Справа № 369/2333/14-ц Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/3336/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Суханової
Є.М.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 08
квітня 2014 року про відмову в
задоволенні заяви про розстрочку
виконання рішення суду в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про розстрочку
виконання рішення суду, посилаючись на
те, що рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 16
червня 2010 року з неї стягнуто борг в
розмірі 461 820 грн. 52 коп.

Зазначала, що на виконання рішення суду
нею було передано стягувачу 10000 доларів
США, а в даний час у неї змінились
обставини, які ускладнюють виконання
рішення суду, а саме, тяжка хвороба
батька, і вона має на утриманні
неповнолітню доньку та є єдиним
годувальником в сім'ї.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1
просила суд розстрочити виконання
рішення суду, а саме, шляхом стягнення з
неї грошової суми в розмірі 3000 грн.
щомісячно, зобов'язати ОСОБА_3 відкрити
розрахунковий рахунок в установі банку
на його розсуд для перерахування
грошових коштів в рахунок повернення
боргу.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 08
квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні заяви про розстрочку
виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування ухвали та
постановлення нової, якою задовольнити
заяву про розстрочку виконання рішення
суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 16 червня 2010 року
позов ОСОБА_3 задоволено. Вирішено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики в
розмірі 460000 грн. 52 коп., судові витрати в
розмірі 1820 грн., а всього - 461 820 грн. 52
коп.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документу виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

З пояснень представника позивача
ОСОБА_3 вбачається, що в даний час
здійснюється виконавче провадження з
примусового виконання рішення суду і 4
квітня 2014 року державним виконавцем
було описано та арештоване майно
боржника, а саме, земельна ділянка в
селі Білогородка.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за
наявності обставин, що утрудняють
виконання рішення, за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, зміни чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Аналогічні положення містяться і в ч.1
ст.36 Закону України «Про виконавче
провадження», де зазначено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.
Відповідно до приписів ст.129
Конституції України однією із основних
засад судочинства є обов'язковість
рішення суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, є обов'язковими до виконання
усіма органами державної влади,
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України, відповідно до
ст.14 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви
ОСОБА_1, суд правильно виходив з
відсутності підстав, передбачених
ст.373 ЦПК України для розстрочки
виконання рішення суду, оскільки ті
обставини, на які посилається заявник,
не є винятковими та не є підставою до
розстрочки виконання рішення.

За положеннями ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження»
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема, виконавчі
листи, що видаються судами.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не дають підстав вважати,
що мало місце порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення зазначеного питання.

З огляду на вищенаведене, ухвала суду є
законною, обґрунтованою і підстав для
її скасування колегія судді не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 08
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Суханова Є.М.