УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного професійно-технічного
навчального закладу
«Дніпродзержинський центр підготовки
і перепідготовки робітничих кадрів»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
адвокатом ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до
Державного професійно-технічного
навчального закладу
«Дніпродзержинський центр підготовки
і перепідготовки робітничих кадрів»
(далі - ДПТНЗ «Дніпродзержинський центр
підготовки і перепідготовки
робітничих кадрів»), який уточнив у
процесі розгляду справи, і остаточно
просив:

- поновити його на роботі в ДПТНЗ
«Дніпродзержинський центр підготовки
і перепідготовки робітничих кадрів» на
посаді керівника фізичного виховання;

- стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу починаючи з 17
квітня 2013 року по 08 травня 2013
року в розмірі 2 209 грн 75 коп.;

- стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі
250 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідно до
наказу від 12 квітня 2013 року № 69 його
було звільнено із посади керівника
фізичного виховання на підставі п. 3 ч. 1
ст. 41 КЗпП України у зв'язку з вчиненням
аморального проступку. Позивач вважає
своє звільнення незаконним, оскільки
аморальні проступки, які зазначені в
протоколі засідання педагогічної ради
ДПТНЗ «Дніпродзержинський центр
підготовки і перепідготовки
робітничих кадрів» № 6 від 27 березня 2013
року не підтверджено конкретними
фактами.

Посилаючись на викладене просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 18
березня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді керівника
фізичного виховання в ДПТНЗ
«Дніпродзержинський центр підготовки
і перепідготовки робітничих кадрів.

Стягнуто з ДПТНЗ «Дніпродзержинський
центр підготовки і перепідготовки
робітничих кадрів» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 17 квітня 2013 року по 18 березня
2014 року у розмірі 45 740 грн 88 коп.

Стягнуто з ДПТНЗ «Дніпродзержинський
центр підготовки і перепідготовки
робітничих кадрів» на користь ОСОБА_6 5
000 грн у рахунок завданої моральної
шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_4 на посаді та в частині стягнення
заробітної плати за один місяць
допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 квітня
2014 року апеляційну скаргу ДПТНЗ
«Дніпродзержинський центр підготовки
і перепідготовки робітничих кадрів»
задоволено, рішення Заводського
районного суду м. Дніпродзержинськ від
18 березня 2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, мотивуючи свої доводи
порушенням судом апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанцій та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
заперечення ДПТНЗ «Дніпродзержинський
центр підготовки і перепідготовки
робітничих кадрів» на касаційну
скаргу, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_4, дійшов висновку про
недоведеність обставин, що свідчать
про вчинення ОСОБА_4 аморального
проступку.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
оцінку, правильно застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, врахував доводи
апеляційної скарги та дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність вини позивача у вчиненні
аморального проступку, не сумісного з
продовженням ним виховної діяльності.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
адвокатом ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур А.В. Маляренко Т.О. Писана