Ухвалаіменем україни 04 червня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Амеліна В.І.,Гончара
В.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про визнання
припиненими договорів поруки та
стягнення моральної шкоди, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 01
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просив визнати припиненими договори
поруки від 24 жовтня 2007 року
№ 1699/ДП-2, від 25 лютого 2008 року б/н, від
19 вересня 2008 року б/н та
стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн. В обґрунтування вимог
зазначив, що між ТОВ
«ПІРАМІДА» та ПАТ КБ «ПриватБанк»
укладено кредитні договори № 1699
від 24 жовтня 2007 року, № 1827 від 25 лютого
2008 року та № 2103 від 19 вересня 2008 року. В
рахунок забезпечення виконання
зобов'язань між ним та ПАТ КБ
«ПриватБанк» укладені договори поруки
від 24 жовтня 2007 року № 1699/ДП-2, б/н від 25
лютого 2008 року та б/н від 19 вересня 2008
року. 10 вересня 2013 року ТОВ «ПІРАМІДА»
ліквідовано, що підтверджується
повідомленням про проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи від 02 вересня 2013 року,
витягом з державного реєстру від 02
вересня 2013 року про припинення ТОВ
«ПІРАМІДА» за судовим рішенням від 27
травня 2013 року № 804/6308/13-а. У зв'язку з
припиненням діяльності ТОВ «ПІРАМІДА»
без правонаступників, його
зобов'язання як поручителя підлягають
визнанню припиненими, у зв'язку з
припиненням зобов'язань по кредитним
договорам боржника ТОВ
«ПІРАМІДА». Крім того, ОСОБА_5 як
директор ТОВ «Піраміда» ввів його в
оману щодо наслідків підписання
вказаних вище договорів поруки,
оскільки підписанням даних договорів
поруки на нього фактично перевели
судові спори з приводу повернення
кредитних коштів, що завдало йому
моральних й душевних страждань,
приниження честі та гідності. Також
своїми діями ОСОБА_5 завдав удару по
його діловій репутації, як фізичної
особи, яка полягає в тому, що він на
теперішній час знаходиться в списку
несумлінних платників (клієнтів банку),
а тому, якщо при нагоді він спробує
скористатися послугами банку щодо
видачі кредитних коштів, йому буде
відмовлено.

Рішенням П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 01
листопада 2013 року позов задоволено.
Припинено договори поруки №
1699/ДП-2 від 24 жовтня 2007 року, б/н від 25
лютого 2008 року, б/н

від 19 вересня 2008 року, укладені між ЗАТ
КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000
грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 лютого
2014 року рішення П'ятихатського
районного суду Дніпропетровської
області від 01 листопада 2013 року
скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 моральної шкоди.
Ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено. В
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суді першої та апеляційної
інстанцій в частині визнання
припиненими договорів поруки,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Постановляючи оскаржувані рішення,
суди попередніх інстанцій правильно
виходили із того, що договори поруки
припинилися внаслідок припинення
забезпеченого ними основного
зобов'язання.

Доводи касаційної скарги про
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанцій і суду першої
інстанції у нескасованій апеляційним
судом його частині та не дають підстав
для скасування оскаржуваних судових
рішень.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення
оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 01
листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.І. АмелінВ.П. Гончар