Справа № 438/282/14-ц
Номер провадження 2/438/291/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
Бориславський міський суд

Львівської області

в складі головуючого-судді:
Посисень Л.М.,

при секретарі:
Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Бориславі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів з
позивача.

В С Т А Н О
В И В:

Позивач ОСОБА_1 просить
призначити стягнення аліментів з
позивача - ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) у твердій грошовій сумі у
розмірі 386 грн., починаючи стягнення з
моменту пред'явлення позову і до
досягнення дитиною повноліття, на
користь ОСОБА_2;

призначити стягнення аліментів з
позивача - ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) у твердій грошовій сумі у
розмірі 386 грн. починаючи стягнення з
моменту пред'явлення позову і до
досягнення дитиною повноліття, на
користь ОСОБА_2.

Справу просить розглянути в його
відсутності, про що подав у суд
письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з»явилася. В письмовому
запереченні на позов просить у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
неї про стягнення аліментів з позивача
відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування
позовних вимог в позовній заяві
зазначив, що 11 листопада 1995 року
Відділом ЗАГС Бориславського МВК
Львівської області був зареєстрований
шлюб між позивачем - ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_5) та відповідачем - ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_6), про що у книзі реєстрації
актів про укладення шлюбу 11.11.1995р.
зроблено запис №327 та видане свідоцтво
про укладення шлюбу серія та номер
НОМЕР_1.

За рішенням суду їх шлюб було
розірвано. Діти проживають з матір'ю.
Від шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Протягом певного часу у нього з
відповідачем не може скластись мирний
діалог щодо забезпечення дитини у
добровільному порядку. Характер
діалогу на його погляд переходить межі
дозволеного і набуває зайвого
втручання у його, уже приватний,
фінансовий стан життя, а тому позивач
наполягає на визначенні судом розміру
аліментів. Позивач хотів би цим
рішенням відмежуватись від посягань на
його приватно-фінансову сферу життя
сторонніми особами. Також позивач
даним позовом просить суд визначити
розмір аліментів, що у свою чергу
умовно розмежує платежі по аліментах
на обов'язок і право, та надасть право
позивачеві перед відповідачем
здійснювати обов'язкові платежі
(згідно рішення суду), а також
самостійно визначати понад нормові
платежі для дитини чи то в коштах, чи в
одежі, чи у чому іншому.

Щодо прожиткового мінімуму на дитину,
то чинне законодавство України та СК
України встановлює тільки, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Частиною другою статті 51 Основного
Закону - Конституції України, яка
прийнята 28 червня 1996 року, та статтею 180
Сімейного кодексу України від 10 січня
2002 року № 2947-ІІІ, (надалі СК України), де
чітко визначено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України
"Про охорону дитинства " визначено, що
кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного та соціального
розвитку.

У ст. 150 Сімейного кодексу України
визначені обов'язки батьків щодо
виховання та розвитку дитини, а саме:
батьки зобов'язані піклуватися за
виховання дитини, про її здоров'я,
фізичний, духовний розвиток, готувати
до самостійного життя. Відповідно до
ст.18 Конвенції про права дитини батьки
несуть основну відповідальність за
виховання дитини.

Згідно з вимогами ст.180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ст.183 СК України,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із вимогами ч.1 ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий доход, а також
за інших обставини, що мають істотне
значення, суд, за заявою платника або
одержувача, може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно даних довідки про заробітну
плату, середньомісячний заробіток
позивача становить 1657 грн. Проте
просить суд врахувати необхідний
встановлений прожитковий мінімум для
позивача, оскільки у нього також є
супутні видатки на комунальні платежі
та харчування.

