Справа № 373/663/14-ц Головуючий у І
інстанції Овдієнко К.М.Провадження №
22-ц/780/3462/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 46
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів: Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Франюк
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 10 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дівичківської
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області про усунення
перешкод в користуванні земельними
ділянками,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, який мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся
ОСОБА_4. Ще за життя 21 липня 1999 року вона
склала заповіт, згідно якого все своє
майно заповіла йому. 23 липня 2009 року
він, звернувшись до
Переяслав-Хмельницької районної
державної нотаріальної контори з
відповідною заявою, прийняв спадщину.
Крім позивача, спадщину прийняла дочка
померлої, відповідачка ОСОБА_2, яка мала
право на обов'язкову частку у спадщині
як непрацездатна дитина спадкодавця.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2009 року, що набрало
законної сили, за ОСОБА_2 визнане право
власності на 1/8 частину спадкового
майна у вигляді земельної ділянки
площею 1,6648 га та земельної ділянки
площею 1,0599 га, розташованих на
території Дівичківської сільської
ради Переяслав-Хмельницького району
Київської області, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 серпня 2012 року державний нотаріус
Переяслав-Хмельницької районної
державної нотаріальної контори
Коляденко Я.В. видав позивачеві два
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на 7/8 частин кожної із
спірних земельних ділянок. У
свідоцтвах зазначено, що 1/8 частка
вказаного спадкового майна
успадкована ОСОБА_2 на підставі рішення
суду від 09 грудня 2009 року.

25 грудня 2012 року на ім'я відповідачки
виготовлені два державні акти на право
власності на земельні ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
увесь розмір вказаних земельних
ділянок, а саме: площею 1,0599 га серії ЯЙ
№ 922744 та площею 1,6648 га серії ЯЙ № 922743.
Підставою видачі державних актів
зазначено рішення суду від 09 грудня 2009
року.

У зв'язку з порушенням його прав
позивач просив суд відновити його
право на спадщину за заповітом на 7/8
часток земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 1,6648 га та 1,0599 га,
розташованих на території
Дівичківської сільської ради; визнати
незаконними державні акти на право
власності на ці земельні ділянки: серії
ЯЙ № 922744 та серії ЯЙ № 922743, видані 25
грудня 2012 року на ім'я ОСОБА_2, і
скасувати їх державну реєстрацію.

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 10 квітня 2014 року позовні
вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, неповноту та
неправильність встановлення обставин,
що мають значення для справи, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким в
задоволенні частини позовних вимог
відмовити. Обґрунтувала скаргу тим, що
до спадкового майна померлої ОСОБА_4,
крім спірних земельних ділянок,
належить житловий будинок з надвірними
будівлями та господарськими спорудами
під номером 22 по вул. Жовтневої
революції в с. Дівички
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, грошові вклади та
право на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і ведення особистого
селянського господарства, яка
знаходяться за тією ж адресою. За усною
домовленістю, яка існувала між нею та
позивачем, вони дійшли згоди про виділ
їй спірних земельних ділянок в рахунок
її обов'язкової частки у спадщині, а
позивачеві - всього іншого спадкового
майна. Тому права позивача ніяким чином
не було порушено.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2009 року за відповідачем
було визнане право власності в порядку
спадкування на 1/8 частину земельної
ділянки площею 1,6648 га та на 1/8 частину
земельної ділянки площею 1,0599 га, а не на
увесь розмір вказаних ділянок, як
вважає відповідач. За таких умов
оформлення права власності
відповідача на спірні ділянки у
повному розмірі порушує права
позивача, який є власником інших 7/8
вказаних ділянок.

З наведеними висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погоджується в повному обсязі. У
відповідності до положень ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Хоча
резолютивна частина рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 09 грудня 2009 року допускає
можливість двоякого трактування
питання щодо того, чи визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/8 спірних земельних
ділянок, або ж увесь розмір вказаних
ділянок складає належну їй частку у
розмірі 1/8 від спадкового майна,
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 10.01.2012 року, яким вказане
рішення суду першої інстанції було
залишене без змін, усувається
можливість такого двоякого
трактування судового рішення та
встановлюється, що за ОСОБА_2 визнане
право власності на 1/8 спірних
земельних ділянок.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином, рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: