Головуючий у 1 інстанції Сараєв І.А.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Гавриловій
Г.Л.

суддів Баркової Л.Л., Сороки
Г.П.

при секретарі Костомановій
А.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
такої, що втратила право користування
житловим приміщенням,треті особи -
комунальне комерційне підприємство
«Керуюча компанія «ПРИМОРСЬКА»(далі
ККП «КК «ПРИМОРСЬКА»), орган опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, та за позовом ОСОБА_2 діючої в
своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
вселення в квартиру, треті особи - ККП
«КК «ПРИМОРСЬКА», орган опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, ОСОБА_4 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Приморського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 13 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

В вересні 2012 року позивачка ОСОБА_1
звернулась з позовом до ОСОБА_2 та її
малолітнього сина ОСОБА_3 із позовом
про визнання їх такими, що втратили
право користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1 через відсутність в
неї без поважних причин більше 6
місяців.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
пояснила, що наприкінці 80-х років вони
отримали спірну квартиру, яка
складається із трьох кімнат, одна з
яких приватизована сестрою ОСОБА_4,
решта кімнат - знаходяться у
комунальній власності та них
зареєстровані 3 особи : позивач та
відповідачі по справі.З 2006 року ОСОБА_2
в квартирі не проживає, та переїхала із
дитиною в інше житло, а саме до свого
чоловіка. Відповідачка не сплачує
комунальні витрати та інші фінансові
розходи, пов'язані з утриманням житла, у
зв'язку з тим, що вона добровільно не
знімається з реєстрації, тому позивач
вимушена звернутись до суду з даним
позовом.

В грудні 2012 року ОСОБА_2, діюча в
інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом
про вселення у спірну квартиру, через
те, що ОСОБА_1 безпідставно заважає їм в
користуванні зазначеним житлом.

Справи об'єднанні в одне провадження.

Рішенням Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
13 листопада 2013 року в задоволені
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та її
малолітнього сина ОСОБА_3 про визнання
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 -
відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення її
з малолітнім сином ОСОБА_3 в квартиру
АДРЕСА_1, передачу ключів від цієї
квартири, зобов'язав не заважати
проживати в неї - задоволено. Вирішено
питання про судовий збір.

Додатковим рішенням Приморського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 20 лютого 2014 року
вселено ОСОБА_2 разом із її сином
ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 зобов'язав
ОСОБА_1 передати їй ключі від квартири
та не перешкоджати проживанню в неї.

Не погодившись з рішенням суду від
13.11.2013 року позивач ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати, постановити
нове про задоволення позову
ОСОБА_1,визнавши ОСОБА_2 разом із
малолітньою дитиною ОСОБА_3такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням кв.АДРЕСА_1.

В обґрунтування апеляції зазначила, що
суд не взяв до уваги, що однією з причин
пред'явлення даного позову виникло
небажання відповідачки ОСОБА_2
сплачувати комунальні послуги
протягом шести років, а факт її не
проживання в даній квартирі
підтверджується актом ЖКП№4
Приморського району від 16.08.2012 року. З
заявою в міліцію чи в органи ЖКП по
поводу створення перешкод у
проживанні в спірній квартири ОСОБА_5
не зверталась.

Представники ККП «КК «ПРИМОРСЬКА» та
орган опіки та піклування Приморської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, а також ОСОБА_2, належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи, до суду не з'явились,що
не перешкоджає розгляду справи за їх
відсутність.( а.с. 209-214)

Заслухавши суддю-доповідача,позивача
ОСОБА_1та її представника ОСОБА_6, які
просили апеляційну скаргу
задовольнити, заперечення
представника ОСОБА_2- ОСОБА_7 та третьої
особи ОСОБА_4, які просили судове
рішення залишити без змін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до правил ст. ст. 71, 72 ЖК
України наймач або члени його сім ї
можуть бути визнані судом такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому
не проживають без поважних причин
понад шість місяців.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та її малолітнього сина
ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
та відповідно задовольняючи позов
ОСОБА_2 про вселення , суд виходив з
того, що суду не надано доказів того, що
ОСОБА_2не проживає у спірній квартирі
понад шість місяців без поважних
причин.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є
комунальною власністю Маріупольської
міської ради. Спірна квартира АДРЕСА_1
за даною адресою складається з трьох
кімнат та службових приміщень та була
отримана 27.04.1984 року сторонами , які є
рідними сестрами, одна з кімнат площею
10 кв.м. ізольована, решта кімнат площею
11 кв.м. та 18, 8 кв.м. суміжні.

Ізольована кімната приватизована
ОСОБА_4 , третьою особою по справі.
Суміжні кімнати 11 кв.м. та 18, 8 кв.м. є
комунальною власністю та за даними
особового рахунку НОМЕР_1 , в яких
значаться зареєстрованим з 1979 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2 , з 2012 року -
неповнолітній ОСОБА_3 (а.с.7 т.2).

Як на підставу задоволення
позову,позивачка послалась на
акт,складений ЖКП « Азовжилкомплекс»
від 16.08.2012 року,в якому вказано, що зі
слів двох сусідів ( Пшенична та
Хаймінов) ОСОБА_2 не проживає у спірній
квартирі з 2006 року. Разом з цим, особи,
які підписали даний акт, та сусіди не
були допитані у судовому засіданні та
клопотання про їх виклик до суду не
заявлявся.

Натомість, судом встановлено, що
ОСОБА_2 з поважних причин, через
неприязні відносини та в період тяжкої
вагітності, була вимушена залишити
вказане житло на деякий час (а.с.92- 95); із
своїм сином позбавлена можливості
користуватися зазначеним житлом через
те, що ОСОБА_1 не бажає впускати їх в
квартиру, змінила замок і не передала
їй ключі.

Дані обставини не заперечувались
ОСОБА_1, яка пояснила апеляційному суду,
що у 2011році нею були замінені вхідні
двері та у ОСОБА_2 відсутні ключі від
квартири. Дану обставину підтвердила і
третя особа ОСОБА_4

Отже, матеріали справи та досліджені
судом докази не містять даних, які
свідчили б про те, що ОСОБА_2 без
поважних причин не проживає у спірній
квартирі понад 6 місяців.

Доводи апеляції, що ОСОБА_2 не в повному
обсязі сплачує комунальні послуги, не
спростовують висновків суду, оскільки
не є підставою для визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

За таких обставин, переглядаючи справу
в межах доводів апеляційної скарги ,
судова колегія погоджується з
висновками суду щодо відмови у
задоволенні позову ОСОБА_1,та
задоволені позову ОСОБА_2 про вселення ,
а доводи апеляційної скарги про
порушення норм матеріального права є
безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
13 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді