Справа № 349/1538/13-ц
Провадження № 22-ц/779/828/2014
Головуючий у 1 інстанції Поглод О. В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді
Фединяка В.Д.

суддів:
Девляшевського В.А., Меленко
О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди за
апеляційними скаргами ОСОБА_4 і
публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Універсальна» на
рішення Рогатинського районного суду
від 19 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 звернулись в суд із позовом до
ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди із у
рахуванням уточнених вимог від 18.12.2013
року, зазначали, що 08 липня 2012 року
відповідач, керуючи автомобілем
«Опель» державний номерний знак
НОМЕР_1 у с. Гоноратівка Рогатинського
району Івано-Франківської області
порушив Правила дорожнього руху і
допустив зіткнення з автомобілем
«ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3, в
салоні якого знаходилась малолітня
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою
Залізничного районного суду м. Львова
від 22.02.2013 року відповідача визнано
винним у вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого за ст.124
КпАП України. Внаслідок зіткнення
транспортних засобів автомобіль «ЗАЗ»
державний номерний знак НОМЕР_3 зазнав
механічних пошкоджень, відновлювана
вартість яких становить 3452 грн., а
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень,
на лікування яких затрачено 2691 грн. та
їм заподіяно моральну шкоду у
розмірі 20000 грн. Посилаючись на те, що
винним у дорожньо-транспортній
пригоді є відповідач, просили
стягнути з останнього на користь
ОСОБА_2 3452 грн. витрат понесених на
відновлюваний ремонт автомобіля
«ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3,
2750 грн. затрачених на лікування і 10000
грн. моральної шкоди та на користь
ОСОБА_3 2941 грн. затрачених на лікування
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та 10000 грн.
моральної шкоди.

03 жовтня 2013 року ОСОБА_4, з
урахуванням збільшених позовних вимог
від 04.11.2013 року звернувся в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 і
приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про
відшкодування моральної шкоди,
вказуючи на те, що 08 липня 2012 року в с.
Гоноратівка Рогатинського району
Івано-Франківської області відповідач,
керуючи автомобілем «ЗАЗ» державний
номерний знак НОМЕР_3 теж порушив
Правила дорожнього руху і допустив
зіткнення з автомобілем «Опель»
державний номерний знак НОМЕР_1 під
його керування. Постановою
Рогатинського районного суду від
08.10.2012 року ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КпАП України. Проте
адміністративне провадження було
закрите за закінченням строку
накладення адміністративного
стягнення. Посилаючись на те,що
внаслідок зіткнення транспортних
засобів йому було заподіяно тілесних
ушкоджень, з 09.07.2012 року по 17.07 2012 року
він перебував на стаціонарному
лікуванні, переніс біль та
психологічні і моральні страждання,
просив стягнути з приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» як страховика на його
користь 2550 грн. моральної шкоди та з
ОСОБА_2 22450 грн. моральної шкоди

Ухвалою Рогатинського
районного суду від 11 жовтня 2013 року
зазначені позовні заяви об'єднані в
одне провадження.

Ухвалою Рогатинського
районного суду від 22 грудня 2013 року до
участі у розгляді справи в якості
співвідповідача за позовом ОСОБА_4
притягнуто публічне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Універсальна», а приватне акціонерне
товариство «Страхова група «ТАС» як
третю особу.

Рішенням Рогатинського
районного суду від 19 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ПАТ «СК «Універсальна» про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ СК «Універсальна» на
користь ОСОБА_2 3 452 гр.00 грн.
матеріальної шкоди та 2 500 грн.
моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 який
представляє інтереси неповнолітньої
ОСОБА_6 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача ПАТ
«Страхова група «ТАС» задоволено
частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 1000
грн. 00 коп. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення в частині
стягнення з нього 10000 грн. моральної
шкоди та на його користь 1000 грн. і
стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» на
його користь 2550 грн. та з ОСОБА_2 22450 грн.
моральної шкоди, посилаючись на те, що

суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, дав неправильну
оцінку поданим доказам, допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права й ухвалив
незаконне рішення. На думку апелянта,
суд не залучив до участі у розгляд
справи приватне акціонерне
товариство «Страхова група «ТАС» як
страховика ОСОБА_2, з якого в першу
чергу слід було стягувати моральну
шкоду, помилково зменшив розмір
моральної шкоди і в порушення ст.33 ЦПК
України самостійно залучив до участі
у розгляді справи як співвідповідача
ПАТ «СК «Універсальна».

Представник ПАТ «СК
«Універсальна» просить скасувати
вищевказане рішення суду та
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
щодо нього виходячи з того, що в
порушення ст.33 ЦПК України суд
самостійно залучив до участі у
розгляді справи як співвідповідача
ПАТ «СК «Універсальна» та без
документального підтвердження
стягнув шкоду, яка не підлягала
відшкодуванню страховиком.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та
представник ПАТ «СК «Універсальна»
апеляційні скарги підтримали, просять
задовольнити їх скарги.

Представник ОСОБА_2- ОСОБА_7
вважає оскаржуване рішення суду
законним та обґрунтованим і просить
відмовити у задоволенні апеляційних
скарг.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційних
скарг з таких підстав.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_2 і ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що 08 липня 2012 року в с.
Гоноратівка Рогатинського району
Івано-Франківської області з вини
зазначених осіб мало місце
дорожньо-транспортна пригода та
зіткнення належних їм транспортних
засобів: автомобілів «Опель» державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 та «ЗАЗ» державний номерний
знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, в
салоні якого знаходилась малолітня
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зазнала
тілесних ушкоджень. Посилаючись на те,
що ОСОБА_2 затратив на відновлюваний
ремонт пошкодженого автомобіля 2939 грн.
та у зв'язку з цим переніс моральні
страждання, від повідальність ОСОБА_4
застрахована у ПАТ «СК «Універсальна»,
то суд стягнув з страхової компанії
на його користь 3452 грн. матеріальної та
2500 грн. моральної шкоди. Крім цього, суд
стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10000
грн. моральної шкоди, перенесеної ним
за життя ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
зазнала тілесних ушкоджень. Оскільки
винним у ДТП є також ОСОБА_2,то суд
стягнув з останнього 1000 грн. моральної
шкоди на користь ОСОБА_4

Такий висновок суду є
передчасним і погодитись з ним не
можна.

Статтею 307 ЦПК України
передбачено, що до повноважень
апеляційного суду, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції, належить право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

2. Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини. Судом встановлено, що 08
липня 2012 року в с. Гоноратівка
Рогатинського району
Івано-Франківської області з вини
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мала місце
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої відбулось зіткнення
належних їм транспортних засобів:
автомобілів «Опель», державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_4 та «ЗАЗ», державний номерний
знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, в
салоні якого знаходилась малолітня
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зазнала
тілесних ушкоджень.

Постановою Рогатинського
районного суду від 08.10.2012 року та
постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 22.02.2013 року
відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 закриті
провадження у справі про
адміністративні правопорушення за
ст.124 КпАП України у зв'язку із
закінченням строку накладення
адміністративного стягнення.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, який розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи наведене, вина ОСОБА_2
та ОСОБА_4 у вчиненні ДТП доведена і
вони зобов'язані також відшкодувати
іншим особам шкоду, заподіяну
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки.

Згідно акта огляду тимчасово
затриманого транспортного засобу -
автомобіля «ЗАЗ» н.з. НОМЕР_3 у зв'язку
з ДТП від 09.07.2014 року вказаний
автомобіль зазнав механічних
пошкоджень, а саме: деформовано
передню кришку капота та передній
бампер, деформовано передніх лівого і
правого крил в передній частині,
тріснуло переднє вітрове скло (а.с.8).
Разом з тим, ОСОБА_2 не подано суду
доказів про вартість відновлюваного
ремонту пошкодженого автомобіля.

Суд відхиляє подані позивачем
видаткові накладні №ПП 42054 від 03.04.2013
року №26 від 06.03.2013 року,№23 від 27.02.2013
року щодо одержання пошкоджених
деталей (а.с.37,38,39), так як у зазначених
накладних одержувачем вказано ОСОБА_8,
який немає відношення до позивача та
у цих накладних не зазначено доказів
про їх оплату.

Встановлено, що внаслідок
зіткнення 08 липня 2012 року в с.
Гоноратівка Рогатинського району
Івано-Франківської області
транспортних засобів, з вини ОСОБА_2
ОСОБА_4 було заподіяно тілесні
ушкодження, внаслідок яких останній з
09.07. по 17.07.2012 року перебував на
стаціонарному лікуванні та переніс
фізичні та моральні страждання.

Відповідно до положень п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року N 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" передбачено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, наслідки
тілесних ушкоджень, істотних вимушених
змін у його життєвих та виробничих
стосунках.

Виходячи з вищенаведеного,
враховуючи конкретні обставини справи,
а також виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості
моральної шкоди підлягає стягненню з
ОСОБА_2 у розмірі 2000 грн.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди, згідно
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України із цих питань, даних у п. 9
постанови від 31 березня 1995 р. N 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", про те, що розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Згідно з п. 4 цієї ж
постанови позивач має зазначити в
позовній заяві, в чому така шкода
полягає, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач просив стягнути з
ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10 тис. грн.,
посилаючись на те, що дії відповідача
негативно вплинули на його фізичний та
психічний стан, що виявилось у
порушенні звичного способу життя
пов'язаного з ремонтом автомобіля.
Проте ніяких доказів на підтвердження
зазначених вимог ОСОБА_2 не надав. Тому
його вимоги задоволенню не
підлягають.

Також не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодуванню матеріальної шкоди
затрачених на своє лікування та на
лікування ОСОБА_5, так як не
підтверджені письмовими доказами.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК
України якщо внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Згідно з роз'ясненнями,
викладеними в п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року N 6 "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", шкода, заподіяна
кількома особами, відшкодовується
кожною з них в частині, заподіяній нею
(в порядку часткової відповідальності).
Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Отже, за цих обставин обов'язок
відшкодування шкоди покладається на ту
особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо
наявна вина всіх осіб, діяльністю яких
було завдано шкоди, шкода
відшкодовується кожним з них залежно
від ступеню вини.

Відповідно постанови
Рогатинського районного суду від
08.10.2012 року та постанови Залізничного
районного суду м. Львова від 22.02.2013
року вина ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вчиненні
ДТП доведена, то вони зобов'язані
також відшкодувати шкоду ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зазнала тілесних
ушкоджень внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди
ОСОБА_5, згідно роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України із цих питань,
даних у п. 9 постанови від 31 березня 1995 р.
N 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", суд визначає розмір моральної
шкоду в межах заявлених вимог та
враховує характер та обсяг
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, ступень вини
відповідача, малолітній вік ОСОБА_5 та
обставини заподіяння шкоди.

Виходячи з вищенаведеного,
враховуючи конкретні обставини справи,
а також виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості
моральна шкода підлягає стягненню з
ОСОБА_4. у розмірі 3000 грн.

Згідно роз'яснень постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» даних у п.16,
відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_4 про
те, що моральну шкоду у розмірі 2550 грн.
згідно полісу №АА/5659165 від 08 липня 2012
року обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів повинна відшкодовувати ПрАТ
«Страхова група ТАС» (а.с.29), оскільки
відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди не повідомляв страхову
компанію про страховий випадок.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Згідно з роз'ясненнями,
викладеними в п. 16 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2012 року № 4 "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" оскільки
відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється як з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, так і
захисту майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
ст. 1194 ЦК України, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст. 33 Закону обов'язку
щодо письмового надання страховику, з
яким укладено відповідний договір (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка.

Також встановлено, що ОСОБА_2
відповідальність якого застрахована,
як винна особа у заподіянні моральної
шкоди не повідомляв страхову
компанію про страховий випадок у
порядку ст. 33 Закону (докази здійснення
ним такого повідомлення у матеріалах
справи відсутні), тому шкода підлягає
відшкодуванню завдавачем шкоди.

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що вирішуючи
даний спір суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, допустив
порушення норм матеріального і
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тому
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з підстав встановлених
п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову ПАТ КБ
«Приватбанк» .

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково. Апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна» задовольнити. Рішення
Рогатинського районного суду від 19
лютого 2014 року скасувати. -

Ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди відмовити.

Позов ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 3000 грн. (три тисячі гривень)
моральної шкоди.

В позові ОСОБА_3 інтересах
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та
приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 2000 грн. моральної шкоди 114,71 7
грн. судового збору та 114,69 грн.
судового збору в дохід держави.

У позові ОСОБА_4 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з часу набрання
законної сили.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
В.А.Девляшевський

О.Є.Меленко