Номер провадження 2/754/2444/14
Справа №754/2082/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02.09.2014
м. Київ

Деснянський районний суд міста
Києва у складі: головуючого судді
Петріщевої І.В., при секретарі судового
засідання Сивенко В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Територіальної громади міста
Києва в особі Київської міської ради,
треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, П'ятнадцята державна
Київська нотаріальна контора,
Деснянська районна в місті Києві
державна адміністрація, ОСОБА_2, про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.02.2014 року звернулась до
Деснянського районного суду міста
Києва з зазначеною позовною заявою, в
якій просить визнати причину пропуску
строку на прийняття спадщини - квартири
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 поважною;
визначити додатковий строк, достатній
для подання заяви про прийняття
спадщини, посилаючись на те, що є
спадкоємицею третьої черги за законом
після смерті ОСОБА_3, її рідної
племінниці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4,
стосовно спадкової маси: квартири
АДРЕСА_1, на підставі статті 1263
Цивільного Кодексу України, як рідна
тітка, оскільки ОСОБА_3 є єдиною донькою
її рідного брата. Позивач зазначає, що
чекаючи її запрошення в гості, не знала
про смерть своєї племінниці та про
відкриття спадщини до 22 серпня 2013 року,
коли позивачці подзвонила жінка та
повідомила, що її племінниця померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, що жінка судилася за цю
квартиру, але безрезультатно, є
можливість повернути квартиру, надавши
документи. Запідозривши цю жінку,
позивачка звернулась до Деснянського
РУ ГУ МВС в місті Києві, отримавши
Висновок за результатами перевірки по
заяві, Деснянської районної державної
адміністрації та Головного управління
МВС України в місті Києві, в межах своїх
можливостей шукала племінницю, але, як
зазначає, безрезультатно, тому вважає
причину пропуску нею строку поважною,
оскільки вона не знала і не могла знати
про смерть племінниці та вважала, що
вона з якихось причин просто не бажає
спілкуватись. З урахуванням
наведеного, просить суд визнати
причину пропуску для прийняття
спадщини поважною причини та визначити
додатковий строк, достатній для
подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, представник
позивача просила суд врахувати, що
позивачка є хворою людиною похилого
віку, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід ІІ групи,
шукала свою племінницю в межах своїх
можливостей.

Представник відповідача у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, пояснивши,
що відповідно рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 26
листопада 2012 року визнано відумерлою
спадщину, що відкрилась після смерті
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - квартиру
АДРЕСА_1, та квартиру передано у
власність територіальної громади
міста Києва в особі Київської міської
ради. Рішенням Київської міської ради
від 22.05.2013 року №376/9433 "Про зарахування
до комунальної власності
територіальної громади міста Києва
квартири" до комунальної власності
територіальної громади міста Києва
зараховано квартиру АДРЕСА_1 та
передано її до сфери управління
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації. Разом з тим
вважає, що позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження зазначених
нею обставин, дані обставини не можуть
розглядатися судом як поважні причину
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини, додатково
зазначивши, що позивачем не надано
доказів, у відповідності ст. 58 ЦПК
України, щодо звернення до
нотаріальної контори та відмови
нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій,
посилаючись на Постанову Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 №7
"Про судову практику у справах про
спадкування".

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, Деснянська районна в
місті Києві державна адміністрація,
залучена до участі у справі ухвалою
суду за заявою про участь у справі, у
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, пояснивши,
що правові підстави для задоволення
позовних вимог відсутні, зазначивши, що
необізнаність позивача про смерть
ОСОБА_3, з підстав того, що вони не
спілкувались протягом тривалого часу,
не свідчить про наявність істотних
труднощів для звернення з відповідною
заявою до нотаріальної контори і тим
більше не є причиною, пов'язаною з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
дій, як це передбачено вимогами п. 24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року №7 "Про судову
практику у справах про спадкування",
додатково зазначивши, що рішення
Деснянського районного суду міста
Києва від 26 листопада 2012 року про
визнання відумерлою спадщини, що
відкрилась після смерті ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, - квартири АДРЕСА_1 та
передачу її у власність територіальної
громади міста Києва в особі Київської
міської ради, не оскаржувалось та
набрало законної сили. Рішенням
Київської міської ради від 22.05.2013 року
№376/9433 "Про зарахування до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва квартири" до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва зараховано квартиру
АДРЕСА_1 та передано її до сфери
управління Деснянської районної в
місті Києві державної адміністрації.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Головне управління юстиції у м. Києві,
залучена до участі у справі ухвалою
суду, повідомлена про час і місце
судового засідання, не з'явилась,
надавши письмові пояснення та
звернувшись до суду з заявою про
розгляд справи за відсутності
представника на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
П'ятнадцята державна Київська
нотаріальна контора, залучена до
участі у справі ухвалою суду,
повідомлена про час і місце судового
засідання, не з'явилась, звернувшись до
суду з заявою про розгляд справи за
відсутності представника.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_2, залучений до участі у справі
ухвалою суду за заявою про участь у
справі, повідомлений про час і місце
судового засідання, не з'явився.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, судом встановлені
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Суд встановив, що ОСОБА_3, померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть (а.с. 60).

ОСОБА_3 була зареєстрована і
проживала за адресою: АДРЕСА_1, з 17.09.2002
року по 11.11.2011 року, знята з реєстрації
як померла, що підтверджується копією
довідки №76 від 21.11.2011 року
Житлово-будівельного кооперативу
Ватутінського району м. Києва "Річковик
-2" (а.с. 63).

У провадженні приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
знаходиться спадкова справа №7/2012
після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією
спадкової справи (а.с. 58-87).

До Спадкового реєстру внесено
реєстраційний запис щодо реєстрації
спадкової справи №52516527, спадкодавець:
ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4, дата
заведення 10.03.2012 року, що
підтверджується копією Витягу про
реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 68).

10 березня 2012 року ОСОБА_5
звернувся до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 з заявою №21 про
прийняття спадщини після смерті його
дружини - ОСОБА_3, з якою перебував у
фактичних шлюбних відносинах, що
підтверджується копією заяви (а.с. 59).

23 квітня 2013 року ОСОБА_5 звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 з
заявою №25 про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом на
спадкове майно, що складається з
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
заяви (а.с. 69).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальних дій приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 від 23.04.2013 року №250/02-14,
ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом щодо майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 -
відмовлено, що підтверджується копією
постанови (а.с. 70).

23 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 з
заявою №139 про прийняття спадщини
після смерті його сестри - ОСОБА_3, що
підтверджується копією заяви (а.с. 73).

25 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 з
заявою №140 про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом на
спадкове майно, що складається з
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
заяви (а.с. 77).

Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
листом від 25.12.2013 року №1485/02-14 повідомив
ОСОБА_2 про неможливість видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, що підтверджується
копією листа (а.с. 80).

13 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 з
заявою №89 про прийняття спадщини після
смерті його сестри - ОСОБА_3, що
підтверджується копією заяви (а.с. 81).

Рішенням Деснянського районного
суду міста Києва від 15.04.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини задоволені.

Рішенням Апеляційного суду міста
Києва від 18 червня 2014 року, яке набрало
законної сили, рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 15.04.2014
року скасоване, у задоволенні позову
ОСОБА_2 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини - відмовлено.

ОСОБА_1 до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини не
зверталась, що підтверджується копією
спадкової справи (а.с. 58-87).

Перешкод для подання ОСОБА_1 такої
заяви судом не встановлено, оскільки
інші особи звертались з відвідними
заявами.

У матеріалах справи відсутня
обґрунтована постанова про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії
ОСОБА_1, зокрема відмови у видачі
свідоцтва про право на спадщину, що
підтверджується копією спадкової
справи (а.с. 58-87).

Рішенням Деснянського районного
суду міста Києва від 26 листопада 2012
року визнано відумерлою спадщину, що
відкрилась після смерті ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, квартиру АДРЕСА_1,
передано дану квартиру у власність
територіальної громади міста Києва в
особі Київської міської Ради.

Рішенням Київської міської ради
від 22.05.2013 року №376/9433 "Про зарахування
до комунальної власності
територіальної громади міста Києва
квартири" до комунальної власності
територіальної громади міста Києва
зараховано квартиру АДРЕСА_1 та
передано її до сфери управління
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації.

У судовому засіданні позивачем
надані оригінали доказів, на які вона
посилається, як на підставу своїх
вимог, а саме: довідка ОСОБА_1 про
інвалідність (а.с. 4); відповідь
Деснянського Районного Управління
Головного Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в м. Києві від
11.09.2013 року №46/9442 (а.с. 5); Висновок про
результати розгляду матеріалів
перевірки по заяві ОСОБА_1 від 07 вересня
2013 року (а.с. 6); відповіді Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 12.09.2013 року №102/0-1481,
від 04.09.2013 року №102/0-1481 (а.с. 7,8); витяг з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження відповідно до статей 126, 133,
135 Сімейного кодексу України про
реєстрацію актового запису про
народження ОСОБА_3, дата народження
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (а.с. 9, 84);
Архівна довідка м. Києва від 22.01.2014 року
№02-13/0-1/125 (а.с. 10-12); свідоцтво про
одруження (а.с. 13); свідоцтво про
народження (а.с. 13); Витяг з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про смерть (а.с. 14).

З оглянутих доказів, вбачається,
що позивач зверталась до зазначених
установ, з вересня 2013 року, вже після
повідомлення про смерть племінниці та
можливість повернення цієї квартири,
що не заперечувалось з її боку,
додатково пояснивши, що не могла знати
про її смерть, оскільки вважала, що
племінниця не бажала спілкуватись з
невідомих їй причин, останній раз
бачила племінницю на кладовищі, дома у
неї не була, їй не телефонувала, чекала
її запрошення.

Поважні причини пропуску строку
на прийняття спадщини позивач пояснює
своєю юридичною необізнаністю,
необізнаністю про наявність
спадкового майна, незнання про
існування спадкової справи, похилим
віком, хворобами, але причин, пов'язаних
з об'єктивними, непереборними,
істотними труднощами для спадкоємця на
вчинення цих дій, не доводить.

Заслухавши пояснення сторін, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Спадкові відносини регулюються
Цивільним кодексом України, законами
України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про
нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV
"Про міжнародне приватне право", іншими
законами, а також прийнятими
відповідно до них підзаконними
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного
кодексу України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно з правилами статті 1220 ЦК та
статті 249 ЦПК часом відкриття спадщини
слід вважати день смерті особи,
зазначений у свідоцтві про смерть,
виданим відповідним державним органом
реєстрації актів цивільного стану.

Особа, яка не прийняла спадщину в
установлений законом строк, може
звернутися до суду з позовною заявою
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відповідно до
частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене
положення застосовується до
спадкоємців, в яких право на
спадкування виникло з набранням
чинності зазначеним Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного
кодексу України за позовом спадкоємця,
який пропустив строк для прийняття
спадщини з поважної причини, суд може
визначити йому додатковий строк,
достатній для подання ним заяви про
прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах
про спадкування" при розгляді цих справ
слід перевіряти наявність або
відсутність спадкової справи стосовно
спадкодавця у державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
наявність у матеріалах справи
обґрунтованої постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах
про спадкування" вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У п. 2 листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-14 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» зазначено, що при
вирішенні справ про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини слід врахувати, що додатковий
строк визначається у разі, якщо суд
визнає причини пропуску строку для
прийняття спадщини поважними. У
зазначеній категорії справ є
обов'язковим обґрунтування в
мотивувальній частині судового
рішення поважності причин пропуску
строку для подання заяви про прийняття
спадщини. Суди переважно правильно
вирішують питання поважності пропуску
строку для подання заяви про прийняття
спадщини та визначають поважними:
тривалу хворобу, перебування
спадкоємця тривалий час за межами
України, відбування покарання в місцях
позбавлення волі, перебування на
строковій військовій службі тощо.
Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини тощо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Разом з тим, позивач, на
підтвердження позовних вимог, докази,
які стали поважною причиною для
пропуску ним строку для прийняття
спадщини, не надав, не здобуто таких
доказів і в ході судового засідання,
обставини, на які посилається, як на
підставу своїх вимог, не довів, тому суд
вважає, що причини пропуску строку для
прийняття спадщини не є поважними.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

На підстав викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 27, 37, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 1220, 1222, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК
України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя
Петріщева І.В.