Московський районний суд м.
в складі: головуючого судді
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Московський районний відділ ДМС
України у Харківській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку в
Позивач звернулася до суду з заявою до
ОСОБА_2, третя особа - Московський
районний відділ ДМС України у
Харківській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку в квартирі.
В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначив, що перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
з 22 серпня 1997 року. Від шлюбу у них є
неповнолітня дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 25
листопада 2010 року шлюб між ним та
відповідачкою було розірвано у зв'язку
з фактичним припиненням з 2006 року
шлюбних відносин та припинення
подальшого ведення спільного
господарства. Він є власником квартири
АДРЕСА_2 у м. Харкові, в якій з 10 червня
1997 року і по сьогоднішній день проживає
та продовжує бути зареєстрованим. У
вказаній квартирі разом з ним х 320
вересня 1998 року зареєстрована
відповідачка та з 21 червня 2000 року
зареєстрований їхній син. У лютому 2010
року відповідачка забрала з квартири
усі свої речі і перейшла проживати до
іншого постійного місця з іншим
чоловіком за адресою останнього, від
якого в квітні 2011 року народила дитину.
Участі в утриманні житла, в якому
зареєстрована, відповідачка не
приймає, в ньому без поважних більше
року не проживає, але зніматися з
реєстраційного обліку не бажає. На
теперішній час в квартирі фактично
проживають він та його син.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4,
яка діє на підставі довіреності від
05.08.2011 року, в судове засідання не
з'явилася, однак подала заяву, в якій
зазначила, що на задоволенні позову
наполягає та не заперечує проти
ухвалення заочного рішення по справі,
просила справа розглядати за її
Належним чином повідомлена
відповідачка ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явилася, про причини
неявки не повідомила, заяв про
відкладення розгляду справи,
заперечень проти позову не подавала.
Відповідно до ст. 6 Європейської
конвенції з прав людини та
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд
розглядає справи протягом розумного
У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Суд не має відомостей про причину
повторної неявки відповідачки,
повідомленої належним чином, що дало
підстави вирішити справу на підставі
наявних у ній даних (постановити заочне
рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1
ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи -
Московський районний відділ у місті
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області в судове засідання
не з'явився. 05 червня 2013 року начальника
районного відділу подала до суду
заяву, в якій просила справу розглядати
за відсутності їхнього представника та
ухвалити рішення на розсуд суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 червня
1997 року є власником квартири АДРЕСА_1.
/а.с. 18-20/

У вказаній квартирі зареєстровані:
ОСОБА_1 з 09.07.1997 року; ОСОБА_2 з 30.09.1998
року; ОСОБА_3 з 21.04.2000 року. /а. с. 7/

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 25 листопада 2010 року шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.
/а.с. 5/

Факт не проживання ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1 підтверджується: листами
заступника начальника Московського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області від 03.07.2013 року за №69/24444 та від
20.03.2014 року №67/10548, в яких зазначено, що
ОСОБА_2, 1973 року народження не мешкає з
2010 року, її особистих речей за
вищевказаною адресою не виявлено;
листом начальника Служби у справах
дітей Московського району Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики від 25.10.2013
року за №2250 та Актом обстеження умов
проживання від 25.10.2013 року. /а.с. 12-15/

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього
Кодексу. Припинення сімейних відносин
з власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Частиною 2 статті 64 ЖК України
передбачено, що членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачка без поважних причин не
користується житловим приміщенням
понад один рік, факту домовленості між
сторонами про користування житловим
приміщенням не встановлено, а рівно як
і законних підстав для збереженням за
відповідачкою права на житло, тому суд
приходить про до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
в повному обсязі.

Керуючись ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК України,
ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 169,
208-209, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 1973 року народження
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
та зняти її з реєстрації за даною
адресою.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
шляхом подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий
А.М. Задорожна