Номер провадження: 22-ц/785/5791/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С.П.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради про визнання права власності на
нежитлове приміщення, за апеляційною
скаргою прокуратури Приморського
району м. Одеси в інтересах держави в
особі Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області та Одеської міської
ради на заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 21 грудня 2012
року, -

встановила:

29 листопада 2012 року ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
Одеської міської ради про визнання
права власності на нежитлове
приміщення, загальною площею 18 кв.м.,
яке розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 21 грудня 2012
року позовну заяву ОСОБА_2 до Одеської
міської ради про визнання права
власності на нежитлове приміщення було
задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на нежитлове приміщення, загальною
площею 18 кв.м., яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 07 квітня 2014 року у
задоволенні заяви заступника
прокурора Приморського району м. Одеси
в інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області та
Одеської міської ради про перегляд
заочного рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 21 грудня 2012
року було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
прокуратура Приморського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області та Одеської міської
ради подала апеляційну скаргу у якій
просить заочне рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що Одеська міська рада
не визнає права власності позивачки на
допоміжне приміщення і відмовляється
вирішити питання щодо нього. Цими
обставинами порушується його право
володіння, користування і
розпорядження належним йому на праві
власності майном. У відповідності до
ст. 392 ЦК України власник майна може
подати позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документу, який
засвідчує його право власності.

Однак погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не можна,
оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи. тому суд апеляційної
інстанції на підставі п. 3, 4 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує, ухвалює нове рішення із
наступних підстав.

Відповіднодо ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши усі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу свої вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Переліченим вимогам оскаржуване
рішення не відповідає.

Районний суд не врахував вимог ч. 1 та 2
ст. 376 ЦК України, яка передбачає, що
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, суд першої
інстанції не прийняв до уваги, що у
позивача відсутні правовстановлюючі
документи на спірне приміщення,
відсутні документи на його будівництво
(реконструкцію), а також не має
документів на земельну ділянку, на якій
проведене самочинне будівництво.

Таким чином, позивачем проведено
самовільне будівництво спірного
об»єкту нерухомості, без узгодження
проектної документації й одержання
дозволу на її здійснення, чим порушено
вимоги ст. 5 Закону України «Про основи
містобудування», ст. 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність», ст. ст.
34, 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Згідно п. 2 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об»єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011
№ 461, прийняття в експлуатацію
об»єктів, що належать до І-ІІІ
категорії складності, та об»єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об»єкта до експлуатації. Відповідно до
п. 12 цього Порядку експлуатація
об»єктів, не прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Також, судом не враховано той факт, що
будівництво спірного об»єкту
відбулося на земельній ділянці, не
відведеній для цієї мети.

Згідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, але лише за умови надання
земельної ділянки у встановленому
порядку під уже збудоване нерухоме
майно.

В матеріалах справи відсутні
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку, на якій проведено
самочинне будівництво. В рішенні суду
також відсутнє будь-яке посилання на
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку.

У зв"язку з викладеним, апеляційний суд
рішення суду першої інстанції скасовує
і ухвалює нове рішення про відмову у
позові.

Керуючись: п. 2 ч. 1 ст. 307; п 3, 4 ч. 1ст. 309; 316;
317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу прокуратури
Приморського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області та
Одеської міської ради - задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 21 грудня 2012 року-
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
ОСОБА_2 у позові до Одеської міської
ради про визнання права власності на
нежитлове приміщення - відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає чинності негайно з моменту
його проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А.
Кононенко

Л.Є.
Виноградова

С.П.
Гайворонський