявлені у межах розгулянутої Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних кримінальних справ
2 квітня 2014 року справи позовні вимоги
не обумовлені обставинами щодо
припинення частки одного з подружжя у
праві власності на спільне неподільне
майно із присудженням компенсації
вартості цієї частки (ст. 71 СК України,
ст. 365 ЦК України)

Таким чином, зміст доданих до заяви
судових рішень не дає підстав для
висновку про те, що суд касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за тотожним предметом спору,
підстав позову та аналогічних обставин
дійшов протилежних висновків щодо
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Т.П. Дербенцева

Ю.Г. Іваненко

І.К. Парінова

О.В. Умнова