Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1889/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бондаренко В. В.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

09.07.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді - Черненко В.В.

Суддів -
Кодрула М.А., Потапенко В.І.

За участю
секретаря - Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від
27.05.2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Кетрисанівської сільської
ради Бобринецького району
Кіровоградської області, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання права власності на
фермерське господарство «Канюка
Михайла Михайловича» в порядку
спадкування за законом.,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до
Кетрисанівської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області про визнання права власності
на фермерське господарство ОСОБА_5 в
порядку спадкування за законом. На
обгрунтовання позовних вимг
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
її чоловік, ОСОБА_5, після смерті якого
відкрилась спадщина, до складу якої
входить фермерське господарство
ОСОБА_5. Для ведення селянського
(фермерського) господарства
спадкодавцю була надана в постійне
користування земельна ділянка площею
18,1 га., яка розташована на території
Кетрисанівської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області. У встановлений законом
шестимісячний термін подала заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори, однак нотаріусом ОСОБА_6 з
посиланням на статтю 1219 ЦК України у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом їй було відмовлено

Не погоджуючись з даною постановою
нотаріуса зазначає, що відповідно до
положень п.5.4 статуту ФГ ОСОБА_5 у разі
смерті засновника його повноваження
переходять у порядку спадкоємства за
законом чи за заповітом.

Посилаючись на статті 1223, 1268, 1273, 1274 ЦК
України статті 19, 22, 23 Закону України
«Про фермерське господарство» просить
визнати за нею як за спадкоємцем першої
черги в порядку спадкування за законом,
право власності на фермерське
господарство ОСОБА_5 ідентифікаційний
код юридичної особи в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців: 18.01.2002 року
№1 000115, що належало спадкодавцю -
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 27.05.2014
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Бобринець
Бобринецького району Кіровоградської
області помер ОСОБА_5, що
підтверджуються копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 виданого 06.04.2013
року Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Бобринецького районного
управління юстиції у Кіровоградській
області (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 03.08.1991 року
виконкомом Бобринківської сільської
ради позивач, ОСОБА_2, (дошлюбне
прізвище ОСОБА_2) є дружиною померлого
(а.с.10).

15.08.2013 року позивач прийняла спадщину
шляхом подачі приватному нотаріусу
Бобринецького районного нотаріального
округу Кіровоградської області ОСОБА_6
заяви про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, що підтверджується
копією відповідної заяви, що міститься
в матеріалах спадкової справи (а.с.73).

11.12.2013 року приватний нотаріусом
ОСОБА_6 посилаючись на зміст ст. 1219 ЦК
України, ч.1 ст.68 Закону України «Про
нотаріат» відмовлено позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину з тих
підстав, що статус голови фермерського
господарства не успадковується,
оскільки належить до немайнових
відносин, а також з тих підстав, що в
статуті фермерського господарства
ОСОБА_5 не визначено розмір і порядок
утворення статутного та інших фондів,
що унеможливлює визначення майна, яке
належить фермерському господарству на
момент його створення та за
результатами його діяльності на момент
відкриття спадщини (а.с.11).

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців серії НОМЕР_3
фермерське господарство ОСОБА_5 є
юридичною особою з
організаційно-правовою формою:
фермерське господарство.

Суд першої інстанції зазначив, що
відповідно до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про
фермерське господарство» визначено, що
успадкування фермерського
господарства (цілісного майнового
комплексу або його частини)
здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до п.9 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» N 20
від 22 грудня 1995 року, успадкування
майна селянського (фермерського)
господарства здійснюється за
загальними правилами спадкового права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті та
згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не
допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Суд першої інстанції встановив , що
відповідно пункту 2.1 Статуту
фермерського господарства ОСОБА_5 (нова
редакція), затвердженого головою
фермерського господарства та
зареєстрованого розпорядженням голови
Бобринецької районної державної
адміністрації №103-р від 16.02.2004 року
(далі - Статут), господарство є
самостійною юридичною особою згідно з
законодавством України, має
самостійний баланс, разрахунковий,
валютний та інші рахунки, круглу
печатку, штампи, фірмовий бланк та інші
атрибути юридичної особи.

Відповідно до п.1.2 Статуту засновником
фермерського господарства є ОСОБА_5, а
членами фермерського господарства є
син, ОСОБА_3 та дочка, ОСОБА_4 (а.с.113-120).
ОСОБА_4 у зв'язку з укладенням шлюбу
змінила прізвище на ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_4, виданого 15.12.2007 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Бобринецького районного
управління юстиції ГУЮ
Кіровоградської області (а.с.97).

Пунктом 5.1 Статуту визначено, що
управлінням Господарством
здійснюється засновником, який
правомочний приймати рішення з
будь-яких питань його діяльності.

Пунктом 5.4 Статуту передбачено, що у
разі смерті Засновника його
повноваження переходять у порядку
спадкоємства за законом чи за
заповітом (а.с.113-120).

Ліквідація або реорганізація
Господарства відбувається за рішенням
членів Господарства (п.8.1 Статуту).

Суд першої інстанції встановив , що
відповідно копії доданого до позовної
заяви державного акту на право
постійного користування землею,
виданого головою Бобринецької
районної ради народних депутатів 08.11.2001
року вбачається, що ОСОБА_5 надане у
постійне користування земельна
ділянка площею 18,1 гектарів,
розташована на території
Кетрисанівської сільської ради для
ведення селянського (фермерського)
господарства (а.с.21).

З відповіді Державної інспекції
сільського господарства в
Бобринецькому районі Кіровоградської
області судом також встановлено, що за
фермерським господарством ОСОБА_5
зареєстровано наступну
сільськогосподарську техніку: трактор
колісний Беларус-32.1 державний номер
НОМЕР_5, трактор колісний Беларус-32.1
державний номер НОМЕР_6 трактор
колісний Беларус-32.1 державний номер
НОМЕР_7 (а.с.68).

Суд першої інстанції зазначив, що
згідно ст. 22 Закону України «Про
фермерське господарство» фермерське
господарство, як цілісний майновий
комплекс включає майно, передане до
складеного капіталу, не розподілений
прибуток, майнові та інші зобов'язання.

Статтею 19 Закону України «Про
фермерське господарство» N 973-IV від 19
червня 2003 року визначено, що до складу
майна фермерського господарства
(складеного капіталу) можуть входити:
будівлі, споруди, облаштування,
матеріальні цінності, цінні папери,
продукція, вироблена господарством в
результаті господарської діяльності,
одержані доходи, інше майно, набуте на
підставах, що не заборонені законом,
право користування землею, водою та
іншими природними ресурсами,
будівлями, спорудами, обладнанням, а
також інші майнові права (в тому числі
на інтелектуальну власність), грошові
кошти, які передаються членами
фермерського господарства до його
складеного капіталу.

Порядок володіння, користування і
розпорядження майном фермерського
господарства здійснюється відповідно
до його Статуту, якщо інше не
передбачено угодою між членами
фермерського господарства та законом.

За змістом ч.1 ст.316, 317 ЦК України правом
власності є право на річ (майно), яке
вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб. Власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Суд першої інстанції зазначив, що
позивачем не було документально
підтверджено та доведено належними
доказами право власності спадкодавця
на фермерське господарство ОСОБА_5.

Суд першої інстанції дійшов висновку
що спадкодавець, ОСОБА_5 за життя не мав
права власності на зазначене
фермерське господарство, як юридичну
особу та суб'єкта цивільних прав, а мав
тільки відповідні права засновника, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарством,
отримання певної частки прибутку даної
організації та майна у разі ліквідації
останньої відповідно до закону, а також
інші правомочності, передбачені
законом та статутними документами.

За таких обставин до складу спадщини не
увійшло право власності ОСОБА_5 на
фермерське господарство, тобто позивач
звернувся до суду за захистом
неіснуючого права, що є підставою для
відмови в задоволенні позову.

Суд першої інстанції зазначив, що
позивачем обрано неналежний спосіб
захисту порушеного на її думку права
спадкоємця після померлого засновника
фермерського господарства на участь у
фермерському господарстві, на майно
(частку в складеному капіталі)
фермерського господарства тощо,
оскільки не підлягають захистові
шляхом визнання права власності на
юридичну особу - фермерське
господарство до складу якого входять
інші фізичні особи - члени даного
господарства.

В апеляційній скарзі зазначається, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку зокрема , що
позивач , як спадкоємець першої черги
не має право на фермерське
господарство, яке належало її
померлому чоловікові.

Колегія суддів перевірила доводи
викладені в апеляційній скарзі і
дійшла висновку , що доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог наданих у
суді першої інстанції.

Відповідно статті 22 Закону України
«Про фермерське господарство»
фермерське господарство, як цілісний
майновий комплекс включає майно,
передане до складеного капіталу, не
розподілений прибуток, майнові та інші
зобов'язання.

Статтею 19 Закону України «Про
фермерське господарство» N 973-IV від 19
червня 2003 року визначено, що до складу
майна фермерського господарства
(складеного капіталу) можуть входити:
будівлі, споруди, облаштування,
матеріальні цінності, цінні папери,
продукція, вироблена господарством в
результаті господарської діяльності,
одержані доходи, інше майно, набуте на
підставах, що не заборонені законом,
право користування землею, водою та
іншими природними ресурсами,
будівлями, спорудами, обладнанням, а
також інші майнові права (в тому числі
на інтелектуальну власність), грошові
кошти, які передаються членами
фермерського господарства до його
складеного капіталу.

З матеріалів справи вбачається,зокрема
з витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців, що дані про розмір
статутного капіталу(статутного або
складеного капіталу) та про дату
закінчення його формування по
фермерському господарству ОСОБА_5
становлять - ( 0.00. )

Встановлені обставини свідчать про те,
що у фермерського господарства,
відсутнє майно, майнові та інші
зобов'язання, оскільки відсутній
складений капітал, що в свою чергу
унеможливлює спадкування
фермерського господарства відповідно
до статті 23 Закону України «Про
фермерське господарство».

Посилання в апеляційній скарзі на
пунк 2 частини 1 статті 1219ЦК України та
пунк 5.3 Статуту фермерського
господарства ОСОБА_5, як на підстави
задоволення позовних вимог є
необґрунтованими , оскільки статтею 1218
ЦК України визначено , що входить до
складу спадщини , статею 1219 визначено
права та обов'язки особи, які не входять
до складу спадщини, зокрема право на
участь у товариствах та право членства
в обєднаннях громадян, якщо інше не
встановлено законом або їх установчими
документами . Виходячи із правової
норми статті 1219 ЦК України , право
позивача на участь у товариствах та
право членства в обєднаннях громадян
ніяким чином не порушене.

Колегія суддів,приймаючи до уваги
встановлені обставини , дійшла
висновку, що суд першої інстанції
розглянув справу в межах доводів
позовної заяви , та наданих сторонами
доказів.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 27.05.2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: