Єдиний унікальний номер 722/821/13-ц
Номер провадження 2/722/12/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Сокирянський районний
суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: Унгуряна
С.В.

секретаря: Ткач
Н.П.

з участю позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

та представника відповідачки:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сокиряни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком з
господарськими будівлями і спорудами
та вселення, а також за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.04.2013 року звернувся до
Сокирянського районного суду
Чернівецької області з вказаним вище
позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком з господарськими будівлями і
спорудами та вселення.

Посилався на те, що з відповідачкою він
проживає у фактичних шлюбних стосунках
як чоловік і дружина з 1992 року, а з 18.09.2000
року зареєструвався у її житловому
будинку.

За цей період вони спільно вели домашнє
господарство та побут, мали спільний
бюджет. Також за його особисті кошти,
які він отримав від продажу належного
йому житлового будинку в с.Ломачинці,
він викопав у дворі домоволодіння
відповідачки колодязь, здійснив
прибудову кухні до будинку, розмірами
2,5 м. х 5 м., підвів газ та воду в будинку,
обладнав в будинку ванну та санвузол,
встановив металічну огорожу біля
будинку, придбав та встановив залізні
ворота, тобто поніс витрати на суму
більше 5000 доларів США. Також за цей
період ним було придбано нову
морозильну камеру, новий холодильник.

Приблизно у вересні 2012 року приїхала з
Казахстану сестра відповідачки, якій
сподобалось господарство, а тому
відповідачка вирішила подарувати
сестрі належне їй домоволодіння.

З того часу відповідачка почала
провокувати його на вчинення з ним
сварок та скандалів, з вимогою його
виселення з будинку, при цьому
неодноразово зверталась до
правоохоронних органів. Також
відповідачка не дає йому можливості
належним чином користуватись та
проживати в житловому будинку, чим
порушує його законні права та інтереси
як члена сім'ї.

На даний час він є пенсіонером,
постійно хворіє, переніс ряд важких
операцій на серці та видаленню частини
шлунка. Також він не має іншого житла,
куди би зміг перейти жити, оскільки
належний йому житловий будинок він
продав, а гроші витратив на благоустрій
та ремонт домоволодіння відповідачки.

З 25.05.2013 року відповідачка вигнала його
із будинковолодіння, самовільно
зачинивши вхідні двері житлового
будинку та відмовляючись його впускати
в будинок. З цього часу він вимушений
проживати у помешканні односельчанина
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Виходячи із вимог ст.405 ЦК України та
ст.ст.64, 156 ЖК України, вважає, що він,
будучи членом сім'ї відповідачки, має
право на користування спірним
будинковолодінням.

Просив зобов'язати ОСОБА_4 не чинити
йому перешкод в користуванні житловим
будинком з господарськими будівлями та
спорудами, які розташовані в АДРЕСА_2,
та вселити його у вказане
будинковолодіння.

05.07.2013 року відповідачка ОСОБА_4
звернулася до Сокирянського районного
суду Чернівецької області із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком та виселення.

Посилалася на те, що вона є
власником житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
які розташовані в АДРЕСА_2.

З 2000 року в її житловому будинку
зареєстрований позивач ОСОБА_1

Протягом 2012-2013 років позивач
ОСОБА_1 вчиняв протиправні дії щодо неї,
зокрема неодноразово погрожував
поламати, побити та спалити її майно,
пошкодив сокирою вхідні двері в
будинок та погрожував їй фізичною
розправою.

У зв'язку з цим, вона неодноразово
зверталася до правоохороних органів,
після чого позивача ОСОБА_1 було
постановлено на облік як «сімейного
насильника».

Враховуючи протиправну поведінку
позивача ОСОБА_1, а також виходячи з
вимог ст.116, 157 ЖК України, вважає, що їх
спільне проживання в житловому
будинку є неможливим.

Оскільки добровільно знятися з
реєстрації позивач ОСОБА_1 не бажає,
вона звернулася з відповідною заявою
до Сокирянського РС УДМС в
Чернівецькій області про зняття
позивача з реєстрації, однак їй у цьому
було відмовлено та запропоновано
звернутися до суду.

Просила зобов'язати ОСОБА_1 не
чинити їй перешкод у користуванні
належним їй на праві власності
житловим будинком в АДРЕСА_2 та
виселити ОСОБА_1 з вказаного житлового
будинку без надання йому іншого
житлового приміщення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний
позов підтримали в повному об'ємі та
просили його задовольнити з наведених
у ньому підстав. Зустрічний позов
відповідачки ОСОБА_4 не визнали та
просили у його задоволенні відмовити.
При цьому, суду пояснили, що позивач та
відповідачка з 1992 року перебували у
фактичних шлюбних відносинах,
проживаючи разом як чоловік та дружина.
В 2000 році позивач зі згоди відповідачки
зареєструвався у її будинку. За
особисті кошти, які позивач отримав від
продажу власного будинку в с.Ломачинці,
він протягом спільного проживання з
відповідачкою значно покращив
благоустрій будинковолодіння та
здійснив його ремонт. У зв'язку з цим,
вважають, що позивач має право на
користування спірним житловим
будинком. З осені 2012 року по даний час
між позивачем та відповідачкою існують
неприязні стосунки, які виникли
внаслідок приїзду до відповідачки її
сестри. В травні 2013 року на вимогу
відповідачки, позивач зі своїми
особистими речами виселився із
спірного будинку та проживає по даний
час в будинку його знайомого ОСОБА_5 в
с.Ожеве. Після цього відповідачка
поміняла замок на вхідних дверях до
будинку. Будь-які протиправні дії щодо
відповідачки та її майна позивач не
вчиняв і таких доказів останньою суду
не було надано. Зустрічний позов
відповідачки вважають безпідставним,
оскільки на час його подачі до суду,
позивач в спірному будинку вже не
проживав.

Представник відповідачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні зустрічний
позов підтримав в повному об'ємі та
просив його задовольнити з наведених у
ньому підстав. Первісний позов ОСОБА_1
не визнав та просив у його задоволенні
відмовити. При цьому, суду пояснив, що
всі поліпшення будинковолодіння були
здійснені за особисті кошти
відповідачки, які вона отримала від
продажу квартири в м.Новодністровськ.
Починаючи з осені 2012 року між
відповідачкою та позивачем мають місце
неприязні стосунки, які виникли
внаслідок протиправної поведінки
позивача, та з приводу чого
відповідачка неодноразово зверталася
в правоохоронні органи. З вказаного
часу між позивачем та відповідачкою
фактично припинилося ведення
спільного господарства. В травні 2013
року позивач добровільно виселився з
будинку позивачки, забравши з собою всі
особисті речі. Внаслідок протиправної
поведінки позивача, вважає, що спільне
проживання останнього з відповідачкою
в одному будинку є неможливе.
Проживаючи до травня 2013 року в одному
будинку, у сторін не було спільного
бюджету. Крім цього, зазначав, що
позивачем не надано належних доказів
на підтвердження проживання
відповідачки та позивача однією сім'єю.
Виходячи з наведеного, вважає, що
позивач не має права на користування
належним відповідачці житловим
будинком.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові докази по
справі, суд приходить до висновку, що
заявлені сторонами як первісні, так і
зустрічні позовні вимоги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 31.03.2005 року, виданого на підставі
рішення Ожівської сільської ради №9
від 23.02.2005 року, відповідачка ОСОБА_4
являється власником житлового будинку
АДРЕСА_2 (а.с.38-39).

В 1992 році зі згоди відповідачки ОСОБА_4
у вказаний житловий будинок вселився
позивач ОСОБА_1, який 18.09.2000 року був
зареєстрований за вказаною адресою
(а.с.5).

Як вбачається із досліджених судом
актів від 28.03.2013 року, від 29.04.2013 року
(а.с.4,49), постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
21.10.2012 року (а.с.41) та матеріалів справи
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ст.173-2 ч.1 КУпАП, між
сторонами з жовтня 2012 року і по даний
час існують неприязні стосунки, які
виникли внаслідок протиправної
поведінки позивача ОСОБА_1 відносно
відповідачки ОСОБА_4 та пошкодження
майна останньої.

В травні 2013 року на вимогу відповідачки
ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 в добровільному
порядку виселився зі спірного
житлового будинку, забравши із собою
свої особисті речі. Вказані обставини в
судовому засіданні підтвердили
позивач, його представник, а також
представник відповідачки.

Згідно акту від 10.06.2013 року встановлено,
що позивач ОСОБА_1 з 25.05.2013 року по даний
час проживає в будинку ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Згідно ч.2 ст.156 ЖК України до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Частиною 2 ст.64 ЖК України передбачено,
що до членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Оскільки позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження факту сімейних відносин
із відповідачкою, а також враховуючи
те, що на час добровільного виселення
із спірного житлового будинку сторони
не вели спільного господарства, суд
вважає, що позивач ОСОБА_1 не може
вважатись членом сім'ї власника
будинку - відповідачки ОСОБА_4, а
відповідно не набув права на
користування даним житловим
приміщенням.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
первісних позовних вимог ОСОБА_1

Також не підлягають задоволенню і
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком та
виселення, оскільки як встановлено
судом, станом на час пред'явлення
зустрічного позову, позивач ОСОБА_1
виселився зі спірного житлового
будинку та фактично проживав за іншою
адресою, а тому його посилання на ст.116
ЖК України, як на підставу заявлених
зустрічних позовних вимог, є
необгрунтованими.

Доказів на підтвердження чинення
позивачем перешкод у користуванні
відповідачкою своєю власністю станом
на час розгляду судом даної справи,
представник відповідачки суду не
надав.

Таким чином, в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 також слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.15, 16, 405 ЦК України,
ст.ст.64, 116, 156, 157 ЖК України, ст.ст.3, 10, 11,
60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
у користуванні житловим будинком з
господарськими будівлями і спорудами
та вселення - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні житловим будинком та
виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області шляхом
подачі апеляційної скарги через
Сокирянський районний суд
Чернівецької області в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Сокирянського

районного суду
С.В.Унгурян