У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів:Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,
Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 19 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та представника
позивачки-ОСОБА_8, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 19 травня
2014 року виділено власнику ОСОБА_5 в
порядку поділу майна подружжя згідно
варіанту розподілу №1 частини №1 по
житловому будинку "А-1": 1-8 житлову
площею 18,1 кв.м.; 1-7 житлову площею 19,6
кв.м.; по сіням "а": 1-9 комору площею 5 кв.м;
1-10 кухню площею 11,3 кв.м; по веранді "а1": І
веранду площею 5,1 кв.м.; по надвірним
будівлям: Б сарай; а 2 сходи; 38% №1
огорожі, загальною вартістю 18 037 грн., що
складає 46/100 частини житлового будинку
з надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_5 в порядку поділу майна
подружжя, згідно варіанту розподілу
житлового будинку №1, до частини №1
земельну ділянку площею 504,0 кв.м.
(згідно додатку до висновку №3 -
земельна ділянка позначена на плані
чорним кольором), що дорівнює ідеальній
частці. Ділянка, що відводиться
складається з однієї земельної ділянки
площею 504,0 кв.м. з геометричними
розрізами по периметру від будинку за
годинниковою стрілкою: 1,41 м; 2,03 м; 2,35 м;
4,34 м по лінії розподілу; 15,31 м; 35,79 м по
огорожі; 12,89 м; 1,0 м; 2,95; 4,45 м; 6,0 м; 0,18 м; 1,29
м; 4,08 м; 0,33 м; 4,35 м; 0,27 м; 4,36 м; 1,68 м; 0,2 м; 0,06
м по лінії розподілу.

Виділено власнику ОСОБА_4 в порядку
поділу майна подружжя, згідно варіанту
розподілу №1 чистини №2 по житловому
будинку "А-1": 1-4 коридор площею 6,2 кв.м.; 1-5
житлову площею 12,8 кв.м.; 1-6 житлову
площею 20,1 кв.м.; по сіням "а": 1-1 коридор
площею 7 кв.м; 1-2 ванну площею 3,7 кв.м.;
котельню площею 6,9 кв.м.; по надвірним
будівлям: Пг/А-1 погріб; В сарай; Г гараж;
У вбиральня; 62% №1 огорожа, загальною
вартістю 21453 грн., що складає 54/100
частини житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_4 в порядку поділу майна
подружжя, згідно варіанту розподілу
житлового будинку №1, до частини №2
земельну ділянку площею 504,0 кв.м.
(згідно додатку до висновку №3 -
земельна ділянка позначена на плані
синім кольором), що дорівнює ідеальній
частці. Ділянка, що відводиться
складається з однієї земельної ділянки
площею 504,0 кв.м. з геометричними
розрізами по периметру від будинку за
годинниковою стрілкою: 1,41 м; 2,03 м; 2,35 м;
4,34 м по лінії розподілу; 8,49 м; 43,1 м; 23,1 м;
7,31 м по огорожі; 12,89 м; 1,0 м; 2,95; 4,45 м; 6,0 м;
0,18 м; 1,29 м; 4,08 м; 0,33 м; 4,35 м; 0,27 м; 4,36 м; 1,68 м;
0,2 м; 0,06 м по лінії розподілу.

Виділено ОСОБА_4 в порядку поділу майна
подружжя автомобіль "Audi-100", 1987 року
виписку, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 в порядку поділу
майна подружжя компенсацію на користь
ОСОБА_5 10536,50 грн. за автомобіль " Audi-100",
1987 року виписку, державний номерний
знак НОМЕР_1, внесену на рахунок ТУ ДСА
України в Рівненській області, 7990 грн.
за автомобіль УАЗ, 1977 року випуску, 1580
грн. компенсації при поділі житлового
будинку АДРЕСА_1, 1800 грн. відшкодування
витрат за проведення експертиз по
справі, 500 грн. за надання правової
допомоги.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4
вказує, що рішення суду є незаконним,
ухваленим з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд мав би винести рішення в
частині розподілу рухомого майна за
яким автомобіль "УАЗ" залишити за
позивачем, а "Audi-100" за ним, оскільки він
вніс на депозитний рахунок не
компенсацію за автомобіль "Audi-100", як
вказано в рішенні, а різницю між
оціночними вартостями автомобілів.

Доводить, що 21.08.2013 року не вчиняв
жодних дій щодо відчуження автомобіля
"УАЗ", 1977 року випуску та не отримував
коштів за нього, оскільки ОСОБА_6 без
його відома, на підставі доручення від
19.11.2010 року зняв автомобіль з обліку і
виписав на себе довідку рахунок №397317, а
22.08.2013 року отримав свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалюючи рішення про виділення
позивачу частини будинку №1 згідно
варіанту розподілу №1, судом не
враховано, що в цій частині розміщені
лічильники на електропостачання і
газопостачання та що договори на
електропостачання і газопостачання і
проектна документація складені на його
ім'я.

Зазначає, що оскільки клопотання про
призначення експертиз було заявлене
лише позивачем, то витрати по її оплаті
має нести лише вона.

Також, безпідставно стягнуто з нього
витрати на правову допомогу, так як
позивач могла сама представляти свої
інтереси в суді, однак скористалася
своїм правом на правову допомогу і
свідомо понесла по ній витрати.

З наведених підстав просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити частково позовні вимоги
ОСОБА_5, виділити їй в порядку поділу
майна подружжя частину №2
будинковолодіння та земельної ділянки
згідно варіанту розподілу №1,
автомобіль "УАЗ", 1977 року випуску, а йому
виділити частину №1 будинковолодіння
та земельної ділянки згідно варіанту
розподілу №1, автомобіль "Audi-100", 1987 року
виписку, в решті позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що спірне майно є
спільною сумісною власністю сторін, як
таке, що придбане в період шлюбу, тому
підлягає поділу між ними.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, вони відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 1973
року по 22 вересня 2012 року.

Поділу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягає
майно, яке придбано ними під час шлюбу,
зокрема, житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться по АДРЕСА_1, на який
відповідачу 25.10.2002року видано
свідоцтво про право власності,
земельна ділянка за цією ж адресою,
право власності на яку набуто у 1996році
та автомобілі марки "Audi-100", 1987 року
виписку, марки "УАЗ 469 Б", 1977 року
випуску, які придбані у травні 2011року.

Вказані обставини сторонами не
оспорюються.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України (далі - КпШС України)
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.

Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК
України, який набрав чинності з 1 січня
2004 року.

Таким чином, висновок суду про те, що
вказане майно є спільним майном
подружжя є правильним.

З метою поділу між сторонами
будинковолодіння, судом першої
інстанції по справі призначалася
судова інженерно-технічна експертиза,
відповідно до висновку якої за
№30619/1-ЮШ від 26.09.2013 року експертом
запропоновано два варіанти його
поділу.

Обираючи перший варіант згідно
вказаного висновку, суд першої
інстанції обґрунтовано врахував
позицію сторін, які просили провести
поділ саме за цим варіантом.

Доводи ОСОБА_4 щодо необхідності
виділення саме йому, а не позивачу,
частини будинку №1 по варіанту №1
вказаного висновку експертизи в
зв'язку з тим, що у даній частині
будинку розміщені лічильники на
електропостачання і газопостачання, а
договори на вказані послуги і проектна
документація складені на його ім'я, не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
висновку експерта для виконання
розподілу будинку необхідно буде
переглянути влаштування інженерних
мереж та санітарно-технічних
зручностей, тобто при переплануванні
та переобладнанні будинку на дві
ізольовані квартири виникне
необхідність виготовлення нової
проектної документації та укладення
кожним власником договорів на
постачання електроенергії та газу.

Окрім цього, як ствердила у судовому
засіданні представник позивачки,
відповідач до подачі ОСОБА_5 позову сам
поділив будинок на дві частини і
проживає в тій частині, яку виділив
йому суд.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки транспортний засіб "УАЗ 469
Б", 1977 року випуску, був зареєстрований
22 серпня 2013 року за ОСОБА_6, то
відчуження вказаного автомобіля
відбулось після розірвання між
сторонами шлюбу без згоди позивачки.

Жодних належних доказів продажу
вказаного автомобіля ОСОБА_6 по
довіреності від 19.11.2010 року, під час
шлюбу та зі згоди ОСОБА_5 відповідачем
суду не надано та позивачем
заперечується.

У п. 30 постанови Пленуму Верховного
суду України від 21.12.2007 № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного манна подружжя" судам
роз'яснено, що у випадку коли при
розгляді вимоги про поділ спільного
сумісного майна подружжя буде
встановлено, що один із них здійснив
його відчуження чи використав його на
свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Сторонами не заперечується сума, за яку
було продано автомобіль марки "УАЗ 469
Б", 1977 року випуску, а саме 2000 доларів
США, суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_5 компенсацію 1/2
вартості вказаного автомобіля, що з
урахуванням офіційного курсу НБУ
становила 7990 грн.

Не можуть бути прийняті судом доводи
апеляційної скарги про те, що 21.08.2013
року ОСОБА_6 без відома ОСОБА_4 на
підставі доручення від 19.11.2010 року зняв
автомобіль марки "УАЗ 469 Б" з обліку,
виписав на себе довідку-рахунок №397317
та 22.08.2013 року отримав свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
оскільки довідка-рахунок є документом,
який підтверджує купівлю-продаж
автомобіля, а тому ОСОБА_6 не міг сам у
себе ж придбати спірний автомобіль.

Крім того, допитаний у якості свідка
під час розгляду справи судом першої
інстанції ОСОБА_6 вказував про зняття з
обліку автомобіля марки "УАЗ 469 Б" саме
відповідачем, що підтверджується
технічним записом судового засідання.

Згідно висновку експерта № 30910/3 ПС
судової автотоварознавчої експертизи
від 26 вересня 2013 року ринкова вартість
автомобіля "Audi-100", 1987 року виписку,
державні номерні знаки НОМЕР_1, станом
на 9.09.2013 становить 21073 гривні.

Твердження відповідача про те, що ним
було внесено на депозитний рахунок не
компенсацію за автомобіль "Audi-100", як
вказано в рішенні, а різницю між
оціночними вартостями автомобілів
марок "УАЗ 469 Б" та "Audi-100", спростовуються
наявною в матеріалах справи копією
квитанції № k4/G/220 від 16.05.2014 року (а.с. 179),
згідно якої ОСОБА_4 було сплачено
грошову компенсацію замість частки у
праві спільної сумісної власності на
майно в розмірі 10536,5 грн., що є рівно
половиною від ринкової вартості
автомобіля "Audi-100", яка становить 21073 грн.

Також, не ґрунтуються на вимогах закону
доводи відповідача про безпідставне
стягнення з нього судом на користь
позивача витрат з оплати експертиз та
правової допомоги.

Враховуючи викладене, рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
судом з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду, а тому
колегія суддів не знаходить підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314, 317, 325 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 19 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Василевич В.С.