Справа № 358/45/14-ц Провадження № 2/358/96/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді
Якутюка В.С.,

за участю секретаря
Давиденко М.В.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
Полковникової Т.А.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та третьої
особи Богуславської районної
державної нотаріальної контори про
визнання відмови від обов'язкової
частки на спадщину недійсною та про
визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись до суду з даним
позовом, просить визнати недійсною
заяву ОСОБА_6 до Богуславської районної
державної нотаріальної контори про
відмову від обов'язкової частки
спадкового майна від 10 листопада 2011
року та визнати недійсними свідоцтво
про право на спадщину за заповітом за №
668 від 07.05.20013 року та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом за № 753
від 07.05.2013 року на ім'я ОСОБА_5,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
помер його брат ОСОБА_7, який заповів
все своє майно своїй дружині ОСОБА_5,
згідно заповіту від 07.09.2011 року. Після
смерті брата відкрилася спадщина на
яку, крім відповідача, мала право на
обов'язкову частку мати покійного
брата, незалежно від заповіту. 10
листопада 2011 року відповідач ОСОБА_5
змусила матір написати письмову заяву
до Богуславської районної державної
нотаріальної контори про відмову від
спадщини на її користь, після чого
ОСОБА_5 повністю оформила спадщину на
себе та отримала відповідні свідоцтва
про право на спадщину за заповітом.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати ОСОБА_6 померла.
Він вважає, що оскільки вказана заява
була написана матір'ю під впливом
погроз з боку відповідача та в зв'язку з
психічними розладами, то вона повинна
бути визнана недійсною, в зв'язку з чим
він і змушений звернутися з
відповідним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та
його представник ОСОБА_1 свої позовні
вимоги підтримали, посилаючись на
вищенаведені обставини і просили суд
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не
визнали, посилаючись на те, що ОСОБА_6 в
добровільному порядку відмовилась від
своєї обов'язкової частки у спадковому
майні, яке залишилось після смерті її
сина ОСОБА_7, який заповів все своє
майно своїй дружині (відповідачу по
справі), тобто на її користь, тому вона і
оформила спадщину на себе. Перед таким
своїм рішенням на ОСОБА_6 ніхто ніякого
тиску не здійснював і вона знаходилась
при здоровому глузді та розуміла, що
вона вчиняє, а тому просили суд в
задоволенні заявленого позову
відмовити.

Представник третьої особи
Полковникова Т.А. в судовому засіданні
позов не визнала і підтвердила той
факт, що вона, як державний нотаріус,
засвідчила письмову заяву ОСОБА_6 про
її відмову від своєї обов'язкової
частки у спадщині, роз'яснивши їй при
цьому її наслідки. Під час підписання
своєї заяви ОСОБА_6 перебула у
нормальному стані, вела себе адекватно
і розуміла, які наслідки настануть.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 в судовому
засіданні підтвердили той факт, що
ОСОБА_6 проживала разом з сім'єю
відповідача ОСОБА_5, у її батьків в
АДРЕСА_1 і під час проживання на неї
ніякого психічного чи психологічного
тиску не було, ОСОБА_6 спілкувалась з
людьми, вела себе нормально і ніякого
психічного розладу у неї не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, свідків та
дослідивши письмові матеріали справи
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні заявленого позову із
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.Києві помер
ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого по АДРЕСА_2 що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

Із копії заповіту від 07 вересня 2011 року
видно, що ОСОБА_7 заповів все належне
йому майно своїй дружині - ОСОБА_5.

Із копії заяви ОСОБА_6 до Богуславської
районної державної нотаріальної
контори від 10 листопада 2011 року
вбачається, що вона, усвідомлюючи
значення своїх дій, маючи можливість
керувати ними, розуміючи обставини, які
мають для неї істотне значення, без
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку інших осіб, за
своєю волею, відмовилась від належної
їй обов'язкової частки спадкового
майна, яке залишилось після смерті її
сина ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року та постійно проживав в АДРЕСА_2

Із акту про встановлення факту
проживання фізичної особи від 11 лютого
2014 року видно, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
дійсно фактично (без реєстрації)
проживала в житловому будинку АДРЕСА_1
за період з кінця жовтня 2011 року до
серпня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України,
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Із ч.6 ст.1273 ЦК України вбачається, що
відмова від прийняття спадщини може
бути відкликана протягом строку,
встановленого для її прийняття.

Із ч.1 ст.1275 ЦК України видно, що якщо від
прийняття спадщини відмовився один із
спадкоємців за заповітом, частка у
спадщині, яку він мав право прийняти,
переходить до інших спадкоємців за
заповітом і розподіляється між ними
порівну.

В даному випадку, суд вважає, що
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 в добровільному порядку (без
примусу чи введення її в оману)
відмовилась від спадщини 10 листопада
2011 року, подавши відповідну заяву до
нотаріальної контори, і цей факт
підтвердила в судовому засіданні
нотаріус Полковникова Т.А., яка
відповідно до вимог діючого
законодавства, засвідчила вказану
заяву, роз'яснивши особі наслідки цієї
відмови. Крім того, суд вважає, що під
час підписання вказаної заяви ОСОБА_6
розуміла її зміст та сама висловила
своє бажання відмовитися від своєї
обов'язкової частки у спадщини, які
відкрилася після смерті її сина ОСОБА_7,
а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_4 в
частині визнання вказаної відмови від
обов'язкової частки у спадщини не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала право на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Суд також вважає, що оскільки відмова
ОСОБА_6 була здійснена в добровільному
порядку, що в свою чергу привело до
того, що відповідач ОСОБА_5 на законних
підставах отримала свідоцтва про право
на спадщину за заповітом після смерті
свого чоловіка ОСОБА_7 за № 668 від 07
травня 2013 року та за №753 від 21 травня 2013
року, то суд приходить до висновку, що
немає законних підстав задовольняти
позов ОСОБА_4 в частині визнання
недійсними даних свідоцтв.

На підставі ст.ст.1273, 1275, 1301 ЦК України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», керуючись ст.ст.10, 11, 58, 59,
60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та третьої особи
Богуславської районної державної
нотаріальної контори Київської
області про визнання відмови від
обов'язкової частки на спадщину
недійсною та визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
спадщину залишити без задоволення за
недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Богуславський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги до
суду апеляційної інстанції.

Повне мотивувальне рішення
виготовлено 28 червня 2014 року.

Головуючий: суддя В. С. Якутюк