Справа № 138/1495/14-ц
Провадження №:2/138/484/14
м. Могилів - Подільський
Могилів - Подільський міськрайонний
суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Жикевич Т.Б.,
за участю секретаря Алєксєєвої
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Могилеві -
Подільському Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
ОСОБА_1 звернулася в суд з
вказаним вище позовом, який
мотивовано тим, що позивачу на праві
власності належить житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1. У вказаному будинку також
зареєстрована відповідач, яка там
фактично не проживає протягом
останніх трьох років. Самостійно
скасувати реєстрацію відповідач не
Зазначені обставини і стали
підставою для звернення позивача до
суду з вимогами про визнання
відповідача такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, а саме
В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена завчасно та
належним чином, за місцем реєстрації.
Будь-яких заяв чи повідомлень, в тому
числі про розгляд справи за її
відсутності, відповідач суду не надала.
Враховуючи зазначені обставини, за
згодою позивача суд, ухвалив провести
заочний розгляд справи, за наявними в
Заслухавши пояснення позивача,
показання свідка, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази в їх
сукупності суд, приходить до висновку,
що позов слід задовольнити, враховуючи
Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.97 р. відповідно до Закону N 475/97-ВР від
17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції",
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Частиною 1 статті 319 ЦК України
передбачено право власника володіти,
користуватись та розпоряджатись своїм
майном на власний розсуд.
Згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку від 28.04.2011 року
посвідченого приватним нотаріусом
Могилів - Подільського районного
нотаріального округу Вінницької
області ОСОБА_3, та зареєстрованого в
Могилів-Подільському БТІ за реєстровим
номером 3100669 від 23.07.2011 укладеного між
продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1,
продавець передав у власність, а
покупець набула у власність житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1,
Договір зареєстровано 28.04.2011, що
підтверджується витягом з державного
реєстру правочинів. Право власності на
вказаний об'єкт нерухомого майна
зареєстровано позивачем 23.07.2011, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав (а.с.6,7,8).
Тобто, згідно положень п.1 ч.1 ст. 346 ЦК
України право власності ОСОБА_4 на
зазначений об'єкт нерухомого майна
В судовому засіданні позивач
зазначила, що в придбаному нею жилому
приміщенні залишилася зареєстрованою
відповідач яка є невісткою колишньою
власника даного будинку.
Факт реєстрації відповідача в будинку
позивача підтверджується записами
Домової книги для (реєстрації) прописки
громадян, які проживають в АДРЕСА_1 та
даними адресної довідки (а.с.9,10,16).
16.05.2014 комісією в складі: В.о. сільського
голови Власика С.М. депутата сільської
ради Косіянчук Ю.В., члена виконкому
ОСОБА_7 складено акт обстеження №2 в
будинку АДРЕСА_1 в якому зазначено, що в
даний будинок належить ОСОБА_1 останні
три роки ОСОБА_2 за вказаною адресою не
В судовому засіданні
допитаний в якості свідка ОСОБА_8
зазначив, що він проживає АДРЕСА_2 та є
сусідом позивача. Підтвердив той факт,
що відповідач разом з своїм чоловіком з
2004 року не проживають за адресою
АДРЕСА_1 оскільки вони вибули до
АДРЕСА_3 де і проживають на даний час.
Права власника житлового будинку
визначені 150 ЖК Української СРС та ст. 383
ЦК України, відповідно до яких власника
має право використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 405 ЦК України право
члена сім'ї власника будинку, який не є
його співвласником, на користування
цим будинком обумовлено наявністю
сімейних відносин із власником і
спільним із ним проживанням у цьому
Враховуючи той факт, що право власності
ОСОБА_4 на зазначений об'єкт нерухомого
майна було припинено, то ОСОБА_2 також
втратила право на користування даним
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Встановлені обставини та положення
зазначених вище норм свідчать про
законність вимог позивача, в зв'язку з
чим позов підлягає задоволенню.
При вирішенні даного спору суд також
зважає на те, що відповідно до ст. 7
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється відповідним
уповноваженим органом з реєстрації
протягом семи днів на підставі рішення
суду про позбавлення права
користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею документально
підтверджені судові витрати.
Враховуючи викладене та
керуючись ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", ст. 41
Конституції України, ст. 150 ЖК
Української СРС, ст.ст. 319, 346, 383, 391, ч.2
ст.405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, а саме будинком, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн.60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом,що його ухвалив,за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач має право на оскарження
заочного рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Т.Б.ЖИКЕВИЧ