Номер провадження: 22-ц/785/5574/14
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Оверіної О.В., Мартинової К.П.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом Управління з
фізичної культури та спорту Одеської
міської ради до ОСОБА_3 про стягнення
збитків, треті особи - Одеська міська
рада, ОСОБА_4, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 28 листопада
2013 року,

встановила:

У лютому 2007 року Управління з фізичної
культури та спорту Одеської міської
ради (далі - УФКС) звернулося до суду з
вказаним позовом. Зазначило, що ОСОБА_3
займав посаду начальника Управління з
фізичної культури та спорту Одеської
міської ради.

В 2006 році контрольно-ревізійним
управлінням в Одеський області
проводилась перевірка діяльності
установи, якою були виявлені певні
порушення при використанні бюджетних
коштів, яким УФКС було завдано збитків
в загальному розмірі на 39000,00 гривень.

З урахуванням викладеного позивач
вважає вказані збитки шкодою,
заподіяною працівником підприємства
внаслідок неналежного виконання
посадових обов'язків, що підлягає
відшкодуванню в повному обсязі в
розмірі 39000,00 гривень.

Справа розглядалася неодноразово.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 28 листопада 2013 року позов
Управління з фізичної культури та
спорту Одеської міської ради було
задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Управління з фізичної культури та
спорту Одеської міської ради суму
збитків в загальному розмірі 39000,00
гривень.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про відмову позивачу у
задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що вина
ОСОБА_3 у скоєнні збитків
підтверджується актом перевірки
контрольно-ревізійного управління в
Одеській області від 20 листопада 2006
року № 032-23/414.

Проте, повністю погодитись з такими
висновками районного суду колегія
суддів не може, оскільки суд внаслідок
порушення норм матеріального та
процесуального права дійшов цього
висновку без всебічного, повного й
обґрунтованого з'ясування дійсних
обставин справи, а надані докази по
справі оцінені судом першої інстанції
односторонньо.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із засад і
змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпаними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у
справі рішення не відповідає.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Установлено, що ОСОБА_3 з 01 червня 2005
року по 02 грудня 2005 року займав посаду
начальника УФКС Одеської міської ради,
який згідно із п. 4.2.7 Положення про
Управління з фізичної культури та
спорту Одеської міської ради є
розпорядником коштів, що належать
управлінню.

Відповідно до плану
контрольно-ревізійної роботи
контрольно-ревізійного управління в
Одеський області на IV квартал 2006 року,
контрольно-ревізійним управлінням в
Одеський області була проведена
ревізія окремих питань
фінансово-господарської діяльності в
УФКС за період з 01 липня 2005 року по 16
жовтня 2006 року.

Актом перевірки
контрольно-ревізійного управління в
Одеській області від 20 листопада 2006
року №032-23/414 були встановлені факти
безпідставної виплати надбавок до
посадового окладу працівникам
централізованої бухгалтерії
управління, в тому числі в 2005 році
головному бухгалтеру та його
заступнику, з зазначенням вини
керівника, який не видавав накази та
факти необґрунтованого списання
товарно-матеріальних цінностей і
коштів на проведення спортивних
заходів на різні суми з зазначенням
вини колишнього головного бухгалтера
ОСОБА_4

Тобто, установлено, що вказані
порушення були допущені як з вини
начальника управління ОСОБА_3 так і
головного бухгалтера ОСОБА_4

Проте, суд першої інстанції покладаючи
на ОСОБА_3 повну матеріальну
відповідальність, в порушення вимог ст.
ст. 213, 214 ЦПК України на зазначене уваги
не звернув, не встановив усіх обставин,
які мають значення для вирішення
справи, не визначився із характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає до застосування та
не дав їм належної оцінки.

Одночасно, ухвалюючи судове рішення
про задоволення позову суд першої
інстанції посилався на ст. 1166 ЦК
України і ст. 132 КЗпП України, тобто на
дві взаємовиключаючі одна одну норму
матеріального права, які мають різни
предмети дослідження та
відповідальності, а отже остаточно не
визначився з підставою позову УФКС
Одеської міської ради.

Зазначені обставини мають значення для
правильного вирішення справи і є
складовою предмета доказування. При
цьому, згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених
Кодексом.

Крім того, в порушенні ст. 33 ЦПК України
суд першої інстанції при розгляді
справи не залучив до розгляду справи в
якості співвідповідача головного
бухгалтера ОСОБА_4, про що також було
зазначено і в ухвалі колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
12 вересня 2008 року. (т. 1 а.с. 115-117)

При цьому, судова колегія зазначає, що
відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, змінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має право відповідати за позовом,
або залучає до участі у справі іншу
особу як співвідповідача. У разі
відсутності згоди на це позивача суд
залучає до часті у справі іншу особу як
співвідповідача.

Тобто, якщо відповідальність повинна
нести інша особа, а не та, до якої
пред'явлено позов, і позивач не
погоджується на її заміну, суд залучає
до участі у справі іншу особу, як
співвідповідача та в результаті
розгляду справи відмовляє в позові до
неналежного відповідача. Цих положень
Закону суд першої інстанції не
врахував.

Законодавець, виключивши можливість
апеляційного суду скасувати у такому
випадку рішення суду з направленням
справи на новий розгляд, не змінив
положення ст. 303 ЦПК України, згідно з
якою апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції і не наділив апеляційний суд
правом скасувати рішення, після чого,
залучивши таку особу до участі у
справі, вирішити спір як суд першої
інстанції. Скасування рішення в такому
випадку не позбавляє права позивача на
пред'явлення позову і до цієї особи, яка
має відповідати за цим позовом.

Отже, вказане судове рішення є
передчасним.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Оскільки неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору, рішення районного суду на
підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову позивачу у
задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 28 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Управління з
фізичної культури та спорту Одеської
міської ради до ОСОБА_3 про стягнення
збитків, треті особи - Одеська міська
рада, ОСОБА_4 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

О.В.Оверіна

К.П.Мартинова