Усвідомлюючи свій обов'язок по
утриманню неповнолітньої дитини він
хоче, щоб частина його заробітної плати
відраховувалась в рахунок сплати
аліментів, про що просить суд
призначити позивачу, тобто йому сплату
аліментів у визначеній сумі 386 грн. на
кожну дитину до повноліття. Згідно ст.7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік». Установити у 2014 році
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня
- 1176 гривень, з 1 липня - 1207 гривень, з 1
жовтня - 1256 гривень та для тих, хто
відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 1 січня -1032
гривні, з 1 липня -1059 гривень, з 1 жовтня
-1102 гривні; дітей віком від 6 до 18 років:
з 1 січня -1286 гривень, з 1 липня -1320
гривень, з 1 жовтня -1373 гривні;

працездатних осіб: з 1 січня -1218 гривень,
з 1 липня - 1250 гривень, з 1 жовтня - 1301
гривня.

Відповідач ОСОБА_2 у письмовому
запереченні на позов зазначила, що
відповідно до ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Обов'язок
утримувати дитину є рівною мірою
обов'язком як матері, так і батька.
Причому обов'язком особистим,
індивідуальним, а не солідарним.

Викладені у позовній заяві обставини
не відповідають дійсності. Дану
позовну заяву вважає абсурдною та
безпідставною. Вона жодного разу не
зверталась до позивача з вимогою про
стягнення аліментів чи надання
будь-якої допомоги на утримання дітей.

Діти та вона, їх мати, відмовляються від
матеріальної допомоги, яку пропонує їм
позивач, мотивуючи це своїми
моральними, суб'єктивними міркуваннями
та належним рівнем свого життя, тобто
відсутністю фінансової необхідності в
наданні батьком їм такого роду
допомоги. Діти позивача: ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2),
не мають потреби в матеріальній
підтримці. Вона, ОСОБА_2, цілком може
самостійно утримувати дітей та
надавати кошти на їх проживання,
навчання, лікування та відпочинок.

Позивач не додав жодного доказу , що
вона будь-яким чином втручається у його
приватно - фінансову сферу життя
сторонніми особами, як він про це
вказує у позовній заяві.

З наведеного випливає, що спір в даній
цивільній справі відсутній.

З»ясувавши обставини справи та
оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позов до задоволення не
підлягає.

С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що позивач
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували
у зареєстрованому шлюбі, який
розірвали в судовому порядку.

Сторони є батьками дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4

Діти сторін проживають разом з
відповідачем ОСОБА_2

У суд з позовом до позивача ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
дітей відповідач ОСОБА_2 не
звертається.

Відповідно до ст.180 СК України - батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов»язку
утримувати дитину, передбачені СК
України, зокрема і ст.181 СК України.

СК України не передбачена реалізація
обов»язку батька /позивача ОСОБА_1/
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття способом примусового
стягнення рішенням суду аліментів з
позивача /батька/ за його позовом на
користь відповідача /матері ОСОБА_2/,
поза її волею.

Тому, позов позивача ОСОБА_1 про
призначення стягнення аліментів з
позивача - ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) у твердій грошовій сумі у
розмірі 386 грн., починаючи стягнення з
моменту пред'явлення позову і до
досягнення дитиною повноліття, на
користь ОСОБА_2;

призначення стягнення аліментів з
позивача - ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) у твердій грошовій сумі у
розмірі 386 грн. починаючи стягнення з
моменту пред'явлення позову і до
досягнення дитиною повноліття, на
користь ОСОБА_2, - до задоволення не
підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 60,212 ЦПК
України,

ст.ст.180, ч.3 ст.181, 182 ч.1
ст.183, ч.1 ст.191 СК України,

суд,-

В И Р І Ш
И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про призначення стягнення
аліментів з позивача - ОСОБА_1 на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у твердій грошовій
сумі у розмірі 386 грн., починаючи
стягнення з моменту пред'явлення
позову і до досягнення дитиною
повноліття, на користь ОСОБА_2;

призначення стягнення аліментів з
позивача - ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) у твердій грошовій сумі у
розмірі 386 грн. починаючи стягнення з
моменту пред'явлення позову і до
досягнення дитиною повноліття, на
користь ОСОБА_2 - в і д м о в и т и.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Львівської області через
Бориславський міський суд Львівської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ: