САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/1630/14-ц
Провадження № 2/206/586/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р.

Самарський районний суд міста
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Поштаренко О.В.,

при секретарі - Антонюк А.П.

за участю позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Снігур Л.О,
Кондратенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
«Стандарт-ЛТД» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

19 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
«Стандарт-ЛТД» про стягнення
заборгованості по заробітній платі.
В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач ОСОБА_2 (з урахуванням уточнень
від 02.06.2014 року) зазначає, що він
працював в товаристві з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
«Стандарт-ЛТД» на посаді дорожнього
робітника. 05 вересня 2013 року був
звільнений з даної посади згідно зі ст..
38 КЗпП України за власним бажанням
відповідно до наказу № 39-к від 03.09.2013
року. При звільненні йому не виплачено
заробітну плату, не проведено запис у
трудовій книжці у відповідності з
фактично відпрацьованим часом, не
проведено компенсацію за
невикористану відпустку 36 календарних
дні та три дні на похорони, та не
сплачено кошти за невиданий спецодяг.
На підставі викладеного, позивач
просить задовольнити свої позовні
вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
їх задовольнити.

Представники відповідача позовні
вимоги визнали частково, просили суд
присудити стягнення у розмірі 3 999 грн.
52 коп.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_2 відповідно до трудової
книжки, 29.04.2010 року прийнятий
робітником по прибиранню територій на
період виконання оплачувальних
суспільних робіт( наказ 12-к від 28.04.2010
року), 30.09.2010 року звільнений з роботи в
зв'язку із закінченням строку
трудового договору і закінчення
періоду виконання оплачувальних
громадських робіт п.2 ст.36 КЗпП України
(договір підряду від 01.10.20111 року), 18.03.2011
року прийнятий дорожнім робітником
(наказ № 18 від 18.03.2011 року), 14.11.2011 року
звільнений за власним бажанням в
порядку ст.. 38 КЗпП України (наказ № 96-к
від 14.11.2011 року); 26.03.2012 року прийнятий
дорожнім робітником (наказ №2/1н від
26.03.2012 року); 06.08.2012 року звільнений за
власним бажанням, за ст. 39 КЗпП України
(наказ № 24-к від 06.08.2012 року); 07.08.2012 року
прийнято на посаду дорожнього
робітника (наказ № 60-к від 07.08.2012 року);
05.09.2013 року звільнений за власним
бажанням відповідно до ст.. 38 КЗпП
України (наказ № 39-к від 03.09.2011 року)
(а.с.63, 65, 66, 67, 69, 88).

В судовому засіданні відповідач
неодноразово пропонував з'явитися
позивачу на підприємство для отримання
заборгованості по заробітній платі.

В зв'язку з неявкою ОСОБА_2 на
підприємство 15.03.2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
«Стандарт-ЛТД» переказало
заборгованість у розмірі 3 317 грн.17 коп.
позивачу. Даний факт не спростований
позивачем у справі.
Відповідно до ч.
1 ст. 61 ЦК України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі не підлягають
доказуванню.
Свідок ОСОБА_5 пояснив що працює в
товаристві з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
«Стандарт-ЛТД» на посаді прораба,
особисто телефонував 11 листопада 2013
року ОСОБА_2 для того щоб повідомити про
наявність та можливість отримання
повної суми розрахунку з ним, але на
телефонні дзвінки він не відповідав.

Свідок ОСОБА_6 ОСОБА_5 пояснив що працює
в товаристві з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
«Стандарт-ЛТД» на посаді майстра
зазначив що я особисто неодноразово
телефонував ОСОБА_2 для отримання ним
розрахунку по заробітній платі, але на
дзвінки він не відповідав про що
останній складав доповідні.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Кодексу законів про працю
України.

Відповідно до ст.116 КЗпПУ, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред»явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Стаття 47 КЗпП України передбачає, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в
статті 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.
Згідно зі ст.117 КЗпПУ, в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організацій
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Осільки, станом на час розгляду справи
судом відповідачем не виплачено в
повному обсязі кошти, належні позивачу
при звільненні, то вимоги про стягнення
на підставі ст.117 КЗпПУ середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету
Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995
року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період. У разі коли середня
місячна заробітна плата визначена
законодавством як розрахункова
величина для нарахування виплат і
допомоги, вона обчислюється шляхом
множення середньоденної заробітної
плати, розрахованої згідно з абзацом
першим цього пункту, на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства.

Суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні по
день переказу заробітньої платні а
саме по 18.05.2014р.

При визначенні розміру середнього
заробітку, що підлягає стягненню з
підприємства, суд виходить з
наступного розрахунку.

Як вбачається з наданої позивачем
довідки про середню заробітну плату,
середня заробітна плата за день
складає 71,42 грн. (а.с.59), оскільки середня
заробітня плата вираховується з 2-х
останніх повних повних місяців
нарахованої заробітної плати. Оскільки
перерахунок заборгованості було
здійснено лише 15.05.2014 року, таким чином
затримка по виплаті заробітної плати
становить 173 календарних дні. Таким
чином 173*71,42+12= 355 грн. 66 коп.

Посилання відповідача на показання
свідків, і неявку позивача для
отримання коштів не можуть бути
прийняті судом до уваги. Оскільки, як
вбачається з показані свідків жоден з
них так і не додзвонився до позивача
щоб останнього запросити для отримання
коштів. Окрім того, відповідач не був
позбавлений можливості щодо вчинення
дій, які він вчинив 15.05.2014 року, а саме
щодо передачи позивачу суми
заборгованості по заробітній платі
поштовим переказом (а.с.85).

Щодо позовних вимог в частині не
проведення запису у трудовій книжці у
відповідності з фактично
відпрацьованим часом, не проведено
компенсацію за невикористану
відпустку 36 календарних дні та три дні
на похорони, та не сплачено кошти за
невиданий спецодяг суд вважає, що вони
не підлягають задоволенню, і є
безпідставними, оскільки не
підтверджуються наявними матеріалами
справи, поясненнями сторін та свідків і
є необґрунтованими та не доведеними.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір в частині задоволення
вимог.
Керуючись ст.ст. 47, 115, 116, 117,
237-1 Кодексу законів про працю України,
п.2, п.8 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 р. №100,ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88,
130, 208, 209, 212-215,218, 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
"Стандарт-ЛТД" про стягнення
заборгованості по заробітній платі -
задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційного підприємства
"Стандарт-ЛТД" на користь ОСОБА_2
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку по заробітній
платі у розмірі 12355грн. 66 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Екологія Україна»
судовий збір у розмірі 243,60 на користь
держави.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.В.Поштаренко