Ухвала

іменем україни

3 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Писаної Т.О., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до виконавчого
комітету Черкаської міської ради,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гарант», треті
особи: Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Родина-К-17», комунальне підприємство
«Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації»,
реєстраційна служба Черкаського
міського управління юстиції,
Черкаський міський голова, про
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету і
свідоцтв про право власності на
підвальні приміщення за касаційними
скаргами товариства з обмеженою
відповідальністю «Гарант» та
виконавчого комітету Черкаської
міської ради на рішення апеляційного
суду Черкаської області від 17 квітня 2014
року,

встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до
суду з позовом до виконавчого комітету
Черкаської міської ради, товариства з
обмеженою відповідальністю «Гарант»
(далі - ТОВ «Гарант»), треті особи:
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Родина-К-17»
(далі - ОСББ «Родина -К-17»), комунальне
підприємство «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» (далі - КП « Черкаське
обласне об'єднане БТІ»), реєстраційна
служба Черкаського міського
управління юстиції, Черкаський міський
голова, про визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету і свідоцтв про право
власності на підвальні приміщення.

Позов мотивували тим, що вони є
власниками квартир, які знаходяться в
будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок був
споруджений ТОВ «Гарант». 11 вересня 2009
року власники квартир вказаного
будинку створили ОСББ «Родина-К-17».

Рішенням виконавчого комітету
Черкаської міської ради від 21 квітня 2009
року ТОВ «Гарант» було дозволено
оформити право власності на підвальні
приміщення будинку, що позначені на
плані літ. «А», а саме: приміщення
підвалу з №ХХІІІ до №ХХVІІ, з № VIII до №
XIV, з № XVI до №ХХІІ по пров. Корнійчука м.
Черкаси.

На підставі вказаного рішення,
виконавчим комітетом Черкаської
міської ради 12 травня 2009 року ТОВ
«Гарант» були видані свідоцтва про
право власності на вказані підвальні
приміщення та за ТОВ «Гарант» було
зареєстроване право власності на
вказані житлові приміщення.

Про вказані обставини їм стало відомо у
квітні 2012 року від посадових осіб ТОВ
«Гарант», які стали чинити їм перешкоди
в користуванні підвальним приміщенням.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 26 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 17 квітня

2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету
Черкаської міської ради № 476 від 21
квітня 2009 року в частині надання
дозволу ТОВ «Гарант» на оформлення
права власності на підвальні
приміщення у багатоквартирному
будинку по АДРЕСА_1, що позначені на
плані літ. А-І-, а саме:1.4 приміщення
підвалу з № XXIII до №ХХVІІ; 1.5 приміщення
підвалу з № VIII до № XIV; 1.6 приміщення
підвалу з № XVII до № XXII.

Визнано незаконними та скасовані
видані виконавчим комітетом
Черкаської міської ради свідоцтва про
право власності ТОВ «Гарант» на
вказане нерухоме майно, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

У касаційних скаргах товариство з
обмеженою відповідальністю «Гарант»
та виконавчий комітет Черкаської
міської ради просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційні скарги
підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що як і
неподільне, так і загальне майно
співвласників багатоквартирного
будинку виключає виділення його і
передачу у власність окремому
співвласнику.

Проте з таким висновком погодитися не
можна, виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 1, 10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» у процесі
приватизації громадяни набувають
право власності на квартири та
допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, поза квартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення).

Власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

За змістом ст. 8 цього Закону нежилі
приміщення житлового фонду, які
використовуються підприємствами
торгівлі, громадського харчування,
житлово-комунального та побутового
обслуговування населення на умовах
оренди, передаються у комунальну
власність відповідних міських,
селищних, сільських Рад народних
депутатів.

У рішенні Конституційного Суду України
№ 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року (справа
про права співвласників на допоміжні
приміщення багатоквартирних будинків)
зазначено, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладочки, горища,
колясочні і т. ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир багатоквартирних
будинків. Підтвердження права
власності на допоміжні приміщення не
потребує здійснення додаткових дій,
зокрема створення об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку, вступу до нього (п. 1.1).

Установлено, що ОСОБА_3 є власником
квартири НОМЕР_5,

ОСОБА_4 належить квартира НОМЕР_1,
ОСОБА_5 - квартира НОМЕР_2, ОСОБА_6 -
квартира НОМЕР_3, ОСОБА_7 - квартира
НОМЕР_4 в будинку АДРЕСА_1 на підставі
актів прийому - передачі, укладених із
кожним окремо.

Рішенням виконавчого комітету «Про
оформлення права власності ТОВ
«Гарант» дозволено оформити право
власності ТОВ «Гарант» від

21 квітня 2009 року на підвальні
приміщення (літ.А-10), а саме: приміщення
підвалу з №ХХІІІ до №XXVII по АДРЕСА_1,
приміщення підвалу з № VIII до № XIV по
АДРЕСА_1, приміщення підвалу з № XVII до
№ХХІІ по АДРЕСА_1.

Із свідоцтв про право власності на
нерухоме майно виданих виконавчим
комітетом Черкаської міської ради від
29 квітня 2009 року та

12 травня 2009 року, вбачається, що спірні
приміщення є підвалами

т.1 а.с. 67, 72, 78).

Обґрунтовуючи позов, позивачі
посилались на те, що підвальні
приміщення у їхньому будинку є
допоміжними, а, отже, є об'єктом права
спільної сумісної власності
співвласників будинку, тому не можуть
бути відчужені без їх згоди.

Вирішуючи спір, апеляційний суд в
порушення вимог ст.ст. 212, 214, 315 ЦПК
України не врахував, що позивачі
придбали квартири за інвестиційними
договорами, не приватизували належні
їм квартири, а приймали лише дольову
участь у будівництві квартир,
внаслідок чого отримали вказані
квартири у власність, що
підтверджується як договорами про
дольову участь у будівництві, так і
актами приймання-передачі квартир.
Крім того, поза увагою суду залишилося
те, що спірні підвальні приміщення є
нежитловими, що підтверджено
технічними паспортами та свідоцтвами
про право власності на нерухоме майно.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дав належну оцінку
наданим сторонами доказам та дійшов
правильного правового висновку, що
позивачі мають право власності лише на
те майно, про яке зазначене в договорах
дольової участі у будівництві квартири
в багатоповерховому житловому будинку,
укладених між позивачами та

ТОВ «Гарант».

Оскільки під час дослідження доказів
та встановлення фактів у справі судом
першої інстанції не були порушені
норми процесуального права, тому
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права.

Проте всупереч статей 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд переоцінив наявні в
справі докази, не витребував нових, не
навів належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції та
скасував законне рішення суду першої
інстанції.

Установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції
відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «Гарант»
та виконавчого комітету Черкаської
міської ради задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 17 квітня 2014 року скасувати,
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від

26 грудня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.В. Юровська

Судді:
В. С. Висоцька

М.К. Гримич

Т.О. Писана

О.В. Умнова