Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2949/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 11 квітня 2014 року за
поданням Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про обмеження виїзду за кордон
осіб, які мають невиконані
зобов'язання, покладені на них судовим
рішенням по справі за позовом ОСОБА_4 до
приватного підприємця ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року Шевченківський ВДВС
Запорізького МУЮ звернулося до суду із
поданням про обмеження виїзду за
кордон осіб, які мають невиконані
зобов'язання, покладені на них судовим
рішенням.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2014 року
подання Шевченківського ВДВС
Запорізького МУЮ про обмеження виїзду
за кордон осіб, які мають невиконані
зобов'язання, покладені на них судовим
рішенням задоволено.

Встановлено відносно громадянина
України ОСОБА_3 тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу до
виконання ним зобов'язань за
виконавчому документу 0827/5024/12 від 15.01.2013
року виданому Шевченківським районним
судом м. Запоріжжя про стягнення боргу
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу у
розмірі 32116,38 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
суду ОСОБА_3 в особі представника
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, просить ухвалу
суду скасувати та постановити нову,
якою в задоволенні подання відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, пунктом 5 частиною 1 статті 6
вказаного Закону встановлено, що
ухилення громадянином від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, є підставою для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що в
провадженні ВДВС знаходиться
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової суми
у розмірі 32116 гр.

Суд, як на підставу для задоволення
подання державного виконавця,
посилався на ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Борг за виконавчим документом, який
виданий на виконання рішення суду, що
набуло чинності та є обов'язковим,
становить суттєву грошову суму.

Заперечуючи проти ухвали суду про
тимчасове обмеження у виїзді за кордон,
апелянт разом з тим не надав жодних
доказів на підтвердження того, що він
не в змозі виконувати рішення з
поважних причин (непрацездатність,
відсутність засобів існування тощо).

Натомість ухиленням від виконання
зобов'язань можуть бути не лише дії, а й
бездіяльність боржника, спрямована на
невиконання відповідного обов'язку.
Жодних відомостей про існування
будь-яких перешкод для виконання
покладеного на нього обов'язку -
боржник не зазначив.

Посилаючись на добровільне виконання,
апелянт обмежився лише посиланням на
те, що він періодично сплачує грошові
суми на погашення боргу. Але такі
погашення здійснюються нерегулярно з
тривалими перервами та не забезпечують
погашення боргу.

Тим більше, як вбачається з матеріалів
справи та наданих ВДВС доказів, які не
спростовані та навіть підтверджені
апелянтом, він не проживає за місцем
реєстрації, не надав ВДВС адресу свого
фактичного проживання. Також він,
будучи викликаним державним
виконавцем та обізнаним про існування
виконавчого провадження, не надає
відомості про погашення боргу та інші (
місце отримання доходів), які
стосуються можливості примусового
виконання.

За таких обставин суд правомірно
задовольнив подання ВДВС, підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасуваня оскаржуваного рішення
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 11 квітня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: