Справа № 226/1368/14-ц
Справа № 2/226/612/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м.
Димитров

Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Димитров Донецької області справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, в
обгрунтування якого вказала, що на
житлову квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, виконкомом
Димитровської міської ради за рішенням
від 20.09.1990 року виданий ордер № 3369
серії ДИ на ОСОБА_3 та її сім'ю. 15.07.2009
року з дозволу інших членів сім'ї
наймача її було зареєстровано у
вказаному житловому приміщенні у
зв'язку з одруженням із ОСОБА_4, який
доводиться сином наймача. З того часу
вона продовжує проживати в зазначеній
квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла.
ЇЇ молодший син ОСОБА_2 останні шість
місяців не проживає та не має особистих
речей у вказаній квартирі, за місцем
реєстрації не з'являється.
Місцезнаходження відповідача їй
невідомо. Реєстрація відповідача у
наведеному житловому приміщенні
спричиняє для неї матеріальні витрати,
які вона вимушена нести самостійно, а
саме: по сплаті комунальних послуг за
газ та вивезення сміття, та не дає їй
змоги приватизувати квартиру і
оформити субсидію. Тому позивач
просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у житловій квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримала свої позовні вимоги,
додавши, що в останнє з відповідачем
вона бачилася 17-18.11.2013 року, коли той
прийшов до вказаної квартири після
звільнення із місця позбавлення волі.
Відповідач повідомив, що його рідна
бабуся залишила в Сумській області
будинок, який він мав намір
успадкувати, задля цього він збирався
виписатися із спірної квартири
добровільно. Вона зі свого боку не
чинила ніяких перепон для його
проживання у м.Димитров. Не
переночувавши, ОСОБА_2 пішов і більше не
повертався, телефонного зв'язку з ним
не має. Їй відомо, що у відповідача була
цивільна дружина і троє доньок, які
переїхали жити в інше місто Донецької
області багато років тому. Відповідач є
рідним братом по матері її чоловікові
ОСОБА_4

Відповідач, який про час і місце
розгляду справи повідомлений
відповідно до цивільно-процесуального
законодавства, до судового засідання
не з'явився, що не перешкоджає розгляду
справи в заочному порядку.

Представник третьої особи
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника» до судового
засідання не з'явилась, про час та
місце слухання справи повідомлена
належним чином.

Заслухавши позивача, допитавши
свідків, дослідивши докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, є
комунальною власністю і на підставі
ордеру на житлове приміщення № 3369
серія ДИ, виданого за рішенням
виконкому Димитровської міської ради
№ 174/1 від 20.09.1990 року, передана у
користування ОСОБА_3 та членам її сім'ї:
синам ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, про що
свідчить ордер на житлове приміщення
(а.с.10).

У зв'язку з укладенням шлюбу
ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_5, що
встановлено на підставі свідоцтва про
шлюб, виданого відділом реєстрації
цивільного стану Димитровського
міського управління юстиції Донецької
області від 05.03.1993 року (а.с.11).

Згідно свідоцтва про шлюб позивач
ОСОБА_1 з 30.12.2009 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_5, мати відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_3
померла (а.с.13).

Відповідно до довідки ПП
«Домінант-Сервіс» від 12.05.2014 року за
адресою: АДРЕСА_1, позивач ОСОБА_1
зареєстрована з 15.07.2009 року у якості
члена сім,ї наймача ОСОБА_5, а саме: у
якості невістки. Також за вказаною
адресою з 23.10.1990 року зареєстрований
син наймача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно акту ПП «Домінант-Сервіс»
у складі комісії встановлено, що з
15.11.2013 року по теперішній час за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не мешкає та
особистих речей не має, що
підтверджується мешканцями будинку №
10 - сусідами квартири № 4 ОСОБА_8,
квартири №? 11 ОСОБА_9, квартири № 7
ОСОБА_10 (а.с.8).

У суді допитана у якості свідка ОСОБА_8,
суду пояснила, що вона мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, на одній площадці з
квартирою № 6, у якій проживає ОСОБА_1 зі
своїм чоловіком ОСОБА_4 та донькою.
Приблизно понад п'ять років тому у цій
квартирі мешкали ОСОБА_2 та його мати,
яка також є матір,ю і ОСОБА_4 З того часу
вона давно не бачила ОСОБА_2 ані в
місті, ані в зазначеній квартирі,
нічого про нього не чула, перешкод щодо
проживання в даній квартирі йому ніхто
не чинив.

Свідок ОСОБА_11, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_2, пояснив суду, що він особисто з
позивачем не знайомий, йому відомо, що
вона проживає в квартирі № 6, яка
розташована навпроти його квартири № 4.
Позивач проживає разом із донькою та
чоловіком на ім'я ОСОБА_4, з яким він
іноді спілкується. Крім них за вказаною
адресою він більше нікого не бачив. В
своїй квартирі він проживає біля 7-8
років. В квартирі № 6 раніше проживали
батько та мати ОСОБА_4. На даний час вони
померли. Також в цієї квартирі колись
проживав брат ОСОБА_4 по матері. Він
мешкав там ще за життя батьків,
приблизно більше 5-6 років тому. Цей
молодий чоловік проживав разом з
жінкою та дітьми. Він чув, що
співмешканка відповідача отримала
десь квартиру в Донецькій області та
нібито туди виїхала. За 5-6 років він
відповідача не бачив, чув, що той
звільнився з місць позбавлення волі
біля року тому. Після звільнення він
його не бачив.

Квитанція на оплату
житлово-комунальних послуг за квітень
2014 року за адресою: АДРЕСА_2, в сумі 1063,61
грн. (за квартиру, електро-, водо-,
теплопостачання та вивіз сміття за
двох осіб) оплачена позивачем ОСОБА_12

Згідно за ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
житлового приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням,
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Позивач в обґрунтування своїх
вимог посилається на ст.ст.71, 72 ЖК
України, які регламентують
правовідносини, що виникли з договору
найма житлового приміщення.

Згідно за приписами ст.ст.71, 72 ЖК
України при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. У разі не проживання
особи в жилому приміщенні більше шести
місяців, така особа може бути визнана
такою, що втратила право користування
житлом.

Як встановлено в суді на підставі
досліджених доказів, житлова квартира,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, є
комунальною власністю, у якій
зареєстрована та мешкає позивач,
відповідач не користується даним жилим
приміщенням понад шість місяців.
З'ясовуючи причини відсутності
відповідача на спірній жилій площі
понад встановлені законом строки, суд
не встановив, що вони були поважні,
тому, суд вважає позовні вимоги
обгрунтованими і такими, що належать
задоволенню.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10,
60, 79, 81, 88, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. Особи, які брали участь, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати судову скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 12
червня 2014 року.

Суддя

Ж.Є.Редько