АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/8724/2014
Головуючий у 1 - й інстанції:
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

26 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенко Д.Р.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на рішення
Дарницького районного суду міста Києва
від 05 березня 2014 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
третя особи: Відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у місті
Києві, ОСОБА_7 про визнання права
власності на автомобіль,-

в с т а н о в и л
а:

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 05 березня 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено в задоволені
позовних вимог до ОСОБА_6, третя особи:
Відділ державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у місті Києві, ОСОБА_7 про
визнання права власності на
автомобіль.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5
подав апеляційну скаргу в якій просив
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 05 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду не відповідає фактичним
обставинам, що мають істотне значення
для справи, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд 1-ї інстанції
посилався на те, що договір
купівлі-продажу спірного автомобіля
між його власником ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не
укладався. Проте, такі висновки суду є
безпідставними, оскільки між ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 в усному порядку було досягнуто
згоди щодо всіх істотних умов договору
купівлі-продажу автомобіля, в рахунок
оплати вартості автомобіля позивач
передав відповідачу грошові кошти в
сумі 61 000 грн., що підтверджується
розпискою і довіреністю, відповідач не
заперечує факту укладення договору
купівлі-продажу спірного автомобіля.
Судом не враховано, що чинним
законодавством не встановлено
обов'язку нотаріального посвідчення
та державної реєстрації
договору-купівлі продажу автомобіля, а
тому в даному випадку суд 1-ї інстанції
повинен був застосувати презумпцію
дійсності договору купівлі-продажу
автомобіля, так як відповідач позовні
вимоги визнав та не заперечував проти
визнання за ОСОБА_3 права власності на
автомобіль. Вказаним доказам та
поясненням сторін суд 1-ї інстанції не
дав належної оцінки, що привело до
порушення вимог ст. 213 ЦПК України та
ухвалення необґрунтованого рішення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6, представник Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у місті Києві та ОСОБА_7 в
судове засідання не з'явились, про день
та час слухання справи судом
повідомлялись у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу за їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
виданого 14 липня 2009 року ВРКР-4 УДАІ в
місті Києві, ОСОБА_6 є власником
автомобіля марки MERCEDES-BENC, чорного
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

24 січня 2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 було посвідчено
довіреність, якою ОСОБА_6 уповноважив
ОСОБА_9 та/або ОСОБА_10, які можуть діяти
як разом так і окремо один від одного,
розпоряджатися (керувати, знімати з
обліку та поставити на облік в органах
Державтоінспекції, продавати,
передавати в оренду, обмінювати),
належним йому на праві власності на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
виданого 14 липня 2009 року ВРКР-4 УДАІ в
місті Києві, автомобілем марки MERCEDES-BENC,
чорного кольору, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Повноваження за даною
довіреністю можуть бути передані іншим
особам. Дана довіреність дійсна до
24.01.2014 року.

19.03.2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 було посвідчено
довіреність, якою ОСОБА_6 уповноважив
ОСОБА_3 розпоряджатися (керувати,
знімати з обліку та поставити на облік
в органах Державтоінспекції,
продавати, передавати в оренду,
обмінювати), належний йому на праві
власності на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_4, виданого 14 липня 2009 року ВРКР-4
УДАІ в місті Києві, автомобілем марки
MERCEDES-BENC, чорного кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Повноваження за даною
довіреністю можуть бути передані іншим
особам. Дана довіреність дійсна до
19.03.2015 року.

Цього ж дня, 19 березня 2012 року ОСОБА_9
було оформлено розписку про те, що він
на підставі довіреності від 24.01.2011 року
отримав у ОСОБА_3 61 000 грн. за автомобіль
марки MERCEDES-BENC, чорного кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, судом також встановлено, що
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 19.09.2010 року позовні вимоги ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про стягнення боргу було
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
суму боргу в розмірі 824 500 грн.

На підставі рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
24.07.2012 року було видано виконавчий лист
№2-2996/2011 про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 824 500
грн.

15.08.2012 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №2-2996/2011
від 24.07.2012 року (ВП №33836317).

09.01.2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції було винесено постанову про
розшук майна ОСОБА_6, а саме:
транспортних засобів: марки MERCEDES-BENC,
реєстраційний номер НОМЕР_1; MERCEDES-BENC,
реєстраційний номер НОМЕР_1; Mazda-3,
реєстраційний номер НОМЕР_2; VOLKSWAGEN
TRANSPORTER, реєстраційний номер НОМЕР_5; ПВ,
реєстраційний номер НОМЕР_3 (ВП №33836317).

06.06.2013 року інспектором ДПС взводу з
обслуговування стаціонарного поста №1
роти ДПС ДАІ УМВС України в
Житомирській області було затримано
автомобіль марки MERCEDES-BENC, чорного
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1,
про що складено відповідний акт.

06.11.2013 року до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна було внесено
запис про заборону відчуження майна
належного ОСОБА_6.

У зв'язку з такими діями Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції та вважаючи, що транспортний
засіб марки MERCEDES-BENC, чорного кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1, належить
йому на праві власності, ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6,
третя особи: Відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у місті
Києві, ОСОБА_7 про визнання права
власності на автомобіль.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
вказаних позовних вимог, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що договір
купівлі-продажу транспортного засобу
марки MERCEDES-BENC, чорного кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1, між ОСОБА_3
та ОСОБА_6 не укладався, а тому правових
підстав для визнання за ОСОБА_3 права
власності на транспортний засіб марки
MERCEDES-BENC, чорного кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_1, немає.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про
автомобільний транспорт» транспортні
засоби, в тому числі легкові
автомобілі, підлягають державній
реєстрації. Державна реєстрація
здійснюється в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Правил державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року №1388 встановлено, що
транспортні засоби реєструються за
юридичними та фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.

В силу п. п.7, 8 зазначених Правил
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Реєстрація
транспортних засобів здійснюється на
підставі заяви власника, поданої
особисто, і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу, оцінку його
вартості; правомірність придбання
транспортних засобів, вузлів і
агрегатів, які мають ідентифікаційні
номери, підтверджується документами,
скріпленими підписом відповідної
посадової особи і печаткою, виданими
суб'єктами підприємницької діяльності,
які реалізують транспортні засоби та
видають довідки-рахунки, митними
органами, судами, нотаріусами, органами
соціального захисту населення,
підприємствами - виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ, а також угодами, укладеними на
товарний біржах.

Перед відчуженням, передачею такий
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження,
передача власником придбаних
транспортних засобів, не
зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не
проводиться.

Реєстрація транспортних засобів
проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків, а також
внесення в установленому порядку
платежів за огляд транспортних
засобів, реєстрацію, перереєстрацію та
зняття їх з обліку, відшкодування
вартості бланків реєстраційних
документів та номерних знаків.

Згідно з п.40 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису нотаріуса,
постанови державного виконавця або
рішення суду.

Таким чином, до вчинення зазначених дій
продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець
набувати право власності на
транспортний засіб.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що ОСОБА_6
було вчинено будь-які з вище зазначених
дій, зокрема, знято спірний автомобіль
з обліку в органах ДАІ.

Крім того, сторонами не заперечується
той факт, що на даний час автомобіль
марки MERCEDES-BENC, чорного кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_6.

Відповідно до положення ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

Таким чином, для пред'явлення позову
про визнання права власності
необхідними умовами є дві безумовні
обставини: 1) особа, яка звертається до
суду повинна бути власником майна, 2) це
право повинно оспорюватися.

Оскільки за ОСОБА_3 спірний автомобіль
зареєстровано не було, то право
власності у нього не виникло, колегія
суддів погоджується з висновками суду
1-ї інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
та визнання за позивачем права
власності на транспортний засіб марки
MERCEDES-BENC, чорного кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що
підставою набуття права власності на
автомобіль є довіреність від 19.03.2012
року та розписка від 19.03.2012 року колегія
суддів вважає необґрунтованими, з
огляду на таке.

На підставі довіреності, як зазначено у
ній та визначено положеннями ст.ст.
237,244,245 ЦК України, здійснюється
представництво.

За своїм юридичним змістом довіреність
це письмовий документ, що видається
однією особою іншій для представництва
її інтересів перед третіми особами,
ґрунтується на договорі та визначає
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити від імені другої сторони, яку
вона представляє правочин та/або
будь-які інші дії. Крім того, на
підставі доручення повірений не має
права укладати угоду від імені особи,
яку він представляє, відносно себе
особисто (ч. 3 ст. 238 ЦК України).

Отже, довіреність на керування та
розпорядження спірним автомобілем не є
правочином, згідно з яким відбувається
перехід права власності і видачу такої
довіреності не можна вважати договором
купівлі-продажу. Зі змісту довіреності
вбачається, що ОСОБА_6 ОСОБА_3 були
надані повноваження по представництву
його інтересів як власника
транспортного засобу марки MERCEDES-BENC,
чорного кольору, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Розписка від 19.03.2012 року також не є
належним та допустимим доказом, який
підтверджує факт укладання договору
купівлі-продажу транспортного засобу
марки MERCEDES-BENC, чорного кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки,
відповідно до вимог ЦК України,
розписка може бути представлена лише
на підтвердження укладення договору
позики (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в усному порядку
було досягнуто згоди щодо всіх
істотних умов договору купівлі-продажу
автомобіля, а чинним законодавством не
встановлено обов'язку щодо
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації договору-купівлі
продажу автомобіля, а тому суд 1-ї
інстанції повинен був застосувати
презумпцію дійсності договору
купівлі-продажу автомобіля, колегія
суддів вважає, безпідставними, з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.1,4 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Однак, п.3 ч.1 ст.208 ЦК України
встановлено, що правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, належить вчиняти у письмовій
формі, а тому доводи апелянта про
дійсність договору купівлі-продажу
автомобіля, укладеного в усній формі
суперечать вимогам закону.

Не впливають на правильність
висновків суду і доводи апеляційної
скарги про те, що суд не взяв до уваги
визнання позовних вимог ОСОБА_3
відповідачем, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 174 ЦПК України
встановлено, що у разі визнання
відповідачем позову суд, за наявності
для того законних підстав, ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання ОСОБА_6 позову ОСОБА_3
суперечить вимогам закону, то суд 1-ї
інстанції обґрунтовано відмовив у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжив судовий розгляд
справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене судом з
порушенням норм матеріального права,
при неповному з'ясуванні обставини, що
мають значення для справи, а викладені
в рішенні висновки не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки суд
повно та об'єктивно встановив дійсні
обставини справи, дослідив надані
сторонами докази, дав їм вірну правову
оцінку та ухвалив рішення у
відповідності з вимогами
матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 05 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: