АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-1815/14
Головуючий у 1 інстанції: Вовк С.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В.,
Усика Г.І.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 1 лютого 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Конверсбанк", треті особи:
ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, Орган опіки та
піклування Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації про
визнання договору про іпотечний
кредит недійсним та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Конверсбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та звернення
стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Печерського районного суду
м. Києва від 1 лютого 2011 року позов
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Конверсбанк", треті особи:
ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, Орган опіки та
піклування Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації про
визнання договору про іпотечний
кредит недійсним залишено без
задоволення.

Зустрічний позов Публічного
акціонерного товариства "Конверсбанк"
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
та звернення стягнення на предмет
іпотеки задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Конверсбанк" 2 874 346, 38 грн. суми
заборгованості за договором.

У рахунок погашення заборгованості
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
на квартиру що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Встановлено спосіб реалізації
предмета іпотеки: квартири що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
надання права Публічному акціонерному
товариству "Конверсбанк" укладати від
свого імені договір купівлі-продажу
предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві.

Ціна продажу предмета іпотеки
встановлена за згодою між ОСОБА_2 та
Публічним акціонерним товариством
"Конверсбанк" або на підставі оцінки
майна суб'єктом оціночної діяльності,
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна та вирішено питання щодо
судових витрат.

В решті задоволення вимог позову
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
2 червня 2011 року частково задоволена
апеляційна скарга ОСОБА_2, у зв*язку із
чим рішення Печерського районного
суду м. Києва в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки змінено, і
викладено в такій редакції:

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за договором іпотечного кредиту
від 03.08.2007 р. перед Публічним
акціонерним товариством "Конверсбанк"
в розмірі 2 874 346, 38 грн. звернуто
стягнення на предмет іпотеки: на
квартиру що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишено без
змін (т. 2 а.с. - 100).

В квітні 2013 року ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог за первісним
позовом, подала апеляційну скаргу на
рішення Печерського райсуду від 1
лютого 2011 року, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та зупинити виконання
оскаржуваного вказаного, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема апелянт вказує на те, що в
порушення вимог ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» в рішенні суду не
зазначена а ні початкова ціна, а ні
спосіб реалізації спірного майна По
суті суд своїм рішенням видав
довіреність банк на право від імені
іпотекодавця ОСОБА_2 укласти договір
купівлі-продажу квартири з будь-якою
особою покупцем.

Крім того, направлена ОСОБА_2 позивачем
вимога за формою і змістом не
відповідає ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», а також не погоджується із
розміром боргу за кредитним договором,
який визначив банк у своїй позовній
заяві, з тих підстав, що його не можна
перевірити внаслідок ненадання банком
первинних бухгалтерських документів.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, просив залишити рішення
суду першої інстанції без змін, апелянт
в судове засідання не з*явився, будучи
повідомленим належним чином про час і
місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 03.08.2007 р. між ОСОБА_2
та TOB "Партнер-Банк", правонаступником
якого є ПАТ "Конверсбанк"було укладено
договір про іпотечний кредит № І76/980-Ф0.

Згідно п. 1.1. договору, кредитор
зобов'язується надати позичальнику на
умовах цього договору грошові кошти в
сумі 2 176 000,00 грн. для придбання
квартири, а позичальник зобов'язується
прийняти, належним чином використати
та повернути кредит в сумі 2 176 000,00 грн.,
а також сплатити відсотки за
користування кредитом в розмірі 15%
річних порядку, на умовах та в строки,
визначені цим договором.

Відповідно до п. 2.4. договору,
позичальник зобов'язується щомісячно
до 03 числа кожного місяця, починаючи з
наступного після укладання цього
договору, здійснювати погашення
кредиту та сплачувати нараховані
кредитором відсотки ануїтетними
платежами в сумі не менше 30 455,00 грн.
відповідно до графіку погашення
кредиту шляхом внесення готівки до
каси кредитора або шляхом
безготівкових перерахувань на рахунок
№ 701, відкритий у кредитора.
Останню сплату платежу здійснити не
пізніше 02.08.2022 р.

03.08.2007 р. між ОСОБА_2 та TOB "Партнер-Банк"
було укладено іпотечний договір.

Відповідно до п. 1.1. іпотечного
договору, іпотекодавець ОСОБА_2) з метою
забезпечення належного виконання
зобов'язання, що випливає з договору
про іпотечний кредит, передає, а
іпотекодержатель (TOB "Партнер-Банк")
приймає в іпотеку в порядку і на
умовах, визначених цим договором,
нерухоме майно житлового призначення,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.
І, а. с. 224-227).

Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки,
іпотекодержатель набуває право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки у випадку, якщо у
момент настання строку виконання
зобов'язань, вони не будуть виконані
(виконані неналежним чином).

У зв*язку із неналежним виконанням
іпотекодавцем своїх зобов*язань за
кредитним договором у нього виникла
заборгованість. Претензія банка від
19.05.2008 р. з вимогою погасити прострочену
заборгованість залишена без
задоволення, після чого банк звернувся
до суду із даним позовом.

Станом на 25.11.2010 р. заборгованість
складала 2 874 346,38 грн.

Рішенням суду 01.02.2011 р. заборгованість
і зазначеному розмірі була стягнута на
користь банка, а також було звернуто
стягнення на предмет іпотеки - належну
ОСОБА_2 квартиру.

Апеляційний суд м. Києва розглянув
апеляційну скаргу ОСОБА_2, і своїм
рішенням від 02.06.2011 р., залишеним без
змін ухвалою ВССУ від 29.12.2011 р., змінив
рішення районного суду, виклавши його
резолютивну частину в редакції, яка
виключала можливість подвійного
стягнення боргу із відповідача
(апелянта).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги
стосовно того, що в рішенні суду не
зазначена а ні початкова ціна, а ні
спосіб реалізації спірного майна ,
колегія суддів виходила із того, що у
відповідності до ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» (далі - Закон), у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки, в
рішенні суду зазначаються крім іншого,
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ст. 38 Закону, при наявності
відповідного рішення або застереження
у договорі, іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги шляхом
укладання договору купівлі-продажу
предмету іпотеки із будь-якою особою -
покупцем.

Ціна продажу предмета іпотеки при
такому способу реалізації
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотеко держателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Оскаржуваним рішенням встановлений
спосіб реалізації предмету іпотеки в
передбаченому ст. 38 Закону порядку, тоб
то позивачу, який є іпотекодержателем,
надано право, укласти від свого імені
договір купівлі-продажу предмета
іпотеки з будь-якою особою-покупцем, а
також визначено, що ціна продажу
предмета іпотеки встановлюються за
згодою між ОСОБА_2 та ПАТ "Конверсбанк"
або на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Також є безпідставним посилання
апелянта на те, що суд своїм рішенням
видав довіреність банку на право від
імені іпотекодавця ОСОБА_2 укласти
договір купівлі-продажу квартири з
будь-якою особою покупцем. Зміст
резолютивної частини рішення свідчить,
що банку надано право укласти договір
купілві0продажу від свого імені, а не
виступати в такій угоді від імені
іпотекодавця..

Стосовно невідповідності направленої
ОСОБА_2 вимоги за формою і змістом ст. 35
Закону, то в даному випадку слід
виходити із змісту документи, а не його
назви, а щодо незгоди із розміром боргу
внаслідок ненадання банком первинних
бухгалтерських документів, то це
питання вже було предметом розгляду
судом апеляційної і касаційної
інстанцій. Крім того, вказуючи на
незгоду із наданим банком розрахунком
заборгованості, для спростування
викладених у ньому даних, апелянту
необхідну було надати свій розрахунок,
після чого суд апеляційної інстанції
мав би можливість перевірити доводи
апелянта щодо необгрунтованості
зроблених районним судом висновків в
цій частині позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність ухваленого рішення не
впливають і до уваги колегією судів не
приймаються.

Таким чином, рішення суду є законним і
обгрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування колегія судді в не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 1 лютого 2011 року з урахуванням
змін, внесених до нього рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 2 червня
2011 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: