АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5937/2014
Головуючий у 1 інстанції: Соколов О.М.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Музичко С.Г., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Продінторг»,
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний банк «Львів»
про визнання недійсним доповнення № 2
від 09 листопада 2012 року до договору
поруки від 09 листопада 2011 року, за
зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний банк «Львів»
до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Продінторг», про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Продінторг», ПАТ
«АКБ «Львів», в якому просив визнати
доповнення № 2 від 09 листопада 2012 року
до договору поруки від 09 листопада 2011
року недійсним. В обґрунтування
заявлених вимог послався на те, що не
підписував і згоди на підписання
доповнення № 2 від 09 листопада 2012 року
до договору поруки від 09 листопада 2011
року не надавав.

25 листопада 2013 року ПАТ «АКБ «Львів»
звернувся до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за генеральним договором кредитної
лінії № 80 від 09 листопада 2011 року у сумі
1 923 3162, 73 грн. В обґрунтування заявлених
вимог зазначив, що 09 листопада 2011 року
між ПАТ «АКБ «Львів» та ТОВ
«Продінторг» було укладено
генеральний договір кредитної лінії №
80, на виконання умов якого останньому
були надані кредитні кошти. Цього ж дня
з метою забезпечення виконання ТОВ
«Продінторг» своїх зобов'язань за
вищевказаним договором між ПАТ «АКБ
«Львів» та ОСОБА_1 (поручитель) було
укладено договір поруки, за яким
поручитель взяв на себе зобов'язання
своєчасно і в повному обсязі
відповідати перед ПАТ «АКБ «Львів» за
виконання ТОВ «Продінторг» своїх
зобов'язань за генеральним договором
кредитної лінії № 80 від 09 листопада 2011
року. В зв'язку із невиконанням ТОВ
«Продінторг» та ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за вищевказаними
договорами виникла заборгованість, яка
підлягає стягненню в примусовому
порядку.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 25 листопада 2013 року
зустрічний позов ПАТ «АКБ «Львів» було
прийнято і об'єднано в одному
провадженні з первісним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ
«Продінторг», ПАТ «АКБ «Львів» про
визнання недійсним доповнення № 2 від
09 листопада 2012 року до договору поруки
від 09 листопада 2011 року було
відмовлено; зустрічний позов ПАТ «АКБ
«Львів» задоволено, стягнено з ОСОБА_1
на користь ПАТ «АКБ «Львів»
заборгованість за кредитний договором
у розмірі 1 9223162, 73 грн., судовий збір у
розмірі 3 441 грн. та витрати за подачу
оголошення в газету «Урядовий кур'єр» у
розмірі 1 470 грн., в газету «Хрещатик» - 2
882, 88 грн.

27 березня 2014 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
не повне з'ясування обставин у справі,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов
та відмовити у задоволенні зустрічного
позову ПАТ «АКБ «Львів». В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що доповнення № 2 до договору
поруки від 09 листопада 2011 року він не
підписував, підпис зі сторони
поручителя на договорі не відповідає
його підпису. Також апелянт вказав, що
подав до суду першої інстанції
клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи,
неодноразово подавав до суду заяви, у
яких підтримував зазначене клопотання
і просив розглянути справу у його
відсутність, однак суд першої
інстанції зазначене клопотання не
розглянув і будь-якої ухвали з цього
питання не постановив. Додатково
апелянт вказав, що згідно з доповненням
№ 2 від 09 листопада 2011 року була
збільшена відсоткова ставка за
користування кредитними коштами, згоди
на таке збільшення він не давав, що
виключає можливість задоволення
зустрічного позову ПАТ «АКБ «Львів» до
нього.

У судовому засіданні представники ПАТ
«АКБ «Львів» за довіреностями -
Бондарчук С.М. і Лисюк М.О. апеляційну
скаргу просили відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

ОСОБА_1 та його представники у судове
засідання з'явилися, були належним
чином повідомлені про день, час та
місце апеляційного розгляду, подали
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності.

Представник ТОВ «Продінторг» у судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлявся про день, час та місце
апеляційного розгляду, тому розгляд
справи за апеляційною скаргою на
підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України
проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гарщенка
Д.Р., пояснення представників ПАТ «АКБ
«Львів», вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 09 листопада 2011 року між
ТОВ «Продінторг» (позичальник) та ПАТ
«АКБ «Львів» був укладений генеральний
договір кредитної лінії № 80,
відповідно до умов якого банком було
відкрито позичальнику кредитну лінію з
максимальним лімітом заборгованості 15
000 000 грн. 00 коп. зі сплатою 20 % річних та
строком дії кредитної лінії до 08
листопада 2013 року включно.

Того ж дня з метою забезпечення
виконання ТОВ «Продінторг» своїх
зобов'язань за генеральним договором
кредитної лінії № 80 між ПАТ «АКБ
«Львів» та ОСОБА_1 (поручитель) було
укладено договір поруки, за умовами
якого поручитель взяв на себе
зобов'язання відповідати за своєчасне
і повне виконання зобов'язань ТОВ
«Продінторг» за вищевказаним
кредитним договором.

Факт перерахування ПАТ «АКБ «Львів»
коштів ТОВ «Продінторг» за генеральним
договором кредитної лінії № 80 від 09
листопада 2011 року підтверджується
матеріалами справи (а.с. 55-57).

Надалі до вищевказаних генерального
договору кредитної лінії № 80 та
договору поруки 09 листопада 2011 року
(а.с. 52), 28 листопада 2011 року (а.с. 53), 20
грудня 2011 року (а.с. 50, 54, 59), 09 листопада
2012 року (а.с. 51, 60) були укладені
додаткові договори та доповнення до
них.

Зокрема, 09 листопада 2012 року між ПАТ
«АКБ «Львів» та ОСОБА_1 було укладено
доповнення № 2 до договору поруки від 09
листопада 2011 року згідно якого було
змінено п. 1.1. договору поруки.

В зв'язку із невиконанням ТОВ
«Продінторг» та ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань за вищевказаними
договорами щодо своєчасного
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за користування ними виникла
заборгованість, яка станом на 11
листопада 2013 року становила 19 223 162 грн.
73 коп. (а.с. 38-44).

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову суд першої інстанції керувався
ст.ст. 203, 215, 627 ЦК України та правильно
виходив з того, що ОСОБА_1 не надав суду
жодного доказу на підтвердження своїх
вимог, викладених у позовній заяві
стосовно того, що він не підписував
доповнення № 2 до договору поруки від 09
листопада 2012 року.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що належних і допустимих
доказів на підтвердження своїх доводів
щодо непідписання доповнення № 2 від 09
листопада 2012 року до договору поруки
від 09 листопада 2011 року ОСОБА_1 не надав
при апеляційному розгляді справи. У
задоволенні поданого ним клопотання
про призначення почеркознавчої
експертизи було відмовлено, оскільки
він двічі не з'явився у судове
засідання, вимогу суду про
обов'язковість явки не виконав, двічі
подавав заяви про розгляд справи за
його відсутності, що позбавило суд
можливості відібрати зразки його
підпису для проведення експертизи. За
таких обставин колегія суддів прийшла
до висновку, що такі дії ОСОБА_1
вчинялись з метою затягування розгляду
справи.

Задовольняючи зустрічний позов суд
першої інстанції керувався ст.ст. 525-526,
530, 554, 610, 612, ч. 1 ст. 629, ч. 1 ст. 1054 ЦК
України та правильно виходив з того, що
ТОВ «Продінторг» свої зобов'язання за
кредитним договором не виконало, а тому
заборгованість у розмірі 19 223 162, 73 грн.
підлягає стягненню з ОСОБА_1 як з
поручителя.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

На підставі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог та умов -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язань
боржником. Поручителем може бути одна
особа, або кілька

Згідно ст. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає в
тому ж обсязі, що і боржник, включаючи
сплату основного боргу, процентів,
неустойки, відшкодування збитків, якщо
інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Продінторг» свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконав, у встановлений строк кредит не
повернув, а тому судом першої інстанції
правомірно було задоволено позов ПАТ
«АКБ «Львів».

Таким чином, рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17 лютого 2014
року є таким, що ухвалене з додержанням
вимог закону, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді