Справа № 424/1015/14-ц
Провадження №2/424/891/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Ровеньківский міський суд Луганської
області

у складі: головуючого судді -
Ібадової Н.П.,

при секретарі -
Бурлака О.В.,

за участю прокурора -
Бондар О.В., Шерстобітова І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ровеньки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах
дітей виконавчого комітету
Ровеньківської міської ради
Луганської області «про позбавлення
батьківських прав»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, у якому зазначив, що 26 травня
2000 року між ним - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було укладено
шлюб, зареєстрований у відділі
реєстрації актів громадянського стану
Ровеньківського міського управління
юстиції, про що було видано свідоцтво
про одруження НОМЕР_1 , в Книзі
реєстрації шлюбів зроблено запис №82.
Від цього шлюбу у них є двоє дітей:
донька ОСОБА_3, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована
відділом реєстрації актів цивільного
стану Ровеньківського міського
управління юстиції в Книзі реєстрації
народжень 2000 року, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 26
вересня 2000 року серія НОМЕР_2; син
ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4,
який зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ровеньківського міського управління
юстиції в Книзі реєстрації народжень
2004 року, що підтверджується свідоцтвом
про народження від 17 березня 2004 року
серія НОМЕР_3.

Фактично шлюбні стосунки було
припинено з 2012 року, вони з
відповідачем не проживають, діти
проживають з ним. Спорів стосовно міста
проживання дітей не було, відповідач не
заперечувала, що діти будуть проживати
з позивачем. Весь цей час відповідач
життям дітей та станом здоров'я не
цікавилася, не телефонувала, не
виявляла бажання спілкуватись з дітьми
та приймати участь у їх вихованні.
Відповідач не виконує свої батьківські
обов'язки, передбачені законом і
моральними засадами суспільства. Вона
самоусунулась від будь-якого
спілкування з дітьми та від їх
виховання та утримання. Взагалі її
спосіб життя є асоціальним, вона
тривалий час зловживає спиртними
напоями. На неодноразові попередження
органів опіки та піклування не реагує.
Мати ні усно, ні письмово не
спілкується з дітьми, не проявляє
щонайменшої материнської турботи, хоча
має усі можливості здійснювати
виховання дітей. Крім цього, відповідач
не бере участі в утриманні та наданні
матеріальної допомоги. Відповідач не
цікавиться ні здоров'ям дітей, ні їх
фізичним, духовним та моральним
розвитком. Жодного разу вона не
поцікавилась про навчання. Вказані дії
відповідача є порушенням закону,
зокрема стаття 59 Закону України
постійно дбати про фізичне здоров'я,
психічний стан дітей, створювати
належні умови для розвитку їх
природних здібностей; поважати
гідність дитини, виховувати
працелюбність, почуття доброти,
милосердя, шанобливе ставлення до
державної і рідної мови, сім'ї, старших
за віком, до народних традицій та
звичаїв; виховувати повагу до
національних, історичних, культурних
цінностей українського та інших
народів, дбайливе ставлення до
історико-культурного надбання та
навколишнього природного середовища,
любов до своєї країни; сприяти здобуттю
дітьми освіти у навчальних закладах
або забезпечувати повноцінну домашню
освіту відповідно до вимог щодо її
змісту, рівня та обсягу; виховувати
повагу до законів, прав, основних
свобод людини.

Якось відповідач зустрівшись на
вулиці з дітьми, сказала, що знайшла
своє жіноче щастя, яке шукала 40 років та
заради нього готова пожертвувати
навіть спілкуванням зі своїми дітьми.
Відповідачем вказані дії не
виконуються, тим більше, її поведінка
та дії не дають змоги казати про
належне ставлення до виконання свого
обов'язку по вихованню дітей.
Відповідач не працює. Дії відповідачки
аж ніяк не можуть бути прикладом
належної поведінки та наводитися як
приклад для дітей - вона пиячить, веде
асоціальне та аморальне життя. Вважає,
що обов'язок виховувати, ростити дитину
- найважливіший обов'язок матері та
батька, він повинен зосереджуватися на
повазі до інших людей, любові до членів
своєї сім'ї, родини. Дії відповідача
направлені на ухилення від виконання
своїх обов'язків по вихованню,
піклування про фізичний і духовний
розвиток дітей, їх навчання, підготовку
до самостійного життя. Вказані дії
шкодять дітям. Як батько, ОСОБА_1
характеризується добре, що
підтверджується характеристикою з
місця проживання, характеристикою з
місця навчання доньки та виробничою
характеристикою. Дітям забезпечені
гідні умови проживання та гармонійна
атмосфера оточення. Між ним і дітьми
склалися усталені доброзичливі
стосунки, які сприяють належному
вихованню дітей, їх повноцінному
світосприйманню життя та оточуючих
людей.

Просив суд позбавити
батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
у відношенні неповнолітніх доньки -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач ОСОБА_3 у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_3
визнала повністю, не заперечувала
проти їх задоволення.

Представник третьої особи -
Служби у справах дітей виконавчого
комітету Ровеньківської міської ради
Луганської області за довіреністю
Мельник А.Ю. у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Прокурор прокуратури міста
Ровеньки Луганської області
Шерстобітов І.І. у судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
висновок прокурора м. Ровеньки,
дослідивши матеріали справи та надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2
(а.с. 7), ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3
та її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3 (а.с. 8), ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_1
та ОСОБА_2.

У судовому засіданні встановлено,
що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
розірваний на підставі рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 19 лютого 2014 року
(а.с. 35).

Згідно ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№ 3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» факт
ухилення батька (матері) від виховання
та утримання дітей може бути
підтверджений письмовими доказами
(актами, листами тощо), а також
показаннями свідків. Окремого рішення
суду на підтвердження цього факту не
потрібно. Ухилення батьків від
виховання своїх обов'язків має місця
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних цінностей та
інших духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, до складу його сім'ї входять
діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4. Мати дітей ОСОБА_2 за
вищезазначеною адресою проживала, але
на теперішній час не проживає (а.с. 9).

Згідно характеристики
квартального комітету від 13.11.2013 року
(а.с. 10), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрована але з вересня 2013 року не
проживає за адресою: АДРЕСА_1. За час
проживання за зазначеною адресою,
зарекомендувала себе з негативної
сторони, зловживала спиртними напоями,
господарством та вихованням дітей не
займалась. З вересня 2013 року пішла з
сім'ї, залишивши дітей з батьком. Ніде
не працює.

Згідно характеристики
квартального комітету від 13.11.2013 року
(а.с. 12), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1. За час проживання за
зазначеною адресою, зарекомендував
себе з позитивної сторони, із сусідами
перебуває в дружніх стосунках,
особисто займається господарством та
вихованням дітей, працює у ВП «Шахта
Комсомольська» ДП «Антрацит». Спиртні
напої та наркотичні засоби не вживає.

Позивач ОСОБА_1 має такою
позитивну характеристику за місцем
роботи (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів
справи, адміністрація Ровеньківської
загальноосвітньої школи №6, в якій
навчаються неповнолітні діти ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, також вносять клопотання про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2, оскільки вона по
відношенню до дітей зовсім не виконує
свої материнські обов'язки (а.с. 39,40).

Згідно Конвенції «Про права
дітей», ратифіковану Верховною Радою
України 27.02.1991 року, у ст. 2 зазначено, що
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. У ст. 9,
зазначеної конвенції, Україна взяла на
себе зобов'язання, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у
тому чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї.

Суд приходить до висновку, що
відповідач ОСОБА_2 ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню своїх неповнолітніх дітей,
не створила належних умов для їх
виховання, розвитку, медичного догляду
та лікування, не створює умов для
отримання ними освіти, що є підставою
для позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 165 СК України,
право на звернення до суду з позовом
про позбавлення батьківських прав
мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

З огляду на викладене, з
урахування інтересів неповнолітніх
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наведених вище підстав.

На підставі вищевикладеного,
керуючись Конвенцією «Про права
дітей», ратифіковану Верховною Радою
України 27.02.1991 року, ст.ст. 164 п. 2, 165, 166,
180, 182 Сімейного Кодексу України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30.03.2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» та
ст.ст. 10, 11, 13, 60, 61, 88, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1,
задовольнити цілком.

Позбавити ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно двох
неповнолітніх дітей дітей: доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним Судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.П. Ібадова

25.06.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області