справа № 125/1556/13
27.06.2014 Барський
районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Переверзєва
при секретарі Данилів Л.Ю
розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про витребування грошових
В заяві до суду ОСОБА_1 вказала,
що в грудні 2009 року між її батьком
ОСОБА_3 була домовленість про те, що він
позичить гроші ОСОБА_2 для погашення
боргу ОСОБА_2 перед підприємством
м.Вінниця ,,Техногаз,, ОСОБА_4
використовуючи ту обставину, що її
батько перебуває в дружніх стосунках з
ОСОБА_2 31 грудня 2009 року прибув до неї і
отримав готівкою 8000 грн. в рахунок
погашення боргу ОСОБА_2, що
підтверджується написаною ним
розпискою про отримання грошей. На час
звернення до суду сума боргу їй не
повернута і тому вона вимушена
звертатись до суду. Вважає, що
відповідач повинен сплатити їй
проценти за користування грішми, у
відповідності до ст.625 ч2 ЦК України
сплаті підлягає сума боргу з
урахуванням 3% річних від суми боргу, що
складає 360 грн., а також до стягнення
підлягає моральна шкода в сумі 1800 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_1, її
представники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 просили
стягнути з ОСОБА_2, суму боргу, 3% річних
та завдану моральну шкоду на загальну
на в грудні 2009 року до нього з проханням
позичити гроші звернувся ОСОБА_2
Останньому він відмовив, але потім до
нього з аналогічним проханням
звернулась мати ОСОБА_2 - ОСОБА_2 .
Оскільки він її добре знав, то попросив
свою доньку ОСОБА_1 позичити гроші.
Потім до доньки звернувся представник
підприємства ,,Техногаз,, м.Вінниці
ОСОБА_4 і отримав 8000 грн.
Представник відповідача ОСОБА_6
пред,явлений позов не визнала. Вона
вказала, що між сторонами не було
укладено жодного договору про передачу
коштів, ОСОБА_2 не уповноважував ОСОБА_4
на отримання коштів від будь кого.
Тобто не існує юридичних підстав для
Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що в грудні
2009 року він працював в ,,Техногаз,,
м.Вінниця. Керівництвом підприємства
йому була надано вказівка в поїхати в
м.Бар і взяти кошти для погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед
підприємством. Йому сказали звернутись
до ОСОБА_1, що він відповідно і зробив і
в неї він отримав кошти в сумі 8000 грн.
Зазначені кошти він передав на
підприємство. Будь яких коштів для себе
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що
за позику грошей їй нічого невідомо. Її
син повідомив, що мали приїхати з його
роботи з м.Вінниця і потрібно їм
віддати 8000 грн, оскільки він таку суму
брав у підприємства.
Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
в задоволенні позову слід відмовити. До
такого висновку суд дійшов із
слідуючого: відповідно до вимог ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов,язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Так позивачем зазначається про
порушення її права передбачених ст.1046,
1047 ЦК України. Вказані норми
законодавства передбачають: ст.1046 ЦК
України - за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов,язується повернути
позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Ст.1047 ЦК України вказує, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. З огляду на
викладені норми і тих правовідносин, що
виникли між сторонами (відповідно до
посилення позивача) ОСОБА_1 мала би
надати суду розписку про отримання
ОСОБА_2 від неї коштів, натомість вона
цього не зробила, оскільки такої
розписки у неї не має. Представник
відповідача заперечила факт отримання
ОСОБА_2 коштів від позивача. Суд не
приймає до уваги розписку ОСОБА_4 (а.с.4),
оскільки останнього ОСОБА_2, у
відповідності до вимог ст. 237, 238 ЦК
України, не уповноважував на вчинення
Оскільки суд дійшов до
переконання про необхідність відмови
основного позову, то вважає необхідним
відмовити у задоволенні вимог про
стягнення 3% річних, завданої моральної
шкоди, і у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України, завданих судових витрат.
На підставі викладеного і
керуючись ст.88, 209, 212, 213, 218 ЦПК України,
ст. 509, 610, 611, 1046, 1047 ЦК України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про витребування грошових
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
протягом 10 діб.

СУДДЯ: