АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]
19 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва
в складі: головуючого -
суддів - Ящук Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Київрічсервіс» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання договорів
за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до Приватного акціонерного товариства
«Київрічсервіс» про визнання
договорів дійсними та визнання права
за апеляційною скаргою представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична група
«Ферзь» - Миханіва Володимира
Романовича на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 03 січня 2013
у грудні 2012 року позивач - ПрАТ
«Київрічсервіс» звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
недійсними договори, укладені з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 09.08.2011 р. про організацію
проведення ремонтних робіт на базі
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1». В ході
розгляду справи товариство уточнило
свої вимоги та просило визнати вказані
договори неукладеними, а також визнати
за товариством право власності на
майновий комплекс бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 3 507, 1 кв.м, а саме 19
нежилих будівель, очисні споруди,
Комплексну трансформаторну
підстанцію-6238 з кабельною лінією та на
стояночне судно «Вишневецький».
Відповідачі звернулись до суду із
зустрічним позовом, в якому просили
визнати дійсними вказані договори та
визнати за ними право власності на
частини об'єктів майнового комплексу
бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_1: за ОСОБА_1 - на 3 нежилі
будівлі загальною площею 488,1 кв.м., за
ОСОБА_2 - на 2 нежилі будівлі загальною
Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 03 січня 2013 року основний
позов було задоволено частково -
визнано за товариством право власності
на вказані об'єкти та відмовлено в
задоволенні вимог про визнання
договорів недійсними та неукладеними,
а зустрічний позов задоволено в
повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник ТОВ «Юридична група
«ФЕРЗЬ» - Миханів В.Р. подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати в частині визнання права
власності на майновий комплекс за ПрАТ
«Київрічсервіс», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що між ним та ПрАТ «Київрічсервіс»
існує спір щодо належності кабельної
мережі від ТП-1796 до КТП-6238.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ
«Київрічсервіс» посилалось на те, що
09.08.2011 р. між ним та ОСОБА_1 було укладено
договір на організацію проведення
ремонтних робіт будівель і споруд та
благоустрій території бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», об'єктом якого були 3
нежилі будівлі загальною площею
об'єктів 488 кв.м.

Того ж дня було укладено договір з
ОСОБА_2 на організацію проведення
ремонтних робіт будівель і споруд та
благоустрій території бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», об'єктом якого були 2
нежилі будівлі загальною площею 607 кв.м.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились
від нотаріального посвідчення
договорів, позивач просив визнати їх
недійсними. В заяві від 27.12.2012 р. ПрАТ
«Київрічсервіс» просило визнати
вказані договори неукладеними та
просив визнати за товариством право
власності на майновий комплекс бази
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною
площею 3 507, 1 кв.м та стояночне судно
«Вишневецький», посилаючись на те, що
воно набуло право власності на вказане
майно відповідно до ст. 344 ЦК України за
набувальною давністю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в своєму зустрічному
позові вказували, що дирекцією ПрАТ
«Київрічсервіс» були залучені їх
особисті кошти для проведення
ремонтних робіт на базі відпочинку. Всі
ремонтні роботи були виконані, а також
проведено благоустрій всієї
території, однак відповідач
відмовляється повертати їм витрачені
кошти, а тому вони просили визнати
договори дійсними, як укладені
відповідно до вимог закону та визнати
за ними право власності на об'єкти, які
були відремонтовані за їх кошти.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 03 січня 2013 року основний
позов було задоволено частково -
визнано за товариством право власності
на вказані об'єкти та відмовлено в
задоволенні вимог про визнання
договорів недійсними та неукладеними,
а зустрічний позов задоволено в
повному обсязі.

Задовольняючи основний позов в
частині визнання права власності та
зустрічний позов в повному обсязі, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконали всі взяті на
себе зобов'язання за укладеними між
ними та товариством договорами, які
визнані судом дійсними, а тому набули
право власності на зазначені в
договорах об'єкти. Обґрунтування
висновку щодо задоволення вимог ПрАТ
«Київрічсервіс» про визнання права
власності на майновий комплекс рішення
суду не містить.

