Єдиний унікальний номер 269/798/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5396/2014
Головуючий у 1 інстанції: Апалькова О.М.
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді:
Тимченко О.О.,

суддів:
Дундар І.О., Смєлік С.Г.,

при секретарі:
Біляєві М.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 27 травня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО», про
захист прав споживачів, визнання угоди
недійсною, стягнення суми, -

В С Т А Н О В И
В:

Рішенням Совєтського районного
суду м. Макіївки від 27 травня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ТОВ «АВТО ПРОСТО», про захист прав
споживачів, визнання угоди недійсною,
стягнення суми відмолено.

Не погодившись з рішенням суду
позивач ОСОБА_1 приніс апеляційну
скаргу, в якій ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового про
задоволення його позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначив, що
відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про те, що на момент укладення
між сторонами вказаної Угоди, ТОВ «АВТО
ПРОСТО» дійсно не мав необхідної
ліцензії, оскільки на той час неможливо
було отримати відповідну ліцензію, так
як фактично не існувало умов та
підставі її видачі, а тому ТОВ «АВТО
ПРОСТО» на день укладення Угоди не
зобов'язаний мати ліцензію. Посилковим
є посилання суду на постанову
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року у справі № 6-40цс13.

Представник позивача в судовому
засіданні доводи апеляційної
підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «АВТО
ПРОСТО» в судове засідання не з'явився,
надав суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності (а.с. 73-76) .

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність
представника відповідача, оскільки
відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається із матеріалів справи, що 18
лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО
ПРОСТО» було укладено угоду № 379439 з
додатками № 1 та № 2 про надання послуг
(а.с. 5-9), предметом якої є надання
учасникам послуг системи «Авто Так»,
спрямованих на придбання автомобіля
марки «KIA Cerato» у групі вартістю 156 800
грн., через механізми надання прав на
його отримання, передбачені в цій
угоді. Відповідно до умов угоди позивач
сплатив внесок у розмірі 35 700 грн. 84 коп.
(а.с. 11-12). 15 січня 2013 року ТОВ «АВТО
ПРОСТО» отримало ліценцію на право
надання фінансових послуг з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів в групах (а.с. 28).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 суд першої інтонації
виходив з того, що на час укладення між
сторонами спірної Угоди отримання ТОВ
«АВТО ПРОСТО» відповідної ліценції не
було обов'язковим для здійснення своєї
діяльності, оскільки існувала
встановлена законом відкладальна
умова.

Такий висновок суду є вірним та
ґрунтується на вимогах матеріального
та процесуального права.

Відповідно до чч. 1, 2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України,
правочин юридичної особи, вчинений нею
без відповідного дозволу (ліцензії),
може бути визнаний судом недійсним.

Діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» з
адміністрування фінансових коштів
підпадає під поняття "фінансова
послуга".

Відповідно до ч. 5 ст.1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг»
від 02 червня 2011 року № 3462-ІV (набув
чинності з 09 січня 2012 року) внесено
зміни до ч.1 ст.4 Закону України «Про
фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» та доповнено
п.11, відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676
"Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах") (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система
"АвтоТак" - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в
групі. Після формування групи
учасників залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст.ст. 5, 6 додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного,
законодавець виділяє ознаки, що
застосовуються до поняття «придбання
товарів у групах», якими є умови
отримання відповідного дозволу та
дотримання всіх встановлених вимог, є
легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності «пірамідальної
схеми» згідно з п.7 ч.3 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш «активними», за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО»
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо «придбання
товарів у групах» у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, а тому
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що висновок суду першої
інстанції, що діяльність ТОВ «АВТО
ПРОСТО» є легітимною, у тому числі й до
введення законом ліцензування такої
діяльності.

За таких, обставин колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги за своїм
змістом є не спроможними та не є
підставами для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, надав їм належну оцінку, в
рішення суду повно відображені
обставини справи, що мають суттєве
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення повністю
відповідає усім вимогам ст.ст.213-215 ЦПК
України та є законним і обґрунтованим.

З матеріалів апеляційної скарги та
змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо їх незаконності і
неправильності.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК
України та роз'яснень що містяться у п.
18 постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що
законне, обґрунтоване та правильне по
суті й справедливе рішення суду не може
бути скасоване з одних лише формальних
міркувань, а тому апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Совєтського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: