Номер провадження: 22-ц/785/3963/14
Головуючий у першій інстанції Целух
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:
головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші
О.Д.

- Ступакова
О.А.

при секретарі - Стадніченко
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_3 на бездіяльність начальника
Першого Малиновського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
зобов'язання вчинити певні дії, за
апеляційною скаргою начальника
першого Малиновського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Дімоглова
О.І. на ухвалу Малиновського районного
суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року,-

встановила:

07 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Малиновського районного суду м. Одеси
зі скаргою на бездіяльність начальника
Першого Малиновського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
зобов'язання вчинити певні дії. При
цьому скаржник посилається на те, що 16
квітня 2008 року між нею та ЗАТ «Банк НРБ»
був укладений договір кредиту. У
забезпечення кредитного договору вона
уклала з ЗАТ «Банк НРБ» договір іпотеки
на нерухоме майно -квартиру АДРЕСА_1. В
зв'язку з невиконанням нею кредитного
договору 09.12.2009 року, рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси у
цивільній справі за позовом ПАТ
«Сбербанк Росії» (який є
правонаступником ЗАТ «Банк НРБ» на
користь останнього стягнуто з заявниці
суму заборгованості за кредитним
договором в розмірі 1 069 994,20 грн. 20.07. 2011
року відкрито виконавче провадження за
№ 11406551 арештовано все майно заявниці,
включаючи і нерухомість, розташовану
АДРЕСА_1, іпотекодержателем якої є ПАТ
«Сбербанк Росії», 14.10.2011 року відкрито
виконавче провадження за № 11725808 та
накладено арешт на все майно, включаючи
і нерухомість, розташовану АДРЕСА_1,
іпотекодержателем якої є ПАТ «
Сбербанк Росії».

В 2012 році накладено арешт на всю
нерухомість заявниці, включаючи і
розташовану АДРЕСА_1. При цьому
державна виконавча служба прийняла
постанови про виконавче провадження,
згідно яких наклала арешт на все майно,
включаючи і майно, розташоване по
АДРЕСА_2, іпотекодержателем якого є ПАТ
« Сбербанк Росії» без відповідної
заяви іпотекодержателя, що протирічить
вимогам ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Перший
Малиновський відділ державної
виконавчої служби заборонив
відчуження об'єктів нерухомого майна,
включаючи і іпотечне майно ПАТ
«Сбербанку Росії», розташоване в
АДРЕСА_1 за виконавчими листами на
користь ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк», з
якими на вказане майно заявниця не
укладала ніяких іпотечних договорів.
Крім цього, правовідносини з ПАТ
«Дельта Банк» і ОСОБА_5 у заявниці
виникли після виникнення зобов'язань
перед ЗАТ «Банк НРБ».

14.01. 2014 року заявниця одержала від банку
згоду про зняття арешту з нерухомого
майна АДРЕСА_1 з ціллю його продажу і
виконання своїх кредитних зобов'язань.
Проте, її лист начальнику першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби про зняття арешту з
нерухомого майна АДРЕСА_1 залишено без
задоволення.

У зв'язку із зазначеним, та за захистом
свого порушенного права заявниця
вимушена звернутись до суду із
зазначеною скаргою, в якій просила суд
постановити ухвалу, якою зобов'язати
начальника Першого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Дімоглова О.І. зняти заборону на
відчуження нерухомого майна, накладену
виконавчою службою в вигляді арешту на
нерухомість ОСОБА_3, яка розташована по
АДРЕСА_1, іпотекодержателем якої є ПАТ
«Сбербанк Росії» з метою реалізації
цього майна на користь стягувана ПАТ «
Сбербанку Росії».

У судовому засіданні представник
заявника скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Представник зацікавленої особи в
судовому засіданні скаргу не визнав,
просив у її задоволенні відмовити, із
підстав, зазначених у письмових
запереченнях проти скарги та
зафіксованих технічними засобами
судового засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 20 лютого 2014 року заява
ОСОБА_3 задоволена у повному обсязі.

Визнано бездіяльність начальника
Першого Малиновського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
неправомірною.

Зобов'язано начальника Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції зняти заборону на
відчуження нерухомого майна, накладену
виконавчою службою у вигляді
накладення арешту на нерухомість
ОСОБА_3, яка розташована по АДРЕСА_1
іпотекодержателем якої є ПАТ «Сбербанк
Росії» з метою реалізації цього майна
користь стягувача ПАТ « Сбербанк
Росії».

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду та
постановлення нової ухвали, якою в
задоволенні скарги відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах заявлених вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу порушено їх права чи
свободи.

Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року
між ОСОБА_3 та ЗАТ «Банк НРБ» був
укладений договір кредиту №
11-В/08/15/ФО/П.

16 квітня 2008 року, у забезпечення
кредитного договору ОСОБА_3 уклала з
ЗАТ «Банк НРБ» договір іпотеки
нерухомого майна, розташованого в
АДРЕСА_1.

В зв'язку з невиконанням нею кредитного
договору, 09.12.2009 року рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси у
цивільній справі № 2-5997/09 за позовом ПАТ
«Сбербанк Росії» (який є
правонаступником ЗАТ «Банк НРБ» на
користь останнього і стягнуто з ОСОБА_3
суму заборгованості за кредитним
договором в розмірі 1069994,20 грн.

13.07.2011 року заступником начальника
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції винесено постанову
про арешт майна боржника ОСОБА_3 та
оголошення заборони на його відчуження
№ ВП27692106.

12.10.2011 року державним виконавцем
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Раєвим О.Л. винесено
постанову про арешт майна боржника
ОСОБА_3 та оголошення заборону на його
відчуження №ВП28756139.

07.11.2012 року державним виконавцем
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Пономарьовим В.В.
винесено постанову про арешт майна
боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони
на його відчуження № ВП35093228.

При цьому зазначеними постановами,
накладено арешт і на майно, розташоване
по АДРЕСА_2, іпотекодержателем якого є
ПАТ «Сбербанк Росії» без відповідної
заяви іпотекодержателя.

Перший Малиновський відділ державної
виконавчої служби заборони
відчудження об'єктів нерухомого майна,
включаючи і іпотечне майно ПАТ
«Сбербанк Росії», розташоване в
АДРЕСА_1 за виконавчими листами на
користь ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк», з
якими на вказане майно заявниця не
укладала іпотечних договорів.

Крім цього, правовідносини з ПАТ
«Дельта Банк» і ОСОБА_5 у заявниці
виникли після виникнення зобов'язань
перед ЗАТ «Банк НРБ».

Згідно відповіді Публічного
акціонерного товариства «Сбербанк
Росії» №208/7/28-1 від 11.01.2014 року, АТ
«Сбербанк Росії» не заперечує проти
зняття арешту з приміщення, яке
перебуває в іпотеці АТ «Сбербанк
Росії» та знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, з метою його подальшої
добровільної реалізації виключно для
погашення заборгованості за
кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3 перед
АТ «Сбербанк Росії» на умовах та за
ціною, погодженими АТ «Сбербанк Росії».

Листом Начальника Першого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 23.01.2014 року
№0642-70 ОСОБА_3 відмовлено у знятті
арешту з нерухомого майна, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі наведеного суд першої
інстанції зробив висновок, що такі дії
виконавчої служби протирічать вимогам
ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», добровільним
намаганням боржника виконати
зобов'язання перед банком, згоді
стягувана на її дії.

Крім того суд першої інстанції вважав,
що у даному випадку підстави для зняття
арешту з майна, передбачені частинами
2-4 статті 60 Закону України "Про
виконавче провадження", відсутні, арешт
з майна боржника - може бути знятий в
судовому порядку.

Відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
28.03.2013 року №24-152/0/4-13 про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання рішення у цивільній справі
передбачено, що нездійснення посадовою
особою (державним виконавцем) своїх
обов'язків, покладених на неї законом,
не повинно будь-яким чином призводити
до порушення чи обмеження прав
суб'єктів права на оскарження її
незаконних дій.

Отже бездіяльність начальника
Першого Малиновського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Дімоглова
О.І. щодо не зняття арешту з нерухомого
майна заявника порушують її права, так
як майно заявника, яке може бути
реалізовано задля погашення боргу,
залишається під арештом.

Таким чином суд першої інстанції
вважав, що вимоги скарги по виконавчому
провадженню, слід задовольни оскільки
вони заявлені у відповідності до вимог
ч. 1 ст. 385 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції.

Ст.ст. 8, 11 Закону України «Про виконавче
провадження», передбачено, що
стягувачем є банк, а виконавча служба
повинна здійснювати заходи, необхідні
для своєчасного виконання зобов'язань
боржника.

Стягувач у своїх заявах про відкриття
виконавчого провадження просив
відкрити виконавче провадження та
накласти арешт на все майно боржника.

Стаття 38 ЗУ «Про іпотеку» не передбачає
неможливість звернення стягнення на
предмет іпотеки без заяви
іпотекодержателя.

Навпаки у ст. 41 ЗУ «Про іпотеку»
зазначено, що реалізація предмета
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, бажання боржниці зняти
арешт з її майна, оскільки вона знайшла
покупця та хоче продати своє майно щоб
розрахуватись із стягувачем, може бути
виконано лише після реалізації
предмету іпотеки через прилюдні торги,
у межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження".
Самостійний продаж об'єкта іпотеки у
разі перебування відкритого
виконавчого провадження ніяким
нормативним актом не передбачений,
навіть зі згоди іпотекодержателя.

Крім того судом першої інстанції не
взято до уваги те, що також накладений
арешт на майно боржниці по виконавчим
провадженням, де стягувачами є ПАТ
«Дельта Банк» та ОСОБА_5

В матеріалах справи відсутні дані, що
хтось із стягувачів звертався зі
скаргою чи надавали заперечення, щодо
дій (бездіяльністі) державного
виконавця, тому ствердження боржниці,
що посадові особи відділу порушують
права стягувачів не відповідають
дійсності.

Більш того сама боржниця ні постанови
про відкриття, ні постанови про
накладення арешту на майно не
оскаржувала.

При таких даних у суду першої інстанції
не було законних підстав визнавати
бездіяльність начальника Першого
Малиновського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції неправомірною та
зобов'язувати його зняти заборону на
відчуження нерухомого майна, накладену
виконавчою службою у вигляді
накладення арешту на нерухомість
ОСОБА_3, яка розташована по АДРЕСА_1
іпотекодержателем якої є ПАТ «Сбербанк
Росії» з метою реалізації цього майна
користь стягувача ПАТ « Сбербанк
Росії».

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що ухвалу Малиновського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014
року необхідно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні скарги ОСОБА_3 на
бездіяльність начальника Першого
Малиновського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про зобов'язання
вчинити певні дії відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч. 1 п. 2 ст. 312,
ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

ухвалила:

Апеляційну скаргу начальника першого
Малиновського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Дімоглова О.І. -
задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м.
Одеси від 20 лютого 2014 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні скарги ОСОБА_3 на
бездіяльність начальника Першого
Малиновського відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.А. Станкевич

Судді :
О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша