Справа № 477/1326/14-ц
Провадження № 4-с/477/8/14
У Х В А Л А

26 червня 2014 року Жовтневий районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого – судді
Козаченка Р.В.,

при секретарі – Бітюковій
С.В.,

за участю: скаржника – ОСОБА_1 (не
з'явився),

державного
виконавця — ОСОБА_2,

розглянувши в м. Миколаєві у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Жовтневого районного
суду Миколаївської області цивільну
справу за скаргою ОСОБА_1 на дії
державного виконавця,

в с т а н о в и в:

В червні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду зі скаргою на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління
юстиції Миколаївської області ОСОБА_2,
в якій просив скасувати постанову
державного виконавця від 25 лютого 2014
року про повернення йому виконавчого
документу щодо стягнення з громадянина
ОСОБА_3 боргу в сумі 4671 грн.

В обґрунтування скарги вказував, що
державний виконавець не провів всіх
необхідних заходів по виконавчому
провадженню, які мав би вчинити згідно
із законом України “Про виконавче
провадження” (далі — Закон), в тому
числі не оголосив боржника в розшук.

В судове засідання скаржник
не з'явився, про його час та місце був
повідомлений належним чином, його
неявка не є перешкодою в розгляді
скарги.

Державний виконавець в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення скарги, вказуючи, що були
вчинені всі необхідні дії, однак місце
знаходження боржника встановлено не
було, а оголошення його в розшук
неможливо, оскільки Наказом МВС
України від 27 серпня 2008 року № 408
розшуку підлягають тільки боржники за
аліментами, за відшкодуваннями шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'ю або смертю особи, що
підтверджується судовою практикою.

Суд, заслухавши пояснення
державного виконавця, перевіривши
матеріали скарги та матеріали
виконавчого провадження, прийшов до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК
України учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

На виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління
юстиції Миколаївської області
знаходилося виконавче провадження

№ 38925654, відкрите за виконавчим листом
№ 2-21 від 21 липня 2011 року, виданому
Жовтневим районним судом
Миколаївської області на виконання
рішення цього ж суду від 24 лютого 2011
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 грошових коштів за договором
позики в загальній сумі 4671 грн. 00 коп.

25 лютого 2014 року державним
виконавцем було винесено постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачеві з тієї підстави, що в
результаті вжитих заходів неможливо
з’ясувати місце знаходження боржника.

При винесені даної
постанови державний виконавець вказав,
що керувався положеннями п. 5 ч. 1 ст. 47
Закону.

Дана норма передбачає, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші
виконавчі документи, що можуть бути
виконані за безпосередньої участі
боржника).

Крім того, згідно з п.10 ч.3 ст.
11 цього ж Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання.

Дії державного виконавця
при оголошенні боржника у розшук
регламентуються ст. 40 Закону.

У разі відсутності
відомостей про місце проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, а також
дитини за виконавчими документами про
відібрання дитини державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника або дитини.

Розшук боржника - фізичної
особи, дитини, розшук транспортних
засобів боржника здійснюють органи
внутрішніх справ, а розшук боржника -
юридичної особи та іншого майна
боржника організовує державний
виконавець. Розшук оголошується
відповідно за місцем виконання рішення
або за останнім відомим місцем
проживання, перебування,
місцезнаходженням боржника чи
місцезнаходженням його майна, або за
місцем проживання (місцезнаходженням)
стягувача.

Незвернення державного
виконавця до суду у випадках,
передбачених частиною першою цієї
статті, а також інші дії та
бездіяльність державного виконавця,
пов'язані з розшуком боржника або його
майна, можуть бути оскаржені у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з п. 3.12 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
2 квітня 2012 року, перед зверненням до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини, який здійснюється
відповідно до статті 40 Закону,
державний виконавець вживає заходів,
спрямованих на встановлення
фактичного місцезнаходження боржника -
фізичної особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на
запит від відповідних територіальних
органів МВС України щодо місця
реєстрації особи;

б) отримання інформації від
учасників виконавчого провадження та
інших осіб, у тому числі усно (в такому
випадку отримана інформація
відображаєься в акті державного
виконавця), про можливі місця
перебування боржника;

в) перевірки наявності
боржника за можливими місцями його
перебування, встановленими під час
проведення виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо
місця роботи боржника;

ґ) отримання інформації про
боржника з інших джерел.

Організацію розшуку
боржника - юридичної особи та майна
боржника чи інформації про місце
отримання боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

З матеріалів справи
вбачається, що в зазначеному вище
виконавчому провадженні державним
виконавцем були здійснені запити щодо
встановлення реєстрації місця
проживання боржника та наявності чи
відсутності у нього майна, на яке
можливо звернути стягнення і згідно
отриманих відповідей у нього майна та
офіційних доходів не виявлено.

На підставі цього державним
виконавцем 25 лютого 2014 року було
прийнято рішення повернути стягувачу
виконавчий лист на підставі п.5 ч.1
статті ст. 47 Закону у зв'язку з
неможливістю встановити місце
проживання, перебування боржника -
фізичної особи.

Однак з матеріалів справи
вбачається, що державним виконавцем не
було здійснено всіх заходів щодо
встановлення місця проживання
боржника.

У порушення п.3.12
вищезазначеної Інструкції державний
виконавець не здійснив всіх запитів до
належних державних органів, та не
вчинив інших дій по розшуку місця
знаходження боржника.

Крім того, він не звернувся
до суду з поданням про розшук боржника,
як того вимагає ст. 40 Закону.

Твердження держвиконавця
про те, що органи внутрішніх справ не
здійснюють розшуку боржників по
виконавчих листах щодо стягнення боргу
за договорами позики і на цьому також
стоїть судова практика, суд вважає
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються ст. 40 Закону.

Зазначена стаття покладає
обов'язок розшуку боржника - фізичної
особи саме на органи внутрішніх справ.
Категорій справ, по яким здійснюється
розшук, зазначена стаття не передбачає.

Посилання на Наказ
Міністерства внутрішніх справ України
№ 408 від 27 серпня 2008 року, який
передбачає розшук тільки боржників за
виконавчими документами про стягнення
аліментів або про відшкодування шкоди,
заподіяної каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я або у зв'язку з
утратою годувальника, суд вважає
безпідставним, оскільки Закон має вищу
юридичну силу ніж наказ міністерства.

Вказівка державного
виконавця на те, що судова практика
також стоїть на позиції про
відсутність підстав для оголошення в
розшук боржника, який не підпадає під
категорію боржників, визначених
вказаним Наказом МВС, є безпідставною
та не підтвердженою належними даними.
Так, представлення суду під час
розгляду даної справи копії лише
однієї ухвали Жовтневого районного
суд, якою відмовлено в задоволені
подання державного виконавця про
оголошення розшуку боржника, до того ж
з відміткою, що ухвала не набрала
законної сили, не може бути
підтвердженням цьому.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 383-387 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Жовтневого районного управління
юстиції Миколаївської області ОСОБА_2
від 25 лютого 2014 року про повернення
стягувачу ОСОБА_1 виконавчого
документу № 2-21 від 21 липня 2011 року у
виконавчому провадженні ВП № 38925654 про
стягнення на його користь з ОСОБА_3
боргу в сумі 4671 грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області на протязі п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя

Р.В
Козаченко