Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд
Запорізької області

в складі: головуючого-судді Поди Н.М.

при секретарі: Сивак
В.Г.

за участю прокурора Лось О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Чернігівка цивільну
справу за позовом Чернігівської
районної державної адміністрації, як
органу опіки та піклування в інтересах
малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівська РДА, як орган опіки та
піклування в інтересах малолітнього
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, в якій просить
позбавити її батьківських прав
відносно її сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач посилається на те, що
відповідачка ОСОБА_2 є матір'ю
малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відомості щодо батька дитини внесені
відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Сім'я
ОСОБА_2 з 2005р. перебуває у полі зору
служби у справах дітей через ухилення
від виконання передбачених
законодавством обов'язків щодо
виховання і утримання дітей. У 2004р., 2008р.
рішенням Чернігівського районного
суду ОСОБА_2 була позбавлена
батьківських прав відносно трьох своїх
дітей. З моменту народження ОСОБА_1
відповідачка не виконувала обов'язки
по догляду за новородженою дитиною,
зловживала спиртними напоями,
неодноразово залишала дитину саму
вдома, в помешканні незадовільний
санітарно-гігієнічний стан, збираються
сторонні люди, які розпивають
алкогольні напої. 22.04.2014р. під час
відвідування сім'ї за місцем мешкання
лікарем педіатром було встановлено, що
дитина має підвищену температуру тіла,
попередньо встановлено діагноз:
обструктивний бронхіт, пневмонія,
білково-енергетична недосталість II ст.
Мати перебувала в стані алкогольного
сп'яніння, категорично відмовлялася
від госпіталізації. Після
госпіталізації дитини матір вчинила
сварку у дитячому відділенні, яке потім
покинула, залишивши дитину без ліків та
харчування. ОСОБА_2 неодноразово за
результатами відвідувань
притягувалась до адміністративної
відповідальності в порядку ст. 184 КУпАП,
однак позитивних висновків остання не
зробила. Крім того, ОСОБА_2 з 2005р.
перебуває на обліку у лікаря нарколога
з приводу алкогольної залежності. За
період перебування на обліку ухилялася
від добровільного лікування, як
стаціонарного, так і амбулаторного.
Кошти державної соціальної допомоги,
які вона отримує витрачає в основному
на придбання спиртних напоїв та
цигарок.

У зв'язку з тим, що матір самоусунулася
від виконання своїх обов'язків, не
цікавиться життям своєї дитини, не дбає
про її фізичний та духовний розвиток,
не піклується про її виховання, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного огляду, лікування, позивач
просить суд позбавити відповідачку
батьківських прав відносно її сина,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала, посилаючись на те, що
вона дбає про дитину, надає їй все
необхідне, просила не позбавляти її
батьківських прав.

Свідок ОСОБА_3 - завідувач сектору
опіки, піклування та усиновлення
служби у справах дітей Чернігівської
РДА в судовому засіданні пояснила, що
Сім'я ОСОБА_2 з 2005р. перебуває у полі
зору служби у справах дітей через
ухилення від виконання передбачених
законодавством обов'язків щодо
виховання і утримання дітей. За
рішенням суду була позбавлена
батьківських прав відносно трьох своїх
дітей. Піся народження сина ОСОБА_1 не
виконувала обов'язків по догляду за
новонародженою дитиною. Разом зі своїм
співмешканцем зловиживає алкогольними
напоями, в наслідок чого у них вдома
збираються сторонні люди, в сім'ї часто
виникають бійки, часто дитину вдома
залишає саму, за нею не доглядає. У
будинку постійно порушуються
санітарно-гігієнічні умови. ОСОБА_2
неодноразово притягувалась до
адміністративної відповідальності в
порядку ст.184 КУпАп. Кошти, які вона
отримує на дитину до 3 років витрачає в
основному на спиртне та цигарки.
Вищезазначене свідчить про ухилення
ОСОБА_2 від виконання обов'язків по
вихованню дитини.

Свідок ОСОБА_5 - лікар педіатр КУ
«Чернігівська ЦРЛ» в судовому
засіданні пояснила, що сім'я ОСОБА_2
проживає на дільниці її
обслуговування. 1 раз на місяць як лікар
педіатр вона відвідує дитину за місцем
проживання. Дитина народилась
здоровою. Коли вона відвідувала
дитину, матір майже завжди знаходилася
у нетверезому стані. 22.04.2014р. під час
чергового відвідування нею було
встановлено, що дитина має підвищену
температуру тіла та встановлено
попередній діагноз: обструктивний
бронхіт, пневмонія?,
білково-енергетична недостатність II
ст. ОСОБА_2 в цей час перебувала у стані
сп'яніння і категорично відмовлялась
від госпіталізації дитини. Несвоєчасне
реагування матері на стан здоров'я
своєї дитини призвело до ускладнень,
а саме до винекнення у дитини хвороби
серця.

Свідок ОСОБА_6 - лікар нарколог КУ
«Чернігівська ЦРЛ» в судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_2 перебуває
у нього на обліку з приводу
алкогольної залежності більше 10 років.
Періодична форма. За весь період
ухилялась від добровільного лікування,
як стаціонарного, так і амбулаторного.
У зв'язку з частим перебуванням у стані
алкогольного спяніння ОСОБА_2 має
розлади психіки та поведінки.

Свідок ОСОБА_7 - директор
Чернігівського РЦСССДМ в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_2 була
поставлена на облік до Банку даних осіб
та сімей, які опинилися у складних
життєвих обставинах Чернігівського
РЦСССДМ після того, як 19.09.2013р. остання
була виявлена вагітною у стані
алкогольного сп'яніння фахівцем із
соціальної роботи під час
інспектування на території
Стульневської сільської. Протягом
вересня-грудня 2013р. під час соціальних
інспектувань вагітна ОСОБА_2 постійно
знаходилася у нетверезому стані,
рекомендації членів комісії щодо
ведення здорового способу життя
ігнорувала, її співмешканець ОСОБА_8
також постійно вживає алкогольні
напої. Коли ОСОБА_2 народила сина
Чернігівським РЦСССДМ були направлені
листи до Чернігівської ЦРЛ та служби у
справах дітей про доцільність
тимчасового перебування дитини у
дитячому відділенні ЦРЛ у зв'язку з тим,
що батьками в помешкані не створені
належні санітарно-гігієнічні умови. За
вищевказаних обставин сім'я ОСОБА_2
була взята під соціальний супровід, під
час якого з матір'ю згідно плану
проводились заходи щодо попередження
вилучення дитини з родини, проте з боку
останньої план соціального супроводу
не виконувався. Вважає, що перебування
дитини разом з матір'ю є загрозою для
життя останньої.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, свідків, думку
прокурора, який не заперечував проти
задоволення позовної заяви, вивчивши
матеріали справи, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його
свідоцтвом про народження (а.с.6).

Відомості про батька ОСОБА_1 записані
за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135
Сімейного кодексу України, що
підтверджується Витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про державну реєстрацію
народження згідно з частиною першою
статті 135 Сімейного кодексу України для
призначення допомоги від 08.01.2014р.,
наданого Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернігівського
районного управління юстиції у
Запорізькій області (а.с.7).

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Стульневської сільської
ради Чернігівського району
Запорізької області №293 від 19.05.2014р.,
ОСОБА_2 проживає, але не зареєстрована в
АДРЕСА_1 разом зі співмешканцем ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Згідно наданої характеристики з місця
проживання, ОСОБА_2 проживає разом із
співмешканцем, з яким зловживають
спиртними напоями, ніде не працює,
нерідко веде бродячий спосіб життя,
дитина не доглянута (а.с.18).

Довідка КУ «Чернігівська ЦРЛ» №442 від
15.05.2014р. свідчить про те, що ОСОБА_2
перебуває на обліку з приводу
алкогольної залежності (а.с.20).

Відповідно до рішення Чернігівського
районного суду Запорізької області від
22.07.2004р. ОСОБА_2 була позбавлена
батьківських прав відносно своєї
доньки, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Вироком Чернігівського районного суду
Запорізької області від 06.06.2007р. ОСОБА_2
була засуджена за ст. 166 КК України до 2
років позбавленні волі, з
випробуванням 1 рік 6 місяців.(а.с.14).

Рішенням Чернігівського районного
суду Запорізької області від 20.10.2008р.
ОСОБА_2 була позбавлена батьківських
прав відносно своїх неповнолітніх
дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.13).

Відповідно до наявних в матеріалах
справи актів - попередження від 05.11.2013р.,
08.01.2014р.,20.02.2014р., 14.04.2014р. ОСОБА_2
неодноразово попереджалась про
невживання алкогольних напоїв.
(а.с.29,30,33,34)

Акти обстеження умов проживання від
08.01.2014р., 20.02.2014р., 22.04.2014р. свідчать про
незадовільні умови проживання у
будинку ОСОБА_2 (а.с.31,32,35).

27.02.2014р., 22.04.2014р. службою у справах дітей
Чернігівської РДА направлялися
клопотання до Чернігівського РВ ГУМВС
щодо вжиття заходів адміністративного
впливу на ОСОБА_2 (а.с.36,37).

Відповідно до наданої інформації
сулужбі у справах дітей Чернігівської
РДА фельдшером Стульневського ФАПу
Волковою Н.І. - під час відвідування
сім'ї ОСОБА_2 з метою огляду дитини, нею
неодноразово були виявлені факти
перебування батьків дитини у стані
алкогольного сп'яніння та залишення
дитини самої вдома (а.с.24,25,26,27).

Відповідно до висновку про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 орган опіки і піклування
вважає за доцільне позбавлення її
батьківських прав, так вона
ухиляється від виконання своїх
обовязків: не піклується про фізичний
і духовний розвиток сина, не забезпечує
необхідного харчування, медичного
огляду, лікування дитини, що негативно
впливає на його фізичний розвиток як
складову виховання.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від
виховання своєї дитини, і в силу ст. 164
Сімейного кодексу України підлягає
позбавленню батьківських прав.

Згідно ст. 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, піклувальник,
особа, в сім'ї якої проживає дитина,
заклад охорони здоров'я або навчальний
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини; зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток;
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя; зобов'язані поважати дитину;
передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу
України та ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного
суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток, як складову
виховання, не спілкуються з дитиною, не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей, не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі, не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу, не створюють умов для отримання
нею освіти.

Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України
„Про охорону дитинства " кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки, або
особи, які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.
Предметом основної турботи та основним
обов'язком батьків є забезпечення
інтересів своєї дитини. Виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини. На кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право
і зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати
належні умови для розвитку її
природних здібностей, поважати
гідність дитини, готувати її до
самостійного життя та праці. Виховання
дитини має спрямовуватися на розвиток
її особистості, поваги до прав, свобод
людини і громадянина, мови,
національних історичних і культурних
цінностей українського та інших
народів, підготовку дитини до
свідомого життя у суспільстві в дусі
взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції
про Права дитини, ратифікованої
Постановою ВР 27.02.1991 року,
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний
для фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних
для розвитку дитини. Держави-учасниці
визнають права дитини, яка віддана
компетентними органами на піклування
з метою догляду за нею, її захисту або
фізичного чи психічного лікування,
на періодичну оцінку лікування,
наданого дитині, і всіх інших умов,
пов'язаних з таким піклуванням про
дитину. Держави-учасниці погоджуються
щодо того, що освіта дитини має бути
спрямована на: розвиток особи,
талантів, розумових і фізичних
здібностей дитини в найповнішому
обсязі; виховання поваги до прав
людини та основних свобод, а також
принципів, проголошених у Статуті
Організації Об'єднаних Націй;
виховання поваги до батьків дитини, її
культурної самобутності, мови і
національних цінностей країни, в якій
дитина проживає, країни її походження
та до цивілізацій, відмінних від її
власної; підготовку дитини до
свідомого життя у вільному суспільстві
в дусі розуміння, миру, терпимості,
рівноправності чоловіків і жінок та
дружби між усіма народами, етнічними,
національними і релігійними групами,
а також особами з корінного населення.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає,
що позовні вимоги про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі та вважає
необхідним позбавити ОСОБА_2
батьківських прав стосовно
малолітньої дитини, ОСОБА_1 за тими
підставами, що відповідачка
самоусунулася від виконання своїх
обов'язків по відношенню до
малолітньої дитини, взагалі не
проявляє до неї материнської турботи,
байдуже ставиться до виховання, не
піклується про фізичний і духовний
розвиток, не забезпечує необхідного
харчування, медичного огляду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України ,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов Чернігівської районної
державної адміністрації, як органу
опіки та піклування в інтересах
малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав -
задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7
батьківських прав відносно її
малолітнього сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 243,60 грн.: Чернігівський
районний суд Запорізької області,
ЄДРПОУ суду: 37304095, УДК у Чернігівському
районі ГУДКУ в Запорізькій області,
отримувач коштів: Державний бюджет
Чернігівського району, код отримувача
(код за ЄДРПОУ) 34677035, МФО 813015, №
доходного рахунку щодо сплати судового
збору 0316

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя