Справа № 128/2646/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 червня 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі :

головуючого - судді
Ганкіної І.А.,

при секретарі
Колонюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Парпуровецької
сільської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом та за членом колгоспного
двору, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Парпуровецької сільської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом та за
членом колгоспного двору, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати ОСОБА_2, після смерті
якої відкрилася спадщина, в тому числі
на ? частину будинковолодіння АДРЕСА_1,
що належало померлій згідно
погосподарських книг Парпуровецької
сільради Вінницького району. Також
мати за життя отримала свідоцтво про
право особистої власності № 43, видане
виконкомом Парпуровецької сільської
ради 02 серпня 1987 року на підставі
рішення виконкому Вінницької районної
ради народних депутатів від 23 травня 1987
року за № 167, свідоцтво зареєстровано в
КП «ВООБТІ» та записаного в реєстрову
книгу за № 1 за реєстром № 41, на цілий
житловий будинок АДРЕСА_1, в якому
зазначено, що він дійсно належить
колгоспному двору, головою якого є гр.
ОСОБА_2.

Ще за життя, 02 вересня 2002 року мати
ОСОБА_2 склала заповіт, яким на випадок
своєї смерті заповідала все своє майно,
де б воно не було і з чого б не
складалося і взагалі все те, що їй буде
належати на день смерті і на що вона за
законом матиме право своєму синові,
тобто йому - ОСОБА_1. Даний заповіт був
посвідчений Фісун Л.М., секретарем
Парпуровецької сільської ради
Вінницького району Вінницької області
і зареєстрований в реєстрі за № 107.

Осіб, що мають право на обов'язкову
частку у спадщині після смерті матері
ОСОБА_2 немає, що підтверджується
виписками з погосподарських книг
Парпуровецької сільської ради та
листом Вінницької районної державної
нотаріальної контори від 04 червня 2014
року за № Б-89/02-17

Як вказує позивач в своїй заяві, що він,
як спадкоємець за заповітом, спадщину
після смерті матері ОСОБА_2 прийняв, так
як у встановлений законом строк
звернувся з заявою про прийняття
спадщини у Вінницьку районну державну
нотаріальну контору, що
підтверджується листом Вінницької
районної державної нотаріальної
контори від 04 червня 2014 року за №
Б-89/02-17. Крім того, він постійно проживав
та був зареєстрований в одному будинку
з спадкодавцем на момент відкриття
спадщини, що згідно норм ст. 1268 ЦК
України свідчить про прийняття ним
спадщини і підтверджується даними про
його реєстрацію в паспорті.

Згідно даних погосподарських книг
Парпуровецької сільської ради станом
на 15.04.1991 року членами колгоспного
двору будинковолодіння АДРЕСА_1 були
двоє осіб: ОСОБА_2 та він, позивач по
справі - ОСОБА_1. Вони з матір'ю
проживали в зазначеному
будинковолодінні, приймали участь
своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору. Тому
вони набули право власності в рівних
частках на будинковолодіння АДРЕСА_1,
тобто кожному з них належить по 1/2
частині даного будинку.

Відповідно він, ОСОБА_1 набув право
власності на ? частину
будинковолодіння АДРЕСА_1, як член
колгоспного двору, а після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 також
відкрилася спадщина саме на ? частину
будинковолодіння, яка належала їй як
члену колгоспного двору. Однак своє
право оформити в нотаріальній конторі
він, позивач по справі не має
можливості, оскільки відповідно до
листа Вінницької районної державної
нотаріальної контори від 04 червня 2014
року за № Б-89/02-17 спадкодавцем не подано
документу з зазначенням частки
будинку за АДРЕСА_1 , яка належала саме
ОСОБА_2 .

В судовому засіданні від сторін
поступили заяви , якими просять позов
слухати в їх відсутність. Представник
позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_4
позов свого довірителя підтримала,
просила його задоволити , відповідач по
справі , а це представник
Парпуровецької сільської ради проти
задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, суд вважає, що справу можливо
розглянути без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

З'ясувавши позицію сторін по справі,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 в с.
Майдан-Чапельський Вінницького району
Вінницької області, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть, серія
НОМЕР_1 від 11.07.2008 року ( а.с. 5 ).

Після її смерті відкрилася спадщина, в
тому числі на ? частину
будинковолодіння АДРЕСА_1, що належало
померлій згідно технічного паспорту на
будинковолодіння, виданого КП « ВООБТІ
19.05.2014 року ( а.с. 13 -16). Крім того, факт
належності вказаного будинковолодіння
спадкодавці ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 також підтверджується і
довідкою Парпуровецької сільської
ради за № 337 від 28.04.2014 року ( а.с. 17) ;
свідоцтвом про право особистої
власності № 43, виданого виконкомом
Парпуровецької сільської ради 02 серпня
1987 року на підставі рішення виконкому
Вінницької районної ради народних
депутатів від 23 травня 1987 року за № 167,
свідоцтво зареєстровано в КП «ВООБТІ»
та записаного і реєстрову книгу за № 1
за реєстром № 41, на цілий житловий
будинок АДРЕСА_1, в якому зазначено, що
він належить колгоспному двору,
головою якого є гр. ОСОБА_2 (а.с. 12) .

02 вересня 2002 року ОСОБА_2 склала
заповіт, яким на випадок своєї смерті
заповідала все своє майно, де б воно не
було і з чого б не складалося і взагалі
все те, що їй буде належати на день
смерті і на що вона за законом матиме
право своєму синові - ОСОБА_1. Даний
заповіт був посвідчений Фісун Л.М.,
секретарем Парпуровецької сільської
ради Вінницького району Вінницької
області і зареєстрований в реєстрі за
№ 107 ( а.с. 6).

Осіб, що мають право на обов'язкову
частку у спадщині після смерті ОСОБА_2
немає, що підтверджується виписками з
погосподарських книг Парпуровецької
сільської ради та листом Вінницької
районної державної нотаріальної
контори від 04 червня 2014 року за № Б-89/02-17
( а.с. 21).

Єдиним спадкоємцем першої черги за
законом за спадкоємцем за заповітом
після смерті ОСОБА_2 є її син - ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серія НОМЕР_2, видане 10.11.1960
року Парпуровецькою сільською радою (
а.с. 7 ) , який спадщину прийняв, так як у
встановлений законом строк звернувся з
заявою про прийняття спадщини у
Вінницьку районну державну
нотаріальну контору, що
підтверджується листом Вінницької
районної державної нотаріальної
контори від 04 червня 2014 року за № Б-89/02-17
( а.с.21). Крім того він постійно проживав
та був зареєстрований в одному будинку
з спадкодавцем на момент відкриття
спадщини, що згідно норм ст. 1268 ЦК
України свідчить про прийняття ним
спадщини і підтверджується даними про
його реєстрацію в паспорті громадянина
України, серія НОМЕР_3 від 21.01.2000 року (
а.с.10) .

Згідно погосподарських книг
Парпуровецької сільської ради станом
на 15.04.1991 року членами колгоспного
двору будинковолодіння АДРЕСА_1 були
двоє осіб: спадкодавця - ОСОБА_2 та її
син, спадкоємець - ОСОБА_1. Вони з матір'ю
проживали в зазначеному
будинковолодінні, приймали участь
своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору ( а.с. 22-42).

Згідно п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22.12.1995 року за № 20, право власності на
майно, яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1
набули право власності в рівних
частках на будинковолодіння АДРЕСА_1,
тобто кожному з нас належить по 1/2
частині даного будинку.

Відповідно позивач ОСОБА_1 набув право
власності на ? частину
будинковолодіння АДРЕСА_1, як член
колгоспного двору, а після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 також відкрилася
спадщина саме на ? частину
будинковолодіння, яка належала їй як
члену колгоспного двору. Однак своє
право оформити в нотаріальній конторі
він не має можливості , що
підтверджується листом Вінницької
районної державної нотаріальної
контори від 04 червня 2014 року за № Б-89/02-17
( а.с 21) .

Дані правовідносини регулюються:

- чинними на час їх виникнення ч.1 ст. 120 ,
ч.2 ст.123 Цивільного кодексу Української
РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими
колгоспний двір має у власності
житловий будинок, який належить його
членам на праві сумісної власності, та
ст. 127 цього самого кодексу, за змістом
якої особиста праця є підставою
законного набуття права власності, в
тому числі членами колгоспного двору
та двором в цілому;

- ст. 1261 ЦК у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, та той з подружжя, який
його пережив.

- ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Оскільки встановлені обставини
свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як мама з
сином, які проживали за однією адресою,
вели спільне господарство та своєю
власною працею та коштами законно
фактично створили власність - житловий
будинок з господарськими будівлями за
АДРЕСА_1 та області , який станом на
15.04.1991 року відносився до майна
суспільної групи колгоспний двір, де
частки кожного з членів двору є
рівними, то з метою захисту майнових
прав позивача, необхідно визнати за ним
право приватної власності на
вищезазначений житловий будинок,
оскільки він як єдиний спадкоємець
першої черги за законом та спадкоємець
за заповітом спадщину після смерті
матері прийняв, шляхом звернення в
установлений законом строк з заявою до
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини ; інших осіб, що
мають право на обов'язкову частку у
спадщині після смерті ОСОБА_2 немає.

Крім того, визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

За даних обставин суд приходить
до висновку, що права позивача на
спадщину є доведеним , а тому позовні
вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 1218, 1219, 1220, 1221, 1222, 1233, 1234,
1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ч. 1, 1273 ч. 1, 1274, 1296 ЦК
України, ст. ст. 15,30, 31, 60, 61, 214, 215, 223 ЦПК
України ,-

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в
порядку спадкування за заповітом від 02
вересня 2002 року на ? частину
будинковолодіння та як за членом
колгоспного двору на ? частину
будинковолодіння, а загалом право
власності на цілий: будинок з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, що раніше належав ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1

До складу будинковолодіння
входить : житловий будинок під літерою
„А"; прибудова під літерою «а -1»; ґанок;
сарай під літерою «Б»; гараж під
літерою «б»; убиральня під літерою «В»;
погреб з шиєю під літерою „Г"; навіс під
літерою «Д»; навіс під літерою «Е»;
навіс під літерою «є»; хвіртка № 1;
ворота № 2; хвіртка № 3; огорожа № 4;
огорожа № 5; криниця № 6; огорожа № 7.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: