Справа № 363/68/13 Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/2820/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 25 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Вишгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи - Комунальне
підприємство Київської обласної ради
"Вишгородське бюро технічної
інвентаризації", Головне управління
юстиції в м. Києві, Головне управління
юстиції у Київській області,
виконавчий комітет Ясногородської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, про неналежність
довідки сільської ради до переліку
правовстановлюючих документів, які
підтверджують право власності на майно
та невідповідність документа вимогам,
встановленим нормативно-правовими
актами України, визнання договору
дарування, дублікату договору
дарування та свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вищевказаним позовом та
просила ухвалити рішення про його
задоволення, посилаючись на те, що 24
квітня 2012 року набрало законної сили
рішення Вишгородського районного суду
Київської області по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Вишгородське бюро
технічної інвентаризації», ОСОБА_3,
треті особи: приватний нотаріус
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_5
про скасування реєстрації прав
власності на нерухоме майно. Під час
розгляду даної справи не були
досліджені документи, в тому числі
правовстановлюючі документи, які були
подані для реєстрації права власності
на нерухоме майно, відповідно не
виявлено, що виготовлення зазначених
правовстановлюючих документів,
ведення Інвентаризаційної справи №
5100202 та відповідно в подальшому
державна реєстрація права власності на
нерухоме майно здійснювались з
порушенням та недотриманням вимог
діючого законодавства України.

Так, КП КОР «Вишгородське БТІ» не
були досліджені необхідні
правовстановлюючі документи, на
підставі яких була здійснена
реєстрація права власності на нерухоме
майно, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, а саме дублікат договору
дарування від 19.04.2007 року, виданий
приватним нотаріусом Вишгородського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
замість договору дарування від 31.10.1995
року №4142. При посвідченні договору
дарування від 31.10.1995 року щодо будинку
дерев'яного, обкладеного цеглою,
збудованого в 1946 році за адресою:
АДРЕСА_1, приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_2 вказано
правовстановлюючим документом довідку
№245 від 27.10.1995 року Ясногородської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, яка підтверджує
право власності ОСОБА_6 на вказаний
будинок. Разом з тим ОСОБА_1 вважає, що
дана довідка, прийнята нотаріусом при
посвідченні договору дарування, не
відповідає вимогам Закону щодо форми
та змісту довідок, не належить до
правовстановлюючих документів, які
підтверджують право власності на
нерухоме майно, прийнята нотаріусом за
підставу для посвідчення договору
дарування без надання
правовстановлюючих документів на
нерухоме майно, яке відчужувалося.

Крім того, позивач в позові
зазначала, що на момент 19.04.2007 року не
міг бути виготовлений та виданий
дублікат договору дарування №3250 від
19.04.2007 року замість договору дарування
№4142 від 31.10.1995 року, оскільки особи, що
вчиняли даний правочин, померли. Спірне
нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1
не може бути предметом договору
дарування від 31.10.1995 року, оскільки до
моменту 31.10.1995 року зазначеному будинку
присвоєно нумерацію НОМЕР_1 і він був 1974
року побудови, а в договорі №4142 від
31.10.1995 року та в його дублікаті в якості
предмету договору зазначений будинок
1946 року побудови, в договорі від 31.10.1995
року номер будинку взагалі не вказаний.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1
вважає, що приватним нотаріус ОСОБА_2 в
порушення вимог законодавства було
видано дублікат договору дарування, а
КП КОР «Вишгородське БТІ»
зареєстровано право власності на
вказаний будинок, оскільки на момент
вчинення договору дарування спірного
нерухомого майна не існувало
правовстановлюючого документу на
нього.

Такі протиправні дії, на думку
позивача, перешкоджають та
унеможливлюють отримання нею
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спірне нерухоме майно.

В ході судового розгляду справи
ОСОБА_1 неодноразово збільшувала
позовні вимоги та остаточно просила
суд визнати відсутність на момент
31.10.1995 року правовстановлюючих
документів на нерухоме майно - будинок
АДРЕСА_1 який би підтверджував право
власності на вказане майно ОСОБА_6;
визнати неможливість здійснення
вимоги подання правовстановлюючих
документів на момент 31.10.1995 року, які
підтверджують право власності на
нерухоме майно при посвідченні
договору дарування від 31.10.1995 року;
визнати за обставин відсутності
правовстановлюючого документа
відсутність права власності на
відчуження нерухомого майна у ОСОБА_6,
одержання свідоцтва про право на
спадщину; визнати невідповідність
вимогам Законів України щодо форми та
змісту довідок, форми та змісту Довідки
№ 245 від 27.10.1995 року Ясногородської
сільської ради, неналежність вказаної
довідки до правовстановлюючих
документів, які підтверджують право
власності на нерухоме майно; визнати
порушення та недотримання вимог,
встановлених Законом України, які
полягають у прийнятті приватним
нотаріусом ОСОБА_2 довідки №245 від
27.10.1995 року за підставу для посвідчення
договору дарування від 31.10.1995 року без
надання правовстановлюючого документа
на нерухоме майно; визнати недійсним
договір дарування від 31.10.1995 року,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7.,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_2, зареєстрований за № 4142, на
підставі довідки сільської ради, яка не
є правовстановлюючим документом;
визнати недійсним дублікат договору
дарування № 3250 від 19.04.2007 року; визнати
недійсними правову та технічну
реєстрацію №361 в книзі №3 від 24.04.2007
року в КП КОР «Вишгородське БТІ»
дублікату договору дарування; визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом №3-1245 від 03.05.2007
року на житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі дублікату договору дарування,
визнати недійсною правову та технічну
реєстрацію №361 в книзі 3 від 31.05.2007 року
КП КОР «Вишгородське БТІ» свідоцтва
про право на спадщину від 03.05.2007 року.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 25 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
задоволення її вимог в повному обсязі
або про залишення позовної заяви без
розгляду. Крім того просила в
апеляційній скарзі встановити, що
суддя Вишгородського районного суду
Київської області Скарлат О.І. не
хотіла приймати в провадження та
розглядати дану справу, що вона прямо
та побічно заінтересована у результаті
розгляду даної справи, а заяви про
відвід судді Скарлат О.І., подані на
підставі ст.ст. 20, 23 ЦПК України, ОСОБА_1
просила визнати обґрунтованими.

Заслухавши доповідь доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що 27.10.1995 року виконавчим комітетом
Ясногородської сільської ради
Вишгородського району Київської
області на ім'я ОСОБА_6 була видана
довідка № 245, в якій вказано, що згідно з
записом погосподарської книги
Ясногородської сільської ради за № 131
ОСОБА_6 належить на праві особистої
власності будинок по АДРЕСА_1 будинок
дерев'яний, обкладений цеглою, критий
шифером, має пічне опалення, збудований
в 1946 році, житловою площею 31,7 кв.м., знос
42%.

31.10.1995 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був
укладений договір дарування житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 посвідчений приватним
нотаріусом Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрований в реєстрі за № 4142.

19.04.2007 року приватним нотаріусом
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_2 видано
дублікат договору дарування взамін
втраченого, виданого на ім'я ОСОБА_7.
Договір дарування посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_2 31.10.1995 року
за реєстровим номером 4142,
зареєстровано в реєстрі №3250. Зі змісту
дублікату договору дарування
вбачається, що ОСОБА_6 подарував, а
ОСОБА_7 прийняв у дар житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1

Судом також встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 оформила свої
спадкові права після смерті чоловіка
ОСОБА_7 шляхом отримання в
Чотирнадцятій Київській державній
нотаріальній конторі 03.05.2007 року
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок АДРЕСА_1

З матеріалів справи крім того
вбачається, що рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 25
грудня 2009 року відмовлено в повному
обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса
Вишгородського РНО ОСОБА_2, Головного
управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_5, КП
КОР «Вишгородське БТІ», Чотирнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори, треті особи: Ясногородська
сільська рада Вишгородського району
Київської області, Головне управління
юстиції у Київській області,
Вишгородська районна державна
нотаріальна контора, про визнання
договору дарування недійсним, про
визнання нотаріальної дії недійсною,
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, визнання права власності на
майно. Рішення суду набрало законної
сили на підставі ухвали апеляційного
суду Київської області від 13 травня 2010
року.

Ухвалою апеляційного суду
Київської області від 13 травня 2010 року
встановлено, що факт належності
спірного будинку обдарованому ОСОБА_7,
підтверджується довідкою
Ясногородської сільської ради
Вишгородського району Київської
області від 12 березня 2007 року, а той
факт, що спірний будинок не був
зареєстрований за обдаровуваним на
праві власності в БТІ не тягне за собою
визнання його недійсним, оскільки
виникнення права власності на будинок
на час укладення договору дарування
закон не пов'язував з державною
реєстрацією права власності, договір
дарування спірного будинку є
укладеним, обдаровуваний ОСОБА_7 набув
права власності на будинок. Підстави
для визнання незаконними та скасування
нотаріальних дій, вчинених приватним
нотаріусом Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_2, відсутні.
Посилання позивачів на те, що
дарувальник не вправі був відчужувати
будинок, оскільки не мав на нього
правовстановлюючих документів,
будинок не мав номеру, а довідка
виконавчого комітету сільської ради не
входить до переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких проводилася реєстрація
будинків в містах та селищах міського
типу, передбачених Інструкцією про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР, є
безпідставними. Позивачі не були
стороною за договором, власниками чи
співвласниками спірного будинку на час
укладення договору дарування, тому їх
право внаслідок укладення зазначеного
договору не порушене. Крім того
рішенням суду встановлено, що
посилання позивачів на те, що свідоцтво
про право на спадщину було видано
відповідачці з порушенням вимог ЦК
України, не відповідає дійсним
обставинам справи. Обставин, за яких
ОСОБА_3 незаконно було видано свідоцтво
про право на спадщину, судом не
встановлено. Крім того, позивачі не є
спадкоємцями першої черги за законом
та за заповітом до майна померлого
ОСОБА_7, спадщину після його смерті не
прийняли, а тому підстав для
задоволення позову в частині визнання
недійним свідоцтва про право на
спадщину, виданого на ім»я ОСОБА_3, не
вбачається.

В матеріалах справи також наявні
копії рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 24
квітня 2012 року, залишеного без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської
області, про відмову ОСОБА_1, ОСОБА_4 у
скасуванні реєстрації прав власності
на нерухоме майно та визнання
інвентаризаційної справи
Вишгородського БТІ №5100202 на будинок
АДРЕСА_1 недійсною, а також рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 04 листопада 2010
року про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання договору дарування
будинку неукладеним.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з його
необґрунтованості та недоведеності, і
колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Розглядаючи справу і ухвалюючи
рішення, суду необхідно встановити чи
порушене право позивача і якщо
порушене, то чи порушене воно
відповідачами, зазначеними в позовній
заяві.

Враховуючи обставини справи,
зважаючи на те, що ОСОБА_1 суду не надано
доказів на підтвердження факту
порушення її прав та інтересів
відповідачами, законним та
обґрунтованим є висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення її позову.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, як підставу для
скасування рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 25 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: