Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Добропільський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Мамалуй М.В.

при секретарі
Черкасовій О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Добропілля цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого
акціонерного товариства «Вірівське»
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на
нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовною заявою до ВАТ «Вірівське», в
якій вона вказала, що 10 вересня 2013 року
вона уклала письмовий договір
купівлі-продажу нежилої будівлі
їдальні, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 з арбітражним керуючим -
ліквідатором ВАТ «Вірівське»
Самсоновим О.О.

Сторони домовилися, що ОСОБА_2 сплачує
суму в розмірі 13842,00 гривен в якості
оплати вартості приміщення, а
відповідач отримує в бюро технічної
інвентаризації документи для продажу
їдальні та учасники угоди нотаріально
посвідчують їх правовідносини, шляхом
укладання договору купівлі-продажу
вищезаначеного приміщення.

Як вказує позивач, з метою
підтвердження намірів вони уклали
письмовий договір купівлі-продажу №1
від 10 вересня 2013 року та підписали Акт
прийому-передачі №1 від 10 вересня 2013
року. На підтвердження сплати вартості
укладеної угоди, відповідач видав
ОСОБА_2. квитанцію до прибуткового
касового ордеру від 10 вересня 2013 року
про отримання ВАТ «Вірівське» суми
коштів за угодою купівлі-продажу
приміщення їдальні в розмірі 13842,00 грн.
Також відповідач передав позивачу
ключі від приміщення та технічну
документацію на нього. Згідно з п. 3.1
угоди: умови договору набирають
чинності з моменту підписання
сторонами самого договору
купівлі-продажу, тобто при виконанні
сторонами умов договору. Таким чином,
ОСОБА_2 вважає, що вона набула права
власності на спірне майно.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, що діє на підставі
договору про надання правової
допомоги, позов підтримав повністю і
підтвердив викладені у позовній заяві
обставини набуття права власності.
Просив суд визнати договір
купівлі-продажу від 10 вересня 2013 року
дійсним та визнати за ОСОБА_2 право
власності на майно набуте за цим
договором купівлі-продажу.

Відповідач в судове засідання не
зявився, надав до суду заяву про
розгляд справи без його участі та
визнання позовних вимог в повному
обсязі.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог на підставі наступного.

Як вбачається із матеріалів справи
(а.с.5-19):

10 вересня 2013 року між ВАТ «Вірівське», в
особі арбітражного керуючого -
ліквідатора Самсонова О.О. та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі-продажу
нежилої будівлі їдальні, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до Акту прийому-передачі №1
від 10 вересня 2013 року будівля була
передана ОСОБА_2

Згідно платіжного документі ОСОБА_2
було сплачено суму в розмірі 13842,00 грн.
за будівлю їдальні відповідно до умов
договору від 10 вересня 2013 року.

Статтею 12 частиною 2 Закону України "Про
власність" передбачено, що майно,
одержане внаслідок успадкування або
укладення інших угод, не заборонених
законом.

Договір купівлі-продажу від 10 вересня
2013 року, що був укладений між сторонами
не заборонений законом, по змісту
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Частиною 1 статті 334 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Із документів наданих суду вбачається,
що ОСОБА_2 сплатила суму в розмірі 13842,00
грн. та фактично прийняла приміщення
нежилої будівлі їдальні, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 у своє
володіння з 10 вересня 2013 року,
виконавши умови, передбачені
договором.

Статтею 220 ЦК України вказано, що у
випадку досягнення сторонами угоди по
всіх умовах договору (угоди), що
підтверджується письмовими доказами й
відбулося повне або часткове виконання
сторонами умов угоди, але одна зі
сторін ухиляється від нотаріального
посвідчення договору, суд може визнати
договір (угоду) дійсним.

Аналогічна позиція, висловлена і в
Постанові № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» де в п.
5 визначено, що вирішуючи питання про
правомірність набуття права власності,
суд має враховувати, що воно
набувається на підставах, які не
заборонені законом, зокрема на
підставі правочинів. При цьому діє
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, яка
означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Проте, якщо права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації, то
право власності у набувача виникає з
дня такої реєстрації відповідно до
закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням
положення про дію закону в часі на
момент виникнення спірних
правовідносин (стаття 5 ЦК).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач визнав позов в повному
обсязі. Оцінивши представлені докази,
суд приходить до висновку, що визнання
позову не суперечить закону і не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, а тому суд приймає визнання
відповідачем позову та вважає можливим
задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до відкритого
акціонерного товариства «Вірівське»
про визнання договору купівлі-продажу
від 10 вересня 2013 року дійсним та
визнання права власності на нерухоме
майно - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу нежилої будівлі
їдальні, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 укладений 10 вересня 2013 року між
ОСОБА_2 та відкритим акціонерним
товариством «Вірівське», в особі
арбітражного керуючого - ліквідатора
Самсонова Олександра Олександровича.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
НОМЕР_2 виданий 11 лютого 2005 року
Добропільським МРВ УМВС України в
Донецькій області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право власності на нежилу
будівлю їдальні розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 204,3
м.кв., що складається з будинку
магазину-їдальні (А-1 3/5), тамбуру (а3-1),
прибудови (а5-1), прибудови (а6-1), ганку
(а4), ганку (а7).

На рішення може бути подана апеляція в
апеляційний суд Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в
одному примірнику.

Головуючий суддя
М.В. Мамалуй

26.06.2014