АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7490/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Романюк М.М.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - Перша дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
надання додаткового строку для подання
заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 липня 2014 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
Перша дніпропетровська державна
нотаріальна контора про надання
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини задоволено.
Надано позивачеві додатковий строк -
три місяці з моменту набрання рішенням
законної сили для подання заяви на
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

З таким рішенням не погодилась
відповідачка, звернулась з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне їх
з'ясування, порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права просила його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскаржуване у справі рішення ухвалено
з додержанням вказаних вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 07 листопада
2011 року. (а.с.3, 34)

Як вбачається з матеріалів справи, 14
березня 2012 року до Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини звернулась дружина
померлого, мати позивача -
відповідачка ОСОБА_2 (а.с. 33, 41 звор.)

25 квітня 2013 року вона отримала
свідоцтво про право на спадщину -
квартиру АДРЕСА_1.(а.с.43)

У подальшому, 16 липня 2014 року до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 ,
однак постановою державного нотаріуса
І.О. Парусникової-Сімон від цієї ж дати
у вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_4,
позивачу було відмовлено з підстав
пропуску строку на подання такої
заяви.(а.с.60)

Звертаючись з позовною заявою, позивач
посилався на те, що на момент смерті
батька він тяжко хворів та не мав
можливості вчасно звернутись із заявою
про прийняття спадщини, він є інвалідом
першої групи, причина інвалідності -
перенесене в дитинстві захворювання -
поліомієліт, і як наслідок враження
кінцівок обох ніг.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкоємцем має подати нотаріусу заяву
про прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України
за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 24 постанови від 30
травня 2008 року №7 «Про судову практику
у справах про спадкування», вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України
можуть бути застосовані у випадку
доведеності наявності перешкод для
подання відповідної заяви та наявності
підстав для визнання судом цих
обставин поважними.

Судом першої інстанції встановлено, що
на момент смерті спадкодавця позивач
дійсно тяжко хворів, а тому не
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини у строк,
передбачений ст. 1270 ЦК України. Згідно
довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ,
виданої 02 січня 2013 року, ОСОБА_3 є
інвалідом першої - Б групи безстроково,
потребує постійного стороннього
регульованого догляду. Згідно довідки
№2 від 01 січня 2011 року, виданої УП та СЗН
Бабушкінської районної у м.
Дніпропетровську ради, позивач
пересувається за допомогою
інвалідного візка.(а.с.9, 12)

Розглядаючи по суті даний спір, суд
першої інстанції врахував всі
обставини справи у їх сукупності,
належним чином дослідив і перевірив
поважність причини пропуску позивачем
строку для прийняття спадщини, а тому,
виходячи із доведеності наявності
перешкод для подання відповідної заяви
та наявності підстав для визнання цих
обставин поважними, прийшов до
правильного висновку про надання
позивачеві додаткового строку для
подання заяви на прийняття спадщини.

Встановлений судом додатковий строк -
тривалістю у три місяці з моменту
набрання рішенням законної сили є
достатнім для реалізації права на
подання такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи,
районним судом були виконані всі
вимоги процесуального закону, всебічно
перевірено обставини, спір вирішено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права. Рішення є
обґрунтованим, з повним відображенням
обставин, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
правильними.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та зводяться до переоцінки
доказів у справі та до незгоди з їх
оцінкою судом. Проте, за вимогами ст. 212
ЦПК України оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, а тому переоцінка
доказів на вимогу сторони не
допускається.

Посилання апелянта у скарзі на
порушення та неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження в
ході апеляційного розгляду, а отже,
відсутні передбачені ст. 309 ЦПК України
підстави для скасування оскаржуваного
судового рішення, тому колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: Болтунова Л.М.
Романюк М.М. Макаров М.О.