КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/3642/14-ц
Провадження № 4-с/552/23/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2014 року Київський районний суд
м. Полтави у складі:

Головуючий суддя Кузіна Ж.В.

При секретарі Павленко Л.М.

За участю представника заявника
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Полтави
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 ,
який діє в інтересах ОСОБА_3 на дії
посадових осіб Київського ВДВС
Полтавського МУЮ, скасування постанови
про відкриття виконавчого
провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся в суд зі скаргою на
дії посадових осіб Київського ВДВС
Полтавського МУЮ, скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження
посилаючись на те, що згідно постанови
відповідача від 28 березня 2014 року
відкрито виконавче провадження про
накладення арешту на АДРЕСА_1. Дана
постанова ОСОБА_3 не направлялась , а
отримана її представником 04 червня 2014
року. Постанову вважає незаконною,
оскільки спірна квартира не є
власністю ОСОБА_3, держвиконавцем не
надано час для добровільного виконання
рішення суду, порушено вимоги ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження» .

У судовому засіданні представник
заявника скаргу підтримав та просив
задовольнити.

Представник відповідача скаргу не
визнала, вважає її безпідставною,
просила відмовити у задоволенні
скарги.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України,
а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи
органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних справах,
кримінальних провадженнях та справах
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що згідно ухвали
Октябрського районного суду м. Полтави
від 27 листопада 2013 року, яка надійшла
на адресу відповідача 25 березня 2014 року
з Октябрського районного суду м..
Полтави , постановою державного
виконавця Київського ВДВС
Полтавського МУЮ від 28 березня 2014 року
відповідно до норм ст. ст. 17, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження» , відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
ухвали щодо накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_2 шляхом заборони
відчуження вказаної квартири.

За таких обставин, посилання
представника заявника щодо
відсутності повноважень у відповідача
в частині примусового виконання ухвали
Октябрського районного суду м. Полтави
щодо накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_2 шляхом заборони відчуження
вказаної квартири є неприйнятними.

Частииною 9 ст. 153 ЦПК України
встановлено, що ухвала про
забезпечення позову виконується
негайно в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом про конфіскацію
майна, стягнення періодичних платежів,
забезпечення позовних вимог або якщо
рішення підлягає негайному виконанню
строк, встановлений частиною другою
цієї статті, не

надається.

Законодавством не передбачено порядок
добровільного виконання судового
рішення – ухали про накладення арешту
на нерухоме майно шляхом заборони
відчуження в добровільному порядку.

Також на час надходження ухвали про
накладення арешту до ВДВС , підстав для
невиконання даного рішення у
відповідача не було, на час винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження ухвала суду від 27
листопада 2013 року була чинною та в
установленому порядку не скасована.

Щодо посилання представника заявника,
що спірна квартира не є власністю
ОСОБА_3 , а належить інші особі, то
вказані обставини з’ясовуються під
час вирішення питання про забезпечення
позову та не належать до компетенції
державного виконавця в ході виконання
ухвали суду.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

У ході розгляду скарги, судом не
встановлено порушень, на які
посилається у своїй скарзі скаржник, що
слугували б підставою для задоволення
скарги.

Керуючись ст. 383 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , який діє в
інтересах ОСОБА_3 відмовити.

На ухвалу суду до Апеляційного суду
Полтавської області через Київський
районний суд м. Полтави може бути
подана апеляційна скарга протягом
п’яти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Ж.В. Кузіна