Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1411/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

25.06.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Гайсюка О.В.;
Письменного О.А.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 01
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування на
нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3
про визнання права власності в порядку
спадкування на будинок з надвірними
будівлями, який розташований по
АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_4. Після його смерті
відкрилася спадщина, що складається з
будинку, площею 46,7 кв.м., з надвірними
будівлями, який розташований по
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_5
фактично прийняли спадщину, як
спадкоємці за законом, оскільки
проживали разом із ОСОБА_4 на момент
його смерті та зареєстровані за
вищевказаною адресою, своє право на
спадщину в нотаріальному порядку не
оформлювали.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері
позивача ОСОБА_5, відкрилася спадщина
на ? частину вищевказаного будинку
площею 46,7 кв.м з надвірними будівлями,
який розташований по АДРЕСА_1, яка
перейшла померлій у спадок після
смерті чоловіка ОСОБА_4.

ОСОБА_2, як спадкоємець першої
черги вважає себе такою, що прийняла
спадщину, оскільки на момент смерті
матері проживала разом з нею і від
спадщини не відмовлялася.

ОСОБА_3, який є рідним братом
позивача, та сином померлих
спадкодавців, є також спадкоємцем за
законом першої черги після смерті
батьків, але хоча він і зареєстрований
у спірному будинку за адресою АДРЕСА_1,
проте разом із спадкодавцями не
проживав та у визначений законом строк
не подав до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини, як після смерті
батька так і матері, тому є таким, що не
прийняв спадщину.

ОСОБА_3 зареєстрований у спірному
будинку з 24 січня 1995 року, але не
проживав у ньому фактично з 2000 року, так
як виїхав за межі України. Факт не
проживання відповідача у спірному
будинку підтверджується довідкою
голови квартального комітету № 29 від 12
листопада 2013 року та відповідним актом
від 12 листопада 2013 року, а також
показами свідків.

Згідно ч.2 ст. 2 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» реєстрація місця
проживання або її відсутність не
можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

ОСОБА_2 вважає себе єдиним
власником спірного будинку, проте не
може отримати у нотаріуса свідоцтво
про право на спадщину на будинок,
оскільки у неї існує спір з цього
приводу з братом ОСОБА_3.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 01
квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить про скасування
рішення суду та ухвалення нового, яким
задовольнити її вимоги повністю.
Зазначає, що суд першої інстанції
приймаючи рішення не повно з'ясував
обставини, що мають істотне значення
для справи, неправильно застосовано
норми матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
за таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову судом
першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_4, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
(а.с.8). Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається з будинку,
площею 46,7 кв.м. з надвірними будівлями,
який розташований по АДРЕСА_1. Вказаний
будинок належав ОСОБА_4 на підставі
свідоцтв про право на спадщину від 02
липня 1997 року та від 20 листопада 1987 року
(а.с.6-7, а.с. 120).

Відповідач у справі, син померлого,
ОСОБА_3 зареєстрований у спірному
будинку з 24 січня 1995 року, проте у ньому
фактично не проживає з 2000 року по даний
час, оскільки виїхав за межі країни.
Факт не проживання відповідача у
спірному будинку підтверджується
довідкою голови квартального комітету
№ 29 від 12 листопада 2013 року,
відповідним актом від 12 листопада 2013
року, показами свідків ОСОБА_7, та
рідних дітей відповідача ОСОБА_8 і
ОСОБА_9, які також підтвердили даний
факт (а.с.19-20, а.с.122).

Згідно копії домової книги ОСОБА_2, як
після смерті батька ОСОБА_4, так і після
смерті матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала у спірному
будинку АДРЕСА_1 (а.с.9; 14-18). З заявою про
прийняття спадщини звернулась тільки
після смерті батька у ІНФОРМАЦІЯ_1, при
цьому вказала про інших спадкоємців
матері та брата ОСОБА_3

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає справу в межах позовних
вимог та на підставі доказів наданих
сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.(ст.1218 ЦК
України).

Згідно ч. ч. 1. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину якщо протягом
строку встановленого ст. 1270 ЦК України
він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої
черги за законом.

Пунктами 3.21 та 3.22 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 22.02.2012
року №296/5 спадкоємець, який постійно
проживав із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270
Цивільного кодексу, він не заявив про
відмову від неї. У разі відсутності у
паспорті такого спадкоємця відмітки
про реєстрацію його місця проживання
доказом постійного проживання із
спадкодавцем можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець на день смерті спадкодавця
проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки
у спадщині за законом є рівними.

Спадкоємці, що віднесені законом
до однієї черги, ніяких переваг один
перед іншим не мають, а спадкова маса,
що припадає на спадкоємців цієї черги,
поділяється між ними в рівних частках
(крім предметів звичайної домашньої
обстановки та вжитку).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ніяких переваг
один перед іншим не мають, оскільки є
спадкоємцями за законом та віднесені
законом до першої черги спадкування.
Відповідач зареєстрований у спірному
будинку за місцем проживання
спадкодавців з 24 січня 1995 року та
протягом строку встановленого ст. 1270
ЦК України заяву про відмову від
спадщини після смерті батьків не
подавав.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до узагальнення
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від 16
травня 2013 року суди досліджують
обгрунтовану постанову про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема, відмову у видачі свідоцтва про
право на спадщину. Неможливість
реалізації права спадкування в обсязі
бажаному стороною, при наявності спору
між спадкоємцями, за умови
неможливості нотаріусу до положень
чинного законодавства видати
свідоцтво про спадкування, сторона
вправі звернутися до суду за захистом
невизнаного права.

Кіровоградською Державною
нотаріальною конторою № 2 повідомлено,
що 10 березня 2006 року ОСОБА_2 звернулася
із заявою про прийняття спадщини після
смерті батька ОСОБА_4 і видачу
свідоцтва про право на спадщину та
зазначила про наявність інших
спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.61).

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
ОСОБА_2 з заявою та відповідними
документами про прийняття спадщини
після смерті матері та видачі
свідоцтва про спадкування майна не
зверталась, а відтак не довела про
наявність спору між спадкоємцями.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 ЦПК
України.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним
законодавством, зокрема, Законом
України "Про нотаріат", підзаконними
нормативними актами, визначено
нотаріальний порядок оформлення права
на спадщину, що відповідає
встановленій законодавством
сукупності функцій притаманній
юрисдикційній діяльності судів та
нотаріусів. Це знайшло також
підтвердження у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику в справах
про спадкування.

У разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це є
підставою для відмови у позові.

ОСОБА_2 не довела належними та
допустимими доказами порушення її
прав прийнятті спадщини після смерті
батьків. Тому, судом першої інстанції
обґрунтованого визначено про
недоведеність позивачем заявлених
вимог та виходячи з визначених ст. 1 ЦПК
України завдань цивільного
судочинства правомірно відмовив у
задоволенні позову.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України,
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст.
314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 01 квітня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: