Номер провадження: 22-ц/785/2950/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Сидоренко І.П.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 14 грудня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути
борг за договором позики, індекс
інфляції за весь час прострочення, 3 %
річних від простроченої суми, разом 27991
грн. 04 коп., посилаючись на те, що 06.05.2010
року сторони уклали договір позики,
згідно з яким позивач передав
відповідачу грошові кошти у сумі 3000
доларів США з умовою їх повернення до
06.08.2010 року. Договір укладено у
письмовій формі у вигляді розписки,
написаної відповідачем власноруч. По
закінченню зазначеного строку
відповідач борг не повернув, тому він
вимушений звернутися до суду.
Рішенням Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 14.12.2012 року задоволено позов ОСОБА_3
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики від
06.05.2010 року з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення у сумі 26520 грн. 77 коп., а
також 3% річних від простроченої суми у
розмірі 1470 грн. 27 коп., судові витрати у
розмірі 280 грн., разом 28271 грн. 04 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити ОСОБА_3 в
задоволенні позову. Доводи апеляційної
скарги полягають в тому, що він дійсно
06.05.2010 року отримав в борг від ОСОБА_3
кошти в розмірі 3000 доларів США, однак
через їх неповернення їх вже стягнули в
судовому порядку, а інших розписок про
отримання коштів він не писав.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та його представник
підтримали доводи скарги, проте надати
зрозумілих відповідей на питання не
змогли. Стосовно обставин складання
розписки від 06.05.2010 року, яка стала
підставою для ухвалення рішення у цій
справі, ОСОБА_2, пояснив, що дійсно це
ним складена розписка, але пояснити
змістовно причини суперечливостей
таких пояснень порівняно із доводами,
викладеними у апеляційній скарзі, не
міг. В зв'язку з необхідністю перевірки
доводів апеляційної скарги була
витребувана справа, про яку йшлося в
апеляційній скарзі, однак ОСОБА_2 в
подальші судові засідання, які
відкладалися двічі через його неявку,
не з'явився, причин неявки не повідомив.

ОСОБА_3 повторно в судове засідання не
з'явився, належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що 06.05.2010 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір позики
про отримання 3000 доларів США, на
підтвердження чого ОСОБА_2 видав
розписку, зобов'язавшись повернути
кошти в протягом трьох місяців, під 10 %
щомісячних, і оскільки борг повернуто
не було, то стягнув кошти із
врахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних.

Такий висновок суду відповідає
фактичним обставинам справи,
відповідає вимогам закону.

Факт отримання ОСОБА_2 коштів в розмірі
3000 доларів США підтверджений
оригіналом розписки (а.с.7), наявної в
матеріалах справи, факт її написання
він фактично визнав в судовому
засіданні апеляційного суду.

Наявність оригіналу розписки у
кредитора свідчить про невиконання
зобов'язання боржником, доказів про
повернення боргу до суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України,
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи такі вимоги закону та
фактичні обставини справи, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про стягнення суми боргу з
врахуванням індексу інфляції та 3%
річних.

На перевірку доводів апеляційної
скарги про подвійне стягнення суми
боргу, судом апеляційної інстанції
досліджена цивільна справа №2-843/11, що
перебувала в провадженні Котовського
міськрайонного суду Одеської області
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

З матеріалів справи видно, що рішенням
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 13.05.2011 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 33617
гривень за договором позики, укладеним
06 травня 2010 року, однак розписка про
отримання коштів (а.с.6 справи №2-843/11),
хоча за датою та сумою боргу співпадає
із розпискою у цій справі, але
відрізняється за змістом та умовами
щодо строків та суми виплати відсотків,
умов повернення коштів, що свідчить про
наявність двох різних розписок, а
відтак існування двох зобов'язань, хоча
і укладених в один і той же день.

Принаймні доводів або доказів
протилежного суду не наведено.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про подвійне стягнення суми
боргу є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про розгляд
справи за відсутності відповідача при
неналежному повідомленні в цьому
випадку не є підставою для скасування
рішення суду, оскільки відповідно до
ч.3ст.309 ЦПК порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи, а
судом правильно вирішено справу.

Оскільки суд апеляційної інстанції при
розгляді апеляційної скарги
зобов'язаний дотримуватися вимог ст.303
ЦПК, а інших доводів апеляційна скарга
не містить, то в межах доводів
апеляційної скарги підстав для
скасування рішення суду не вбачається,
тому скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 14 грудня 2012
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: