ВДВС Києво-Святошинського РУЮ
Справа № 369/2213/14-ц
Провадження № 2/369/1420/14
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Відділ державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до ОСОБА_2, треті особи:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Відділ державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, посилаючись на
те, що у Відділі державної виконавчої
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції здійснюється
виконавче провадження № 36434830 на
підставі виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
від 31 січня 2013 року № 263 за заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_1. Вказаний виконавчий
напис був виданий на підставі договору
позики від 06 липня 2011 року, за яким
ОСОБА_2 ніби-то передала у борг ОСОБА_1 79
723 (сімдесят дев'ять тисяч сімсот
двадцять три) гривні 00 коп. Як зазначає
ОСОБА_1, вказаний договір позики був
укладений під впливом помилки.

ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності є власником
земельної ділянки площею 0,13 га по
АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району
Київської області, а саме ? земельної
ділянки належить ОСОБА_1, а ? земельної
ділянки належить ОСОБА_4, який є сином
позивача ОСОБА_1, який є інвалідом ІІ
групи дитинства, визнаний судом
недієздатним та знаходиться під опікою
батька ОСОБА_1 На вказаній земельній
ділянці розташований житловий будинок
і господарські споруди, що належать на
праві приватної власності ОСОБА_4.

У червні 2011 року агент з нерухомості
ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_1 разом з
ОСОБА_6, що проживає у с. Горенка
Києво-Святошинського району Київської
області, та який хотів купити усю
садибу, що розташована по АДРЕСА_1
Києво-Святошинського району Київської
області. Разом з ОСОБА_6 була його
цивільна дружина ОСОБА_2 ОСОБА_1 не
заперечував проти продажу садиби,
оскільки разом із сином планував
переїхати на постійне місце проживання
до с. Морівськ Козелецького району
Чернігівської області, але для продажу
вказаного будинку необхідне було
рішення опікунської ради та відповідні
документи, оформлення яких потребувало
значного часу. Покупець ОСОБА_6 та агент
з нерухомості ОСОБА_5 запропонували
укласти два договори: попередній
договір про зобов'язання передати
нерухомість по АДРЕСА_1
Києво-Святошинського району Київської
області за ціною 160 000 (сто шістдесят
тисяч) доларів США не пізніше 20 грудня
2011 року, та договір оренди житлового
приміщення по АДРЕСА_1
Києво-Святошинського району Київської
області строком на 6 (шість) місяців.
Останній договір був необхідний для
того, щоб виплатити ОСОБА_1 аванс за
продаж вказаної садиби. Другою
стороною в обох договорах був не
покупець ОСОБА_6, а ОСОБА_7,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий 17.04.1996
року, телефон НОМЕР_2. Обидва договори
були підписані 16 червня 2011 року, окрім
сторін їх підписала також ОСОБА_5 Так,
за попереднім договором ОСОБА_1 була
передана сума завдатку, хоча позивач
зазначає, що це був аванс, у сумі 1 500
(одна тисяча п'ятсот) доларів США, що за
курсом НБУ становило близько 12 000
(дванадцять тисяч) гривень. За
укладеним договором оренди
передбачалася передача ОСОБА_1 19 000
(дев'ятнадцять тисяч) гривень, з
розрахунку 6 000 (шість тисяч) гривень на
місяць. Проте, оскільки строк оренди
передбачався у 6 місяців, то ОСОБА_1 мав
отримати 36 000 (тридцять шість) тисяч
гривень. Після укладання вказаних
договорів, покупець та агент з
нерухомості переконали ОСОБА_1 у
необхідності нотаріального оформлення
переданих йому коштів у якості авансу
за нерухомість для уникнення продажу
садиби іншому покупцеві.

06 липня 2011 року покупець та агент з
нерухомості привезли ОСОБА_1 до
нотаріуса та обманом змусили підписати
договір позики на суму 79 723 (сімдесят
дев'ять тисяч сімсот двадцять три)
гривні 00 копійок, при чому ОСОБА_1 був
переконаний, що підписує договір про
виплату авансу за попереднім договором
і договором оренди. За вказаним
договором позики позикодавцем
виступила ОСОБА_2, цивільна дружина
покупця ОСОБА_6 За вказаним договором
позики ОСОБА_1 коштів не отримував. У
зв'язку із затримкою в оформленні
документів, до 20.11.2011 року ОСОБА_1 не
встиг здійснити продаж садиби
покупцям, які жодних претензій не
висували. Через рік покупець та агент з
нерухомості переконали ОСОБА_1 в
необхідності укласти ще один договір
позики на суму 159 000 (сто п'ятдесят
дев'ять тисяч) гривень 00 коп., що в
еквіваленті становило 20 000 доларів США.
Зазначений договір був підписаний та
нотаріально посвідчений 21 серпня 2012
року, і позикодавцем за ним знову
виступила ОСОБА_2, і знову ніяких коштів
ОСОБА_1 не отримував.

ОСОБА_1 вважає, що вказані договори він
підписав, перебуваючи у поганому
фізичному стані, зумовленому віком (на
момент укладання договорів йому було 79
років), гострого інфаркту міокарду
серця, внаслідок чого він не розумів
своїх дій та був впевнений, що
нотаріально оформляє договір про
сплату авансу. Наслідки укладання
вказаних договорів нотаріусом
роз'яснені не були, а той факт, що
вказані договори підписує агент із
продажу нерухомості, викликав довіру у
ОСОБА_1

Тож, позивач ОСОБА_1 вважає, що
передбачений у виконавчому написі
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 від 31.01.2013
року № 263 борг у сумі 79 723 (сімдесят
дев'ять тисяч сімсот двадцять три)
гривні за договором позики від 06 липня
2011 року є спірним і вимагає судового
розгляду і підтвердження відповідним
рішенням суду.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просив визнати виконавчий напис
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
від 31.01.2013 року № 263 про стягнення з
нього на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 79
723 (сімдесят дев'ять тисяч сімсот
двадцять три) гривні 00 копійок таким, що
не підлягає виконанню.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник підтримали позов у
повному обсязі та просили його
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та
заперечував проти його задоволення.

Третя особа Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи Відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши письмові докази,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 червня 2011 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено
попередній договір, за яким продавець
згоден продати, а покупець згоден
купити об'єкт нерухомості по АДРЕСА_1
Києво-Святошинського району Київської
області за 160 000 (сто шістдесят тисяч)
доларів США не пізніше 20 грудня 2011 року,
і в момент підписання цього договору
покупець ОСОБА_7 зобов'язувався
передати ОСОБА_1, у якості задатку 1 500
(одну тисячу п'ятсот) доларів США.

Також 16 червня 2011 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 було укладено договір оренди
житлового приміщення, за яким ОСОБА_1
надає ОСОБА_7, квартиру по АДРЕСА_1
Києво-Святошинського району Київської
області строком на 6 місяців протягом
трьох діб з моменту підписання
вказаного договору. Відповідно до
договору, оплата за оренду квартири
становить 19 000 (дев'ятнадцять тисяч)
гривень, що у помісячному розрахунку
становить 6 000 (шість тисяч) гривень на
місяць, і вказана орендна плата
зараховується до загальної вартості
квартири, при цьому остаточний
розрахунок проводиться під час
підписання договору купівлі-продажу за
вирахуванням сплачених раніше сум.

06 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було укладено договір позики, за
умовами якого ОСОБА_1 отримав від
ОСОБА_2 у власність гроші в сумі 79 723
(сімдесят дев'ять тисяч сімсот двадцять
три) гривні, що в доларовому
еквіваленті становить 10 000 (десять
тисяч) доларів США за курсом
Національного банку України, і
передача вказаних коштів відбулася до
підписання договору. Вказаний договір
позики є безпроцентним, і остаточний
розрахунок щодо повернення суми має
бути здійснено не пізніше 06 листопада
2011 року, і у разі неповернення всієї
суми до вказаного терміну позикодавець
справі пред'явити даний договір до
стягнення, в тому числі через органи
нотаріату за вчиненням виконавчого
напису. Пунктом 5 вказаного договору
позики стверджується, що при
підписанні договору позикодавець і
позичальник усвідомлювали значення
своїх дій і могли керувати ними,
розуміють природу цього правочину,
свої права і обов'язки за договором, при
укладанні договору відсутній будь-який
обман чи інше приховування фатів, які б
мали істотне значення, та були свідомо
приховані ними, договір укладено у
відповідності з їх справжньою волею
без застосування тиску.

Відповідно до вимог ст. 1046 Цивільного
кодексу України, за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. В
позовній заяві та в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 та його представник
наголошували, що за вказаним договором
позики ОСОБА_1 коштів не отримував,
договір ним підписані під впливом
помилки, оскільки під час підписання
він був переконаний, що нотаріально
оформляє передачу коштів як авансу за
продаж нерухомості по АДРЕСА_1
Києво-Святошинського району Київської
області. В той же час, в договорі позики
від 06 липня 2011 року зазначено, що
цивільні права і обов'язки виникають з
моменту нотаріального посвідчення, що
не суперечить вимогам ч. 4 ст. 639
Цивільного кодексу України. Відповідно
до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. В
матеріалах справи відсутні відомості,
які б документально підтверджували
отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 зазначених
у договорі позики коштів, але
безпосередньо в договорі позики від 06
липня 2011 року зазначено, що передачу
коштів було здійснено до підписання
цього договору.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України
нотаріус здійснює захист цивільних
прав шляхом вчинення виконавчого
напису на борговому документі у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до вимог ст. 87 Закону
України «Про нотаріат» для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість.
Відповідно до ст. 88 вказаного Закону
нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Під час укладання договору позики від 06
липня 2011 року була зафіксована умова,
відповідно до якої у разі неповернення
коштів у визначений договором строк
позикодавець вправі пред'явити договір
до стягнення, зокрема, звернутися до
нотаріуса за вчиненням виконавчого
напису. Як вбачається з матеріалів
справи, 31 січня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за вчиненням виконавчого
напису на стягнення з ОСОБА_1
несплаченої в строк суми боргу за
договором позики від 06 липня 2011 року, і
на підставі цього виконавчого напису 05
лютого 2013 року старшим державним
виконавцем Паращак В.М. відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження ВП № 36434830 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
боргу в сумі 79 723 (сімдесят дев'ять тисяч
сімсот двадцять три) гривні 00 копійок.
Оскільки ОСОБА_2 звернулася за
вчиненням виконавчого напису
нотаріуса із договором позики, в умовах
якого вказано, що при поверненні
позичальником суми боргу позикодавцем
видається розписка, і жодної розписки
при цьому нотаріусу надано не було,
така заборгованість вважається
безспірною.

Оскільки нотаріус вчиняє виконавчий
напис на безспірних документах, що
встановлюють заборгованість, то
вчинення виконавчого напису на
договорі позики, сума боргу за яким не
повернута у встановлений строк, не
суперечить чинному законодавству
України. Водночас, доводи позивача щодо
укладання договору позики під впливом
обману не мають об'єктивного
підтвердження, оскільки в матеріалах
справи відсутні докази та рішення суду,
які б вказували на те, що під час
укладання договору позики ОСОБА_1 не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними. Разом з тим,
посилання ОСОБА_1 на неможливість
оскаржити договір позики з огляду на
його фізичний стан та необхідність
поїздок до м. Красний Луч Луганської
області, суд вважає безпідставними та
необґрунтованими, оскільки це не є
перешкодою для звернення до суду за
захистом своїх прав.

Враховучи викладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Відділ державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, про визнання
виконавчих написів нотаріуса такими,
що не підлягають виконанню.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України
«Про нотаріат», ст.ст. 18, 639, 1046, 1047 ЦК
України, ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, Відділ державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Л.М.
Ковальчук