Провадження № 2/522/1413/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_2, в якій просить
встановити наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1:
визнати за ОСОБА_1 право особистого
користування житловою кімнатою №4
згідно технічного паспорту від 06
грудня 2012 року, загальною площею 11, 5 кв.
м.; визнати за ОСОБА_2 право особистого
користування житловою кімнатою №6
згідно технічного паспорту від 06
грудня 2012 року, загальною площею 14, 2 кв.
м.; житлову кімнату №5 згідно
технічного паспорту від 06 грудня 2012
року, площею 20, 7 кв. м.; кухню №7 площею 10,
4 кв. м.; коридор №1 площею 5, 1 кв. м.;
балкон площею 1, 3 кв. м.; туалет №2
площею 1, 4 кв. м.; ванну кімнату №3 площею
2, 9 кв. м.; комору №8 площею 6, 6 кв. м. -
залишити у спільному користуванні
співвласників квартири.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що йому на підставі свідоцтва про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів ВРД №163030, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 02
листопада 2010 року за р. №11305, належить
на праві спільної часткової приватної
власності ? частини квартири АДРЕСА_1.
Власником іншої ? частини квартири є
відповідач ОСОБА_2

Також зазначив, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 липня 2013 року за його позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю та вселення у
житлове приміщення позивача було
вирішено вселити у вищезазначену
квартиру. Однак, між сторонами виник
спір щодо порядку користування даною
квартирою. У зв'язку з цим, позивач
звернувся до суду з дійсним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив їх задовольнити за результатами
висновку №1191 ОНДІСЕ від 24 липня 2014
року.

Представник відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала,
заперечувала проти задоволення
вищевказаного позову.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, вислухавши думки сторін,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, суд приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватись та розпоряджатись своєю
власністю.

Статтею 64 Конституції України
передбачено, що конституційні права і
свободи людини та громадянина не
можуть бути обмежені, крім випадків
передбачених Конституцією.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів
ВРД №163030, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 02
листопада 2010 року за р. №11305 (а. с. 6-7),
належить на праві спільної часткової
приватної власності ? частини квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 74, 1 кв. м.,
житловою площею 46, 4 кв. м., яка
складається з: житлової кімнати №4
загальною площею 11, 5 кв. м.; житлової
кімнати №6 загальною площею 14, 2 кв. м.;
житлової кімнати №5 площею 20, 7 кв. м.;
кухні №7 площею 10, 4 кв. м.; коридору №1
площею 5, 1 кв. м.; балкону площею 1, 3 кв.
м.; туалету №2 площею 1, 4 кв. м.; ванної
кімнати №3 площею 2, 9 кв. м.; комори №8
площею 6, 6 кв. м.

На підставі вказаного свідоцтва 06
грудня 2012 року КП «ОМБТІ та РОН» був
виданий технічний паспорт на ім'я
ОСОБА_1 (а. с. 4).

Власником іншої частини вищевказаної
квартири є ОСОБА_2, що підтверджується
розпорядженням органу приватизації
№183323 та свідоцтвом про право власності
на житло від 29 січня 2004 року (а. с. 8-9).

У зв'язку з тим, що відповідач разом з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також
зареєстровані в АДРЕСА_1, перешкоджали
ОСОБА_1 у користуванні вищевказаною
квартирою, позивач звернувся до суду з
відповідним позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю та
вселення.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 23 липня 2013
року, яке набрало чинності, було
вирішено вселити ОСОБА_1 у
вищезазначену квартиру та усунути йому
перешкоди у користуванні власністю (а.
с. 29). На підставі вказаного рішення 21
серпня 2013 року Приморським районним
судом м. Одеси було видано виконавчий
лист №522/2781/13-ц (а. с. 10).

Також судом встановлено, що на даний
час між сторонами виникли суперечки та
непорозуміння з приводу порядку
користування вищевказаною квартирою.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу
УРСР власник квартири не може бути
позбавлений права користування
квартирою, крім випадків передбачених
законодавством СРСР та УРСР.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном, а згідно
ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Висновком ОНДІСЕ судової
будівельно-технічної експертизи від 24
липня 2014 року (а. с. 63) встановлений
наступний порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 з відступленням від
ідеальних часток: в користуванні
ОСОБА_1 знаходиться житлова кімната №4
згідно технічного паспорту від 06
грудня 2012 року, загальною площею 11, 5 кв.
м.; в користуванні ОСОБА_2 знаходиться
житлова кімната №6 згідно технічного
паспорту від 06 грудня 2012 року,
загальною площею 14, 2 кв. м.; житлова
кімнату №5 згідно технічного паспорту
від 06 грудня 2012 року, площею 20, 7 кв. м.;
кухня №7 площею 10, 4 кв. м.; коридор №1
площею 5, 1 кв. м.; балкон площею 1, 3 кв. м.;
туалет №2 площею 1, 4 кв. м.; ванна кімната
№3 площею 2, 9 кв. м.; комора №8 площею 6, 6
кв. м. - знаходиться у спільному
користуванні обох співвласників
квартири.

Крім того, зі змісту вищевказаного
висновку вбачається, що провести виділ
? частини квартири АДРЕСА_1 технічно
неможливо, оскільки дана квартира є
неподільною. Тому, з відступленням від
ідеальних часток, реальна частка
ОСОБА_1 у даній квартирі складає 45/100, що
на 1, 35 кв. м. менше належної йому
ідеальної частки, а реальна частка
ОСОБА_2 складає 55/100, що на 1, 35 кв. м.
більше належної йому ідеальної частки.
Тому, у висновку рекомендовано
оплатити другому співвласнику ОСОБА_2
на користь позивача суму грошової
компенсації по ринковим цінам за 1, 35 кв.
м. у розмірі 1 100, 00 дол. США (а. с. 67). У
судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача на його користь різницю в
метражі належної йому частини квартири
у розмірі 1 100, 00 дол. США.

Правдивість вищевказаного висновку
сумнівів у суду не викликає, тому бере
його за основу при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд також вирішує
питання щодо розподілу між сторонами
судових витрат.

Як вказує ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

У зв'язку зі звільненням позивача від
сплати судових витрат відповідно до п. 9
ч. 1 Закону України «Про судовий збір»,
як інваліда І-ої групи, суд вирішив
стягнути з відповідача в дохід держави
судовий збір у розмірі 229, 40 грн.

У відповідності до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а згідно
ст. 16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо
його прав та обов'язків цивільного
характеру.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 358 ЦК
України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
квартирою, - задовольнити.

Встановити наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1:

- визнати за ОСОБА_1 право особистого
користування житловою кімнатою №4
згідно технічного паспорту від 06
грудня 2012 року, загальною площею 11, 5 кв.
м.;

- визнати за ОСОБА_2 право особистого
користування житловою кімнатою №6
згідно технічного паспорту від 06
грудня 2012 року, загальною площею 14, 2 кв.
м.;

- житлову кімнату №5 згідно технічного
паспорту від 06 грудня 2012 року, площею 20,
7 кв. м.; кухню №7 площею 10, 4 кв. м.;
коридор №1 площею 5, 1 кв. м.; балкон
площею 1, 3 кв. м.; туалет №2 площею 1, 4 кв.
м.; ванну кімнату №3 площею 2, 9 кв. м.;
комору №8 площею 6, 6 кв. м. - залишити у
спільному користуванні співвласників
квартири - ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму грошової компенсації у розмірі 1 100
(одна тисяча сто) дол. США, або у
гривневому еквіваленті на день
розрахунку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави суму
судового збору у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Приморський
районний суд м. Одеси протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Ю.Б. Свячена