Номер провадження: 22-ц/785/5587/14
Головуючий у першій інстанції: Бочаров
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Косогор Г.О., Дрішлюка
А.І.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Овідіопільського районного суду
Одеської області від 17 березня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору- Великодолинська селищна
рада Овідіопольського району Одеської
області - про виселення, усунення
перешкод в користуванні будинком,
земельною ділянкою та власним майном;
ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення
від права спадкування;ОСОБА_2 до ОСОБА_6
та ОСОБА_5, треті особи які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Великодолинська селищна рада
Овідіопольського району Одеської
області, ОСОБА_3- про усунення від права
спадкування та визнання права
власності на спадкове майно; ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування за
законом,

ВСТАНОВИЛА:

04.01.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2
звернулися до Овідіопольського
районного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Великодолинська
селищна рада Овідіопольського району
Одеської області, про виселення,
усунення перешкод в користуванні
будинком, земельною ділянкою та
власним майном, в обґрунтування якою
зазначили, що спірним майном являється
житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, який збудований ОСОБА_3 та
покійним чоловіком ОСОБА_8 в період з 1992
по 2005 p.p. (ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року)
та їх майно що знаходиться в будинку.
Спадкоємці: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали
тривалий час у вищезазначеному будинку
- до дня примусового виселення,
будували його. ОСОБА_5, використовуючи
свої службові повноваження, дільничого
інспектора Овідіопольського РВ ГУ УМВС
України в Одеській області, погрози
вбивством, розправою та фізичну силу на
свій розсуд вселилися разом з ОСОБА_4 та
її неповнолітньою дитиною в житловий
будинок, АДРЕСА_2, де і проживають по
теперішній час. Цим самовільним
вселенням ОСОБА_5, ОСОБА_4 порушили
права спадкоємців по володінню,
користуванню і розпорядженню
спадковим майном у вигляді
вищевказаного житлового будинку та
майна що знаходиться в будинку, їх
особистих речей. З часу самовільного
вселення ОСОБА_5, ОСОБА_4 в житловий
будинок, АДРЕСА_2 між ними та позивачами
- спадкоємцями, які не давали згоди на
їх вселення постійно виникають,
конфлікти та сварки. ОСОБА_4 має у
власності приватизовану кімнату в
гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_3, але
вказану кімнату здано в оренду ОСОБА_9
Анатолієвичу. Також має у власності
приватизовану кімнату в гуртожитку, за
адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_5, яку здає в
оренду. З посиланням на ст.ст.ІЗ, 16, 386, 387,
391 ЦК України вони просять суд
зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 виселитися в
триденний строк, вивезти особисті речі
та звільнити житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
стягнути з відповідачів судові
витрати.

04.01.2012 року ОСОБА_3 звернулася до
Овідіопольського районного суду
Одеської області з позовною заявою до
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення від права
спадкування, в обгрунтування якого
зазначила, що з жовтня 1984 року вона
проживала з ОСОБА_8 однією сім'ю, вела з
ним спільне господарство, але офіційно
за час сумісного вживання шлюб не
реєстрували. З грудня 1984 року,
придбавши старий будинок, з ділянкою в
0,20 га вони почали проживати в ньому за
адресою: АДРЕСА_2. За час спільного
проживання перебудували будинок,
побудували новий будинок ,отримавши
свідоцтво про паво власності на
нерухоме майно від 04.03.1998 року на ім'я її
чоловіка ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них
народився син ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим 29
серпня 1989 року. Вони шлюб не
реєстрували, так як вона перебувала на
черзі на кооперативну квартиру як мати
одиночка і в 1986 році вона отримала
квартиру, одноособово сплативши за
кошторис своїх батьків її вартість, за
адресою: м.Одеса. АДРЕСА_1. Факт їх
сумісного проживання з ОСОБА_8 за
адресою АДРЕСА_2 підтверджуються
довідкою Великодолинської селищної
ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

Відповідачі ОСОБА_6 ОСОБА_5 були
повідомлені і знали про важкий стан
здоров'я свого батька, але не проявляли
стосовно хворого батька ніякої участі,
не переймалися питаннями побуту,
утримання батька, не спілкувався з
батьком зовсім, не допомагали
матеріально, не проявляли ніякої
участі в його житті та лікуванні, її
чоловік потребував духовної, моральної
підтримки та турботи, бо був хворим.
Фізичної участі та матеріальних,
грошових витрат на лікування
відповідачі не несли. Тільки вона
особисто та її сім'я надавали ОСОБА_8
допомогу, утримували та лікували,
доглядали та боролися за його життя.
Задовго до смерті, коли вони проживали
з чоловіком, ОСОБА_8, він висловлював
наміри про те, що вона повинна
успадкувати все його майно, яке
належало її чоловіку ОСОБА_8, але вона
не хотіла травмувати його і казала
йому, що він ще буде жити. Свої наміри її
чоловік хотів здійснити, склавши
заповіт на її ім'я або на їх спільного
сина ОСОБА_8. але вони відмовлялися від
переоформлення належного їм майна на
неї або на їх спільного сина ОСОБА_8. В
зв'язку з тим, що відповідачі ОСОБА_6,
ОСОБА_5, син та донька її покійного
чоловіка, спадкоємці першої черги за
законом, добре знаючи про важкий стан
здоров'я батька та матеріальні
труднощі ухилялися, не надавали
допомогу спадкодавцеві, який через
похилий вік, тяжку хворобу був у
безпорадному стані, з посиланням на
ст.1224 ЦК України вона просила суд
усунути відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5
від права на спадкування за законом.

29.05.2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Овідіопольського районного суду
Одеської області з позовною заявою до
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення від права
спадкування, в обгрунтування якого
зазначив аналогічні обставини та
підстави, що наведені у позові ОСОБА_3
до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення від
права на спадкування. Відповідно до
позовної заяви, з посилання на ст.1224 ЦК
України він також просив суд усунути
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від
права на спадкування за законом після
померлого ОСОБА_8 на все майно, е б воно
не знаходилося та з чого б не
складалося.

26.04.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулися до Овідіопольського
районного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування за
законом, в обґрунтування якого
зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
ОСОБА_8. Після смерті ОСОБА_8 залишилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_2, Одеської області з
господарчими спорудами, який належав
йому на підставі свідоцтва про права
власності № 1721 від 04 березня 1998 року,
виданого виконавчим комітетом
Великодолинської селищної ради
народних депутатів. За життя ОСОБА_8 не
склав заповіт, тому спадкоємці
вступають у спадщину за законом.

У відповідності до ст. 1261 ЦК
України спадкоємцями першої черги за
законом за померлим є його діти: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_2. Інших
спадкоємців немає. Протягом строку
встановленого ст.ст.1269, 1270 ЦК України
вони звернулися до Овідіопільської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області з заявами про
прийняття спадщини. Ними була прийнята
спадщина, а саме- позивач ОСОБА_5
проживає разом з своєю сім'єю у
зазначеному будинку. Позивачі ОСОБА_5
та ОСОБА_6 несуть витрати по утриманню
зазначеного будинку, підтримають
будинок у задовільному стані, несуть
витрати по сплаті комунальних послуг.
Відповідачі протягом з моменту смерті
ОСОБА_8 по теперішній час через
Овідіопольський районний суд Одеської
області оспорюють їх право на
спадкування зазначеного будинку. 13
березня 2012 року позивач ОСОБА_5
звернувся до Овідіопольської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом. Листом № 440/02 -14 від 13.03.2012 року
Овідіопольська районна державна
нотаріальна контора Одеської області
відмовила у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом на зазначений
будинок у зв'язку з відсутністю
оригіналу правовстановлюючого
документу та у зв'язку з подачею ОСОБА_3
заяви про зупинення видачі свідоцтв
про право на спадщину на майно
спадкодавця з метою захисту її
майнових прав у суді. При цьому
Овідіопольська районна державна
нотаріальна контора Одеської області
запропонувала звернутися до суду для
визнання права власності на зазначене
нерухоме майно у порядку спадкування.
Таким чином, відповідачі своїми діями
перешкоджають нам в отриманні свідоцтв
про право на спадщину за законом та їх
дії свідчать про оспорювання та
невизнання права власності у порядку
спадкування на частки зазначеного
будинку. Крім цього, втрачені
правовстановлюючі документи на
зазначений будинок, що згідно ст.392 ЦК
України, є ще однією підставою для
визнання права власності у порядку
спадкування на частки зазначеного
житлового будинку. Згідно ч. 1 от. 1267 ЦК
України частки спадкоємців у житловому
будинку є рівними, тому частки ОСОБА_5,
ОСОБА_6,ОСОБА_2 повинні складати по 1/3 на
кожного. З посиланням на
ст.ст.328, 392, 1216, 1261, 1267, 1269, 1270 ЦК України
вони просили суд визнати право
власності за ОСОБА_5 на 1/3 частину та
визнати право власності за ОСОБА_6 на 1/З
частину житлового будинку АДРЕСА_2 у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Ухвалами Овідіопольського
районного суду Одеської області
зазначені позови були об'єднані в одне
провадження.

11.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Овідіопольського районного суду
Одеської області з уточненою позовною
заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_5, треті особи:
Великодолинська селищна рада
Овідіопольського району Одеської
області, ОСОБА_3, про усунення від права
на спадщину, визнання права власності
на спадкове майно та спадкування за
законом, відповідно до якої просив суд
визнати право власності на житловий
будинок та земельну ділянку, що
розташовані: АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8 за ОСОБА_2, усунути відповідачів
ОСОБА_6, ОСОБА_5 від права на спадкування
за законом, виселити відповідачів
ОСОБА_6, ОСОБА_5 з спірного житлового
будинку.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх
представник ОСОБА_11 в судовому
засіданні свої позови підтримали,
просили суд їх задовольнити в повному
обсязі, проти задоволення позову
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх
представник ОСОБА_12 в судовому
засіданні проти задоволення позовів
ОСОБА_3 та ОСОБА_13 заперечували, просили
суд відмовити в їх задоволенні в
зв'язку з безпідставністю та в зв'язку з
пропуском позивачами строку позовної
давнини, свій позов підтримали та
просять суд його задовольнити в
повному.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, але надала суду
заяву, відповідно до якої позов ОСОБА_3
та ОСОБА_2 не визнає, справу просила
розглядати у її відсутність.

Представник третьої особи-
Великодолинської селищної ради,в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Рішенням суду вирішено позови
ОСОБА_3 такими, що задоволенню не
підлягають, позови ОСОБА_2 такими, що
підлягають частковому задоволенню, а
позов ОСОБА_6 та ОСОБА_5 таким, шо
підлягає задоволенню.

На рішення суду ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 принесли апеляційну скаргу, в
якій просять рішення суду скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову до них, посилаючись
на те, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
а їх позов задовольнити.

Сторони, яких своєчасно
сповіщено про день та час розгляду
справи, у судове засідання
апеляційного суду не з"явились, тому
судова колегія на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК
України розглядає справу за
відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України ,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

У судовому засіданні
встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_2 від 11 березня 2005 року
виданим Великодолинською селищною
радою Овідіопольського району
Одеської області.

Після смерті ОСОБА_8 залишилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_2 з господарчими спорудами.

При житті ОСОБА_8 зазначений
житловий будинок йому належав на
підставі свідоцтва про права власності
№ 1721 від 04 березня 1998 року, виданого
виконавчим комітетом Великодолинської
селищної ради народних депутатів.

За життя ОСОБА_8 не склав заповіт,
тому спадкоємці вступають у спадщину
за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України
у першу чергу на спадкування за законом
входять діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, спадкоємцями першої
черги за законом після померлого є його
діти: ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
від 09 листопада 1974 року, виданим
Київським відділом ЗАГС М.Одеси,
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_4 від 10
березня 1963 року, виданим Приморським
бюро ЗАГС м.Одеси та свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_5 від 17 квітня 1982
року, виданим Київським відділом ЗАГС
м.Одеси, ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6
від 29 серпня 1989 року виданим
Приморським відділом ЗАГС м.Одеси.

22.04.2005 року спадкоємці ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 звернулися до Овідіопольської
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про
прийняття спадщини після батька
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

29.07.2005 року спадкоємець ОСОБА_5
звернувся до Овідіопольської
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про
прийняття спадщини після батька
ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Отже, спадкоємці ОСОБА_6, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 звернулися до Овідіопольської
державної нотаріальної контори
Одеської області протягом строку
встановленого ст.ст. 1269, 1270 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено у ч.1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 мають право на визнання за ними
права власності по 1/3 частині за кожним
на житловий будинок АДРЕСА_2 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Отже позовні вимоги ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та частково позовні вимоги
ОСОБА_2. щодо визнання за ними права
власності по 1/3 частині за кожним на
житловий будинок АДРЕСА_2 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, підлягали задоволенню.

Позовна вимога ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2 задоволенню не підлягала, так
як, відповідно до матеріалів справи,
зазначена земельна ділянка до складу
спадкового майна не входить.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України
власник, який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 387 ЦК України передбачено,
що власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_2, належав ОСОБА_8 на
підставі свідоцтва про права власності
№ 1721 від 04 березня 1998 року, виданого
виконавчим комітетом Великодолинської
селищної ради народних депутатів,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є власниками
будинку, а крім того, ОСОБА_5 є
спадкоємцем після смерті батька
ОСОБА_8, отже позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов'язання
відповідачів виселитися в триденний
строк, вивезти особисті речі та
звільнити житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 -
задоволенню не підлягали.

Згідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Як зазначено в п.6 Постанови
пленуму верховного суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» правило частини п'ятої
статті 1224 ЦК України стосується всіх
спадкоємців за законом, зокрема й тих,
які відповідно до СК України не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування. Вимога
про усунення спадкоємця від права на
спадкування може бути пред'явлена
особою, для якої таке усунення породжує
пов'язані зі спадкуванням права та
обов'язки, одночасно з її позовом про
одержання права на спадкування з
підстав, визначених у частині другій
статті 1259 ЦК України.

Судом було вже зазначено вище, що
спадкоємцями першої черги за законом
за померлим ОСОБА_8 є його діти ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_2.

ОСОБА_3 не є спадкоємцем після
смерті ОСОБА_8, отже у неї відсутнє
право заявляти вимогу про усунення
спадкоємців від права спадкування, в
зв'язку з чим позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 про усунення права спадкування
задоволенню не підлягав.

Що стосується позовної вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про усунення від права
спадкування, суд також правомірно
визнав її такою, що задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно ч.1, ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вибачається з матеріалів
справи та показань свідків, ОСОБА_8
хворів на захворювання пов'язані з
віковими змінами організму та
захворюваннями пов'язаними з
зловживанням спиртними напоями.
Інвалідність щодо нього не
встановлювалася, жодного медичного
документу про те, що він потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування суду не надано.

ОСОБА_8 отримував державну пенсію
і належних доказів того, що він не міг
самостійно забезпечити умови свого
життя також суду не надано. Не надано
також жодного належного доказу того, що
ОСОБА_8 за останній час свого життя
звертався до дітей - спадкоємців ОСОБА_6
та ОСОБА_5 для надання ним будь-якої
допомоги, отже суд зробив правильний
висновок, що жодної правової підстави
для задоволення позовної вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення від
спадкування немає.

Крім того, 22.04.2005 року спадкоємці
ОСОБА_6 та ОСОБА_2звернулися до
Овідіопольської державної
нотаріальної контори Одеської області
з заявою про прийняття спадщини після
батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, а 29.07.2005 року спадкоємець ОСОБА_5
звернувся до Овідіопольської
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про
прийняття спадщини після батька
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ч.2 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Позовна заява про усунення від
спадщини ОСОБА_3 подана 04.01.2012 року, а
ОСОБА_2 подана 29.05.2012 року. Таким чином,
позивачі подала позовні заяви після
спливу більш ніж 6 років, після того,
коли вважали, що їх права та про осіб
які це право порушили.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України встановлено:

1. Особа, яка виконала зобов'язання
після спливу позовної давності, не
має права вимагати повернення
виконаного, навіть якщо вона у момент
виконання не знала про сплив позовної
давності.

2. Заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності.

3. Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

4. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, з урахуванням
наявності заяви відповідачів про
відмову у позові в зв'язку зі спливом
позовної давності за позовними
вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 про усунення від спадщини, у
суду є усі правові підстави для відмови
у зазначених позовних вимогах у зв'язку
зі спливом строку позовної давності,
але суд відмовив в задоволенні
заявлених вищезазначених позовних
вимог в зв'язку з безпідставністю
позовних вимог ОСОБА_3 та недоведеністю
позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи та
вищевикладеним, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до апеляційного суду надано не
було.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів розглянувши скаргу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права
при вирішенні справи не допустив,
рішення суду відповідає фактичним
обставинам справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують та задоволенню не
підлягають, підстави для ухвалення
нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши
справу, прийшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1
п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Овідіопільського
районного суду Одеської області від 17
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку, на
протязі двадцяти днів, з дня
проголошення.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді:
Г.О. Косогор

А.І. Дрішлюк