З таким висновком суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог погодитись неможливо,
оскільки він зроблений з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Як видно з матеріалів справи, ПрАТ
«Київрічсервіс» було зареєстровано в
Подільській районній в м. Києві
державній адміністрації 09.10.1997 р. ЗАТ
«Київрічсервіс» 09.10.1997 р. придбало у ВАТ
«ВЗП «Вторма» майновий комплекс за
адресою: м. Київ, парк «Дружби народів».

Рішенням Київської міської ради від
30.03.1999 р. ЗАТ «Київрічсервіс» було
надано в постійне користування
земельну ділянку площею 1,5006 га для
експлуатації та обслуговування
комплексу будівель та споруд бази
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» у парку
«Дружби народів» у Ватутінському
районі м. Києва (реєстраційний номер
62-4-00022).

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва 19.09.2011 р. було визнано право
власності за ПрАТ «Київрічсервіс» на
об'єкти нерухомого майна, що входять до
майнового комплексу бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Вказане рішення було
скасовано рішенням Апеляційного суду
м. Києва від 07.06.2012 р. та в задоволенні
позову ПрАТ «Київрічсервіс» було
відмовлено. У вказаному рішенні
Апеляційного суду м. Києва
зазначається, що ЗАТ «Київрічсервіс»
було проведено реконструкцію будівель
і споруд бази відпочинку та збудовано
дві нові капітальні споруди. До
території, наданої в користування, було
приєднано земельну ділянку під
кадастровим номером 62:206:044, на якій
побудовано об'єкти нерухомого майна,
яка не перебуває у власності чи
постійному користуванні ПрАТ
«Київрічсервіс» та знаходиться у межах
прибережно-захисної смуги, на якій
забороняється будівництво будь-яких
споруд, в тому числі баз відпочинку
відповідно до п. «г» ч. 2 ст. 61 ЗК
України.

Вказане рішення Апеляційного суду м.
Києва від 07.06.2012 р. було залишено без
змін ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31.10.2012 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

В судовому засіданні представник ПрАТ
«Київрічсервіс» не змогла пояснити,
чому товариство не може здійснити
державну реєстрацію права власності на
майновий комплекс в установленому
законом порядку.

Враховуючи викладене, підстав для
визнання за ПрАТ «Київрічсервіс» права
власності на майновий комплекс бази
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» немає.

Щодо заявлених вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2
слід зазначити, що при розгляді справи
не було встановлено факту порушення їх
прав з боку ПрАТ «Київрічсервіс».
Представник ПрАТ «Київрічсервіс»
визнала в судовому засіданні, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є засновниками ПрАТ
«Київрічсервіс». Відповідно до
відомостей, які містяться в ДП
«Інформаційно-ресурсний центр» ОСОБА_2
є керівником та підписантом ПрАТ
«Київрічсервіс» з 25.07.2011 р.

В жовтні 2010 р. ОСОБА_2 був замовником
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи на об'єкті: готельний
комплекс «Червона калина» у парку
«Дружби народів» на 12 готельних
номерів (а/с 89 т.1). В грудні 2011 р. саме
ОСОБА_2 як директор ПрАТ
«Київрічсервіс» подавав Декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації,
в який входили нежилі будівлі під
літерами А, Б, В, Г, Д, Е, Є, И, І, К, Л, М, Н, О,
Р, С, Т, У, Х, Ш, З, очисні споруди, КТП-6238,
загальною площею 3 618,17 кв.м (а/с 112 т. 1).
За таких обставин, доводи ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про те, що вони звертались до
ПрАТ «Київрічсервіс» з проханням
повернути витрачені на ремонт кошти, на
що їм було відмовлено дирекцією
товариства 06.11.2012 р., а тому вони набули
право власності на об'єкти нерухомого
майна, є безпідставними.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Таким чином слід скасувати рішення
суду першої інстанції в частині
вирішення основного позову щодо
визнання права власності та в частині
зустрічного позову та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні заявлених позовних вимог.
В частині вирішення основного позову
щодо відмови у визнанні договорів
недійсними рішення слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична група
«ФЕРЗЬ» - МиханіваВолодимира
Романовича задовольнити.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 03 січня 2013 року скасувати
в частині вирішення основного позову
про визнання права власності та в
частині вирішення зустрічного позову
і ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Київрічсервіс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про визнання права власності
відмовити та відмовити в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Київрічсервіс» про визнання
договорів дійсними та визнання права
власності.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7403/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Зарицька Ю.Л.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.