Справа № 2-231/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі : головуючого -
судді Труханович В.В.

за участю секретаря -
Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-ті особи Приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_3, відділ державної виконавчої
служби Харківського районного
управління юстиції Харківської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, скасування виконавчого напису,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Жовтневого районного суду м. Харкова з
позовом до ОСОБА_2, треті особи
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3, відділ
державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Харківської області про
скасування виконавчого напису
приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 04.02.2010
року, винесену державним виконавцем
про звернення стягнення на майно, що
належить ОСОБА_1

15 квітня 2010 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила суд
зобов'язати ОСОБА_2 перерахувати суму
боргу за договором позики від 19.11.2008
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Зобов'язати ОСОБА_2 переглянути термін
та умови дії договору позики від 19.11.2008
року. Скасувати виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_3 від 20.12.2009 року таким, що не
підлягає виконанню, оскільки він не
відповідає вимогам діючого
законодавства України. Скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 04.02.2010 року винесену
державним виконавцем Єрмак Г.В. про
звернення стягнення на майно, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1, а саме на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, позивач неодноразово
уточнювали позовні вимоги, але в
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги, викладені в уточненій позовній
заяві від 15.04.2010 року. В якості сторін по
справі позивач зазначила відповідачем
ОСОБА_2, 3-ті особи Приватний нотаріус
ХМНО ОСОБА_3, відділ державної
виконавчої служби Харківського
районного управління юстиції
Харківської області.

В обґрунтування зазначеного позову
ОСОБА_1 посилається на те, що 19.11.2008 року
між нею та ОСОБА_2 було укладено договір
позики, відповідно до умов якого
відповідач передав у власність
позивачу грошові кошти в розмірі 162 288
гривень, що еквівалентно 27 600 доларів
США.

Позивач зобов'язалася кожного місяця
повертати відповідачу суму грошей в
розмірі 6 174 грн., що еквівалентно 1050
доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань,
між сторонами було укладено договір
іпотеки. Предметом якого є квартира
АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що вона виконувала
зобов'язання належним чином,
відповідно до умов договору позики. В
зв'язку з коливанням курсу іноземної
валюти, позивач звернулась до
відповідача з проханням повернути йому
грошові кошти у розмірі 8 000 доларів США,
але відповідач відмовився прийняти
таке виконання зобов'язання.

В подальшому відповідач відмовився від
отримання грошових коштів від
позивача, посилаючись на те, що позивач
прострочила черговий платіж за
договором позики, чим порушила його
умови, та повинна сплатити неустойку.
Позивач була змушена повертати суму
позики поштовим переказом.

05 листопада 2009 року відповідач
звернувся до приватного нотаріуса ХМНО
ОСОБА_3 з заявою про повідомлення
ОСОБА_1 про розмір заборгованості,
виниклою внаслідок порушення
виконання зобов'язання.

Разом з тим, позивач вказує, що на її
адресу жодної вимоги з розрахунком
заборгованості не надходило.

Так, ОСОБА_1 вважає дії відповідача
неправомірними та такими, що порушують
її права та чинне законодавство
України, у зв'язку з чим вона і
звернулась до суду з даним позовом.

14 травня 2014 року відповідач ОСОБА_2
надав суду письмові заперечення, в яких
просив суд відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 В обґрунтування
заперечення відповідач вказав, що він
свої зобов'язання за договором позики
виконав своєчасно та в повному обсязі,
а позивач порушила умови договору,
оскільки сплатила тільки три перших
платежі. За договором позики ОСОБА_1
зобов'язалась повернути борг до 19.11.2009
року, але у вказаний строк погашення
заборгованості не відбулося, у зв'язку
з чим відповідач був змушений
звернутися до приватного нотаріуса з
проханням повернути йому грошові
кошти. Приватний нотаріус неодноразово
повідомляла ОСОБА_1 про необхідність
погашення заборгованості, але позивач
на ці вимоги не відреагувала. Після
цього ОСОБА_2 отримав виконавчий напис
та пред'явив його до примусового
виконання до ВДВС Харківського
районного управління юстиції.

Матеріали справи також містять
письмові заперечення третьої особи
ВДВС ХРУЮ від 12.10.2010 року, де вказано, що
державним виконавцем здійснювались
виконавчі дії з примусового виконання
виконавчого напису приватного
нотаріуса в порядку та у відповідності
до Закону України «Про виконавче
провадження». Доводи та твердження
позивача не мають обґрунтованого
пояснення і підтвердження. Окрім цього
вказано, що позивач звернулась до суду
з порушення строку оскарження
постанови державного виконавця.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, який
діє на підставі довіреності від 12.07.2010
року, в судовому засіданні уточнений
позов підтримали, просили суд його
задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_5,
яка діє на підставі договору від 06.05.2014
року, в судовому засіданні проти позову
заперечували, просили суд відмовити в
його задоволенні.

Третя особа приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи за
його відсутності.

Представник третьої особи ВДВС
Харківського районного управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
про день час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив,
клопотання про розгляд справи 24.06.2014
року за його відсутності не надавав.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, вважає, що
у задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступних обставин.

В судовому засідання було встановлено,
що 19.11.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було
укладено договір позики грошей,
посвідчений приватним нотаріусом ХРНО
ОСОБА_6 19.11.2008 року, зареєстровано в
реєстрі за №5813. (а.с. 7)

Згідно п. 1 даного договору,
позикодавець передав у власність
позичальникові грошові кошти в розмірі
162 288,00 грн.. що еквівалентно 27 600 доларів
США.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Відповідач, у свою чергу зобов'язалась
повертати ОСОБА_2 суму позики наступним
чином: кожного місяця до 19 числа
повертати 6 147,00 грн., що еквівалентно 1 050
доларів США, а до 19.11.2009 року повернути 94
374,00 грн., що еквівалентно 16 050 доларів
США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики, 19.11.2008 року між
ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(іпотекодавець) було укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом ХРНО ОСОБА_6, зареєстровано
в реєстрі за № 5814 (а.с. 8).

Відповідно до умов іпотечного договору
іпотекодавець передає, а
іпотекодержатель приймає в іпотеку
нерухоме майно: трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Оціночна вартість предмету іпотеки
становить 246 900 грн.

В ч. 1 ст. 575 ЦК України окремим видом
застави визначено іпотеку - заставу
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку»
регламентує, що за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідач вказує, що за договором
позики позивач здійснила лише перші
три платежі у сумі, еквівалентній 1 050
доларів США 19.12.2008 року, 18.01.2009 року, та
18.02.2009 року, що підтверджується
розписками на зворотному боці договору
позики.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем відправлялися
грошові перекази на користь ОСОБА_2, а
саме: 10.04.2009 року у сумі 6 174,00 грн., та у
сумі 700 грн. 30.06.2009 року. (а.с. 11)

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_1 порушила умови
договору позики від 19.11.2008 року в
частині строків чергових платежів та
остаточного терміну повернення всієї
суми позики.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 порушила
виконання зобов'язання, 10.04.2009 року та
05.11.2009 року, позикодавець звертався до
приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 та
приватного нотаріусу ХМНО ОСОБА_3 з
заявою про повідомлення ОСОБА_1 про
необхідність повернення грошей у сумі
24 450,00 доларів США станом на 10.04.2009 року
та у сумі 143 766 грн. станом на 19.11.2009 року.
(а.с. 12-14, 17-18)

Так, на адресу позивача ОСОБА_1 було
надіслано дві вимоги щодо погашення
заборгованості за договором позики.
(а.с. 15-16, 17-18)

В судовому засіданні сторони пояснили,
що жодна з вимог ОСОБА_1 не була
виконана.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Частина 2 цієї ж статті вказує, що
позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.

У вимогам, направлених на адресу
ОСОБА_1, її було повідомлено, що у
випадку не повернення грошей ОСОБА_2,
він буде змушений задовольнити свої
вимоги шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі
виконавчого напису приватного
нотаріусу переданого на примусове
виконання до органів державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору.

Право позивача задовольнити свої
вимоги за кредитним договором шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
передбачено відповідними нормами
Закону України «Про іпотеку» та
положеннями іпотечного договору.

Так, згідно ч.1 ст. 33 Закону України « Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п. 5.2. договору іпотеки,
звернення стягнення на предмет іпотеки
може здійснюватися за вибором
іпотекодержателя шляхом позасудового
врегулювання на підставі виконавчого
напису нотаріусу, або на підставі
рішення суду.

Відтак, 12.12.2009 року приватний нотаріус
ХРНО ОСОБА_3 вчинив виконавчий напис, та
запропонував звернути стягнення на
майно, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_1, квартиру АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2. За рахунок коштів,
отриманих від реалізації майна ОСОБА_1,
було запропоновано задовольнити
вимоги ОСОБА_2 у розмірі 143 755 грн. та
вартість нотаріальних послуг у розмірі
1 4374,55 грн. (а.с. 130)

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнень на предмет
іпотеки здійснюється, зокрема, на
підставі виконавчого напису нотаріуса
або згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 пред'явив виконавчий
напис до примусового виконання до
Відділу державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції.

Відповідно до ч.1,2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, крім
іншого, виконавчі написи нотаріусів.

Так, відповідно до ст. 19, 25 вказаного
закону, постановою державного
виконавця Єрмак Г.В. від 04.02.2010 року було
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису №1986 від
20.12.2009 року про звернення стягнення на
майно, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_1, а саме на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2 в сумі у розмірі 145 192,55
грн. (а.с. 133)

Актом державного виконавця опису й
арешту майна Серії АА №766305 від 02.04.2010
року було описано та накладено арешт на
трикімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 136)

Постановами державного виконавця від
02.04.2010 року було призначено експерта,
суб'єкта оціночної діяльності для
надання письмового висновку, звіту про
оцінку майна, та виконавче провадження
було зупинено до розгляду справи по
суті. (а.с. 140, 141)

Позивач, вважає, що відповідач
зобов'язаний перерахувати суму боргу
та переглянути умови договору, а тому
виконавчий напис приватного нотаріуса
та постанова державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження
підлягають скасуванню.

Так, в судовому засіданні позивач
просила суд зобов'язати ОСОБА_2
перерахувати суму боргу за договором
позики від 19.11.2008 року, укладеного між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та зобов'язати ОСОБА_2
переглянути термін та умови дії
договору позики від 19.11.2008 року.

Стосовно цієї позовної вимоги суд не
знаходить підстав для її задоволення, у
зв'язку з наступним.

Статтею 204 ЦК України встановлено
презумпцію правомірності правочину, де
вказано, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Так, в судовому засіданні було
достовірно встановлено, що договір
позики від 19.11.2008 року є дійсним,
оскільки його недійсність прямо не
встановлена законом та він не визнаний
судом недійсним.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до положень ст.ст. 628, 629 ЦК
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ЦК України чітко
передбачено випадки коли сторони чи
суд мають право змінювати умови
договору.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України,
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Частина 4 ст. 652 ЦК України встановлює,
що зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Отже, в даному випадку суд не вбачає
жодної підстави для зміни умов
договору позики від 19.11.2008 року,
оскільки істотні порушення договору
відбулися саме зі сторони та з вини
позивача, а умови для істотної зміни
обставин - відсутні, у зв'язку з чим
підстави для задоволення цієї частини
позову відсутні.

Крім того, позивач просила суд
скасувати виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 від
20.12.2009 року, та вважати його таким, що не
підлягає виконанню, а також скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 04.02.2010 року винесену
державним виконавцем Єрмак Г.В.

Як було встановлено у рішенні вище,
відповідач звернувся до приватного
нотаріуса для вчинення виконавчого
напису через порушення позивачем умов
договору позики від 19.11.2008 року, що
чітко передбачено чинним
законодавством.

Будь-яких порушень законодавства
України під час вчинення приватним
нотаріусом ОСОБА_3 виконавчого напису
судом не вбачається.

Не вбачається також і порушень закону
державним виконавцем під час відкриття
виконавчого провадження та подальшого
примусового виконання виконавчого
напису нотаріусу.

Так, суд не знаходить підстав для
задоволення жодної з вимог ОСОБА_1, у
зв'язку з чим відмовляє в позові в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 1, 7, 10, 11, 57-60, 61, 209, 215 ЦПК України,
ст. ст. 1, 6, 23, 204, 524, 230, 575, 627, 628, 629, 651, 652, 1046,
1049 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35 Закону
України «Про іпотеку», ст.ст. 17, 19, 25
Закону України «Про виконавче
провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
3-ті особи Приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_3, відділ державної виконавчої
служби Харківського районного
управління юстиції Харківської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, скасування виконавчого напису,
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Труханович