Справа № 2/408/216/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року Суддя Біловодського
районного суду Ткаченко О.Д., за участю
секретаря судових засідань Торби Т.Є.,
розглянувши матеріали позовної заяви
гр. ОСОБА_2 до відповідача -
Комунального закладу «Біловодська
центральна района лікарня» , третьої
особи - головного лікаря Комунального
Закладу «Біловодська Центральна
районна лікарня» гр. ОСОБА_3 про
стягнення з відповідача 100000 гривень
моральної шкоди за період з 25.07.2012 року
по 29.10.2013 року ,-

В С Т А Н О В И В :

Позовна заява подана до суду
04.08.2014 року, яку гр. ОСОБА_2 повністю
підтримала в судовому засіданні та
подала на підтвердження своїх доводів
додаткові документи, які судом
долучені до матеріалів справи. В позові
вона зазначила, що з 1986 року працювала
лікарем - акушер-гінекологом , мала
багато заохочень та відзнак за
сумлінну роботу, але після звільнення з
роботи її чоловіка гр. ОСОБА_2 з посади
головного лікаря та після призначення
головним лікарем КЗ «Біловодська ЦРБ»
третю особу гр. ОСОБА_3 , позивачку як
інваліда другої групи з причин її
знижених фізичних можливостей було
спочатку обмежено в тривалості
робочого часу шляхом переводу з 1,0 на
0,75 ставки лікаря та переведено на нове
місце роботи, в наступному притягнуто
до дисциплінарної відповідальності
шляхом оголошення догани 01.10.2012 року ,
а потім незаконно звільнено з роботи - з
посади акушера - гінеколога за наказом
третьої особи у справі від 08.10.2012 року №
116 за ч.3 ст. 40 КзПП України. Але 29.10.2013
року позивач за рішенням колегії
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області була поновлена на роботі, на
даний час рішення суду про поновлення
на роботі виконано .

Позивач вважає, що у зв'язку з
незаконними діями головного лікаря ,
яка очолює установу в особі
відповідача ,та її чоловік , який є
завідуючим профільного відділення,
довели її до стану постійного стресу,
душевного дискомфорту, тому вона не
могла вести звичний спосіб життя,
втратила сон , лікувалася в різних
установах з гіпертонічним кризом та
загостренням інших своїх хвороб на
фоні отриманого за вищевказаних
обставин стресу, в очах колег втратила
авторитет, після рішення суду про
поновлення на роботі постійно
переслідувалася керівником вказаної
установи в різноманітний спосіб, тому
позивачка додатково витратила свої
сили на відновлення своєї душевної
рівноваги, значний час на захист
свого права на працю, тому просить суд
її позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі, оскільки детально
аргументувала свої доводи з приводу
спричинення їй моральної шкоди, та
визначила цю шкоду в розмірі 100000
гривень і просить суд позовні вимоги
задовольнити повністю - за період часу
з 25.07.2012 року по 29.10.2013 року.

Представник відповідача гр.
Дубровська Н.І., яка діяла за
довіреністю, виданою відповідачем, в
сьогоднішнє судове засідання не
прибула, у зв'язку з чим суд виніс
протокольну ухвалу про закінчення
розгляду справи без її участі, але в
минулому судовому засіданні позовні
вимоги не визнавала та пояснювала, що
третя особа гр. ОСОБА_3 діяла в межах
своїх службових повноважень як
головний лікар очолюваної нею
установи, у зв'язку з фактичним
ігноруванням позивачкою вимог
керівника установи та за відмовою від
виконання службових обов'язків без
поважних причин , безпосередньо для
виконання яких позивачка була
прийнята на роботу,тому позивачка була
звільнена з роботи. Представник
відповідача вважає, що ніякої шкоди
позивачці відповідач не завдав,
переслідуваннями не займався. Окрім
того, позивачка ніяким чином не
підтвердила заявленого нею розміру
спричиненої їй моральної шкоди
відповідачем, на думку представника
відповідача навіть при можливій
наявності якоїсь моральної шкоди гр.
ОСОБА_2 порушила встановлений ст. 233
КзПП строк звернення до суду , тому
просить суд в задоволенні позову
повністю відмовити за його
безпідставністю.

Третя особа гр. ОСОБА_3 прибула в
сьогоднішнє судове засідання , просить
суд закінчити розгляд справи без
представника відповідача, яка зараз
знаходиться в черговій відпустці та
відмовити в задоволенні позову з
причин пропуску позивачем
встановленого законом України
тримісячного строку для звернення до
суду та за безпідставністю позовних
вимог.

Вислухавши всіх прибулих в судове
засідання учасників процесу, оглянувши
всі подані письмові докази у справі, та
беручи до уваги докази сторін, подані
до матеріалів справи, суд приходить до
висновку, що в даному випадку в
задоволенні позову слід відмовити з
причини пропуску позивачкою
тримісячного строку для звернення до
суду, встановленого ч.1 ст. 233 КзПП
України, виходячи з наступного:

Позовні вимоги в частині мотивів як
спричинення позивачці моральної шкоди
на підставі норм ЦК, вказаних
позивачкою в матеріалах мотивувальної
частини позовної заяви з посиланням в
тексті позову на звернення головного
лікаря гр. ОСОБА_3 та її чоловіка гр.
ОСОБА_5 як працівників підпорядкованої
третій особі установи до
правоохоронних органів з окремими
заявами чи їх як безпосередніми
хуліганськими діями стосовно
позивачки не є предметом цього
судового розгляду , виходячи з
визначення самою позивачкою осіб
відповідачів в початковій частині
позову, а саме юридичної особи -
відповідача , та в резолютивній
частині переліку норм кодексу
законів про працю України, в тому числі
ст. 237-1 КзПП України.

Стосовно інших мотивів позову, то
позивач достовірно знала, що була
звільнена з роботи за наказом від
08.10.2012 року , та рішенням апеляційного
суду Луганської області від 29.10.2013 року
була поновленою на роботі з причин
порушення норм закону відповідачем у
справі в особі КЗ «Біловодська
ЦРЛ»,тому саме від цього часу суд бере
відлік строку давності,( навіть з
врахуванням документально
підтвердженого періоду хвороби
позивачки після її поновлення на
роботі за рішенням суду) і на підставі
саме поданих до справи інших
документів як доказів у справі, та
вважає , що нею пропущений без
поважних причин строк для звернення до
суду, який визначений спеціальними
нормами закону, а саме Кодексом законів
про працю України - статтями 237-1 та 233 ч.1
КзПП України та саме за період,
вказаний в позовній заяві - з 25.07.2012 року
по 29.10.2013 року (в тому числі й виходячи з
того, що попередня цивільна справа за
№ 2/408/19/14 - за вказаний у ній у позові
період з 17.01.2014 року про стягнення
моральної шкоди з відповідача КЗ
«Біловодська ЦРЛ» , як з відкритої та з
розділеної на дві справи ухвалою судді
16.06.2014 року ,та які на час розгляду
цього позову є незавершені і не
зупинені ) , тому в задоволені позову їй
слід відмовити саме з причин пропуску
встановленого ч.1 ст. 233 КзПП України
строку для звернення до суду за
захистом своїх порушених трудових
прав.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,11,60, 88 ч.2, 212-215 ЦПК України, ст.
ст.221,233 ч.1,237-1 КзПП України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог гр. ОСОБА_2
повністю відмовити за пропуском без
поважних причин встановленого законом
тримісячного строку для звернення до
суду за захистом своїх порушених прав.

У зв'язку зі звільненням позивачки як
інваліда 2-ї групи від сплати судових
витрат , та з підстав відмови в
задоволенні позову до відповідача
судові витрати віднести за рахунок
відповідача.

Стягнути з відповідача - Комунального
Закладу «Біловодська Центральна
районна лікарня» відповідно до ст.4
п.1,п.2, ст. 5 закону України від 08 липня
2011 року № 3674-У1( зі змінами та
доповненнями) в розмірі 5 відсотків
від ціни позову, а саме в розмірі 5000
гривень на р/р 0103 в ГУДКСУ у
Луганській області, МФО банку 804013, код
КД 22003001, код 37336169;

Копію рішення суду надіслати
(представнику) відповідачу (ча) у
справі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через районний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особою,
яка брала участь у справі, але була
відсутньою під час оголошення рішення,
в цей же строк з часу отримання копії
рішення суду.

Суддя :
О.Д.Ткаченко