У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шимків С.С., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

за участю ОСОБА_1 і представника
відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Млинівського районного суду від 14
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на повнолітню дочку, що
продовжує навчання, та 12 частину
понесених витрат на оплату навчання,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Млинівського районного суду
від 14 травня 2014 року зазначений позов
задоволено частково:

Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання,
аліменти у твердій грошовій сумі у
розмірі по 300 гривень щомісячно,
починаючи з 7 квітня 2014 року і до
завершення навчання 30 травня 2015 року,
але не більше як до досягнення нею
двадцяти трьох років.

Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_1 понесені нею додаткові витрати,
пов'язані з оплатою навчання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 7 012, 50 гривень.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 243, 60 гривень судового
збору в дохід держави.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач покликається на його
незаконність та необґрунтованість
через неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи.

На її обґрунтування зазначав про
неврахування судом тих фактів, що його
доходи становлять 307 гривень кожного
місяця, а з урахуванням доходу від
оренди землі (150 гривень щомісячно) - 457
гривень кожного місяця. У нього на
утриманні перебуває багатодітна
родина - дружина та троє її дітей, а
також він має ряд хронічних
захворювань. Тому вважав помилково
застосованою норму ч. 1 ст. 199 СК України.

Щодо стягнення додаткових витрат, то
навчання дочки на контрактній основі в
коледжі, на його думку, не є особливою
обставиною в розумінні ст. 185 СК
України.

Крім того, судом першої інстанції
порушено положення ст. 57 ЦПК України
щодо оцінки доказів у справі та ст.ст. 10,
213, 215 цього Кодексу щодо змагальності
сторін у цивільному судочинстві і
законності та обґрунтованості
оскаржуваного рішення.

З наведених міркувань просить рішення
Млинівського районного суду від 14
травня 2014 року змінити, закривши
провадження у справі.

Позивачем рішення суду не
оскаржувалося.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи і доводи
відповідача, колегія суддів прийшла до
висновку про відхилення апеляційної
скарги.

Частково задовольняючи вимоги
позивача, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що сторони
внаслідок шлюбних відносин мають дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4,5).

Шлюб між ними розірвано, про що
свідчить відповідне Свідоцтво серії
НОМЕР_1 від 29 червня 2006 року (а.с. 7).

З серпня 2011 року дочка навчається на
денній комерційній формі навчання у
Вищому комунальному навчальному
закладі "Дубенський медичний коледж"
Рівненської обласної ради за
спеціальністю "Лікувальна справа", де
продовжує навчання після досягнення
повноліття. Вартість навчання на
підставі договору про підготовку
молодшого спеціаліста на умовах
повного відшкодування витрат на
навчання становить 5 500 гривень щороку
(а.с. 8).

Протягом періоду навчання із серпня 2011
року по січень 2014 року ОСОБА_1 понесла
витрати на оплату навчання дочки у
зазначеному учбовому закладі в розмірі
14 025 гривень.

Вважаючи, що відповідач повинен
сплачувати аліменти на утримання дочки
до досягнення нею двадцяти трьох років
або до закінчення навчання (з огляду на
те, яка подія настане раніше), а також
зобов'язаний оплатити понесену раніше
позивачем 12 частину витрат на навчання,
ОСОБА_1 у квітні 2014 року звернулася до
суду з відповідним позовом.

Норми ст.ст. 198-199 СК України
передбачають обов'язок батьків
утримувати своїх повнолітніх
непрацездатних дочку, сина, які
потребують матеріальної допомоги, якщо
вони можуть таку матеріальну допомогу
надавати. Якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Повно і правильно з'ясувавши обставини
справи та застосувавши до спірних
відносин норми матеріального права,
які підлягали застосуванню, місцевий
суд обґрунтовано врахував
необхідність надання матеріальної
допомоги дочці, що виникла в зв'язку із
її повноліттям і навчанням на
комерційній основі в навчальному
закладі, а також можливість надання
матеріальної допомоги ОСОБА_2.

Більше того, наявна на а.с. 33 довідка про
заробітну плату відповідача, за
змістом якої його середньомісячний
заробіток становить 421, 69 гривень, не
затверджена належними реквізитами, а
тому не є допустимим доказом, як це
передбачається ч. 1 ст. 59 ЦПК України.

Вірно судом взято до уваги і той факт,
що впродовж серпня 2011 року-січня 2014
року ОСОБА_1 уже було сплачено на
користь Вищого комунального
навчального закладу "Дубенський
медичний коледж" Рівненської обласної
ради 14 025 гривень. Обов'язок
відповідача, як батька ОСОБА_3,
відшкодувати 12 частину понесених
ОСОБА_1 витрат на навчання дочки, що
складає 7 025 гривень, встановлено
вимогами ст. 198 СК України.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, зокрема щодо
неможливості сплачувати аліменти на
дочку, яка продовжує навчання, не
заслуговують на увагу і спростовуються
фактом визнання відповідачем
наявності у нього доходів та трудовим
договором з підприємцем ОСОБА_4 (а.с. 34-34,
зв.).

Так само необґрунтованими є і
покликання ОСОБА_2 про наявність у
нього утриманців, оскільки діти
дружини від попереднього шлюбу не є
такими в розумінні Сімейного кодексу
України.

Щодо стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі, то місцевим судом
правильно застосовано норми ст.ст. 200 і
184 СК України.

Так, за правилами цих вимог закону
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина присуджується у твердій грошовій
сумі і (або) у частці від заробітку
(доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. Якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача аліментів може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Оскільки сукупний дохід відповідача
складається як з заробітної плати, так
і з натуроплати за оренду земельного
паю, то ці обставини вказують про
обґрунтоване визначення аліментів
саме у твердій грошовій сумі.

Самі по собі посилання суду першої
інстанції при вирішенні правовідносин
на правила ст. 185 СК України, які
регулюють участь батьків у додаткових
витратах на дитину, хоча і є хибними,
проте з урахуванням обставин справи та
застосуванням до спірних прав та
обов'язків норм ст. 198 СК України не
вплинули на правильність його
висновків про задоволення позову в цій
частині.

Наявність в матеріалах справи доказів
про хворобу ОСОБА_2 з діагнозом "ВСД із
кризовими станами. Остеохондроз
шийного і поперекового відділу хребта
із вторинним радикулярним синдромом"
не унеможливлює його обов'язку
утримувати дочку до досягнення нею
двадцяти трьох років або до закінчення
навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
ухвалення судом першої інстанції
оскаржуваного рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального
закону є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Млинівського районного суду
від 14 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: