Провадження № 2/521/212/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Малиновський районний суд м. Одеси у
Головуючого судді - Гуревського В.К.
За секретаря - Гресько О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в праві користування та розпорядження
майном, визнання права власності в
порядку спадкування, -
До Малиновського районного суду м.
Одеси звернулась ОСОБА_2 з позовом до
ОСОБА_3, просила зобов'язати
відповідача не чинити перешкод
позивачу в праві користування та
розпорядженням майном, а також визнати
за нею право власності на житловий
будинок, загальною площею 60,0 кв. м.,
житловою площею 37,1 кв. м. та надвірні
споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж
літ. «В» за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на такі обставини.
Вищезазначений житловий будинок було
побудовано у 1960 році членами родини
позивачки, в якому вона проживає зі
своєю сім'єю. Окрім будинку було
зведено також надвірні споруди: сараї
літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В». Згідно
домової книги постійним жителем
будинку по АДРЕСА_1 була мати чоловіка
ОСОБА_4 - ОСОБА_5. Згідно рішення
Народного суду Іллічівського району м.
Одеси від 04 серпня 1966 року у справі
№2-2390 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було
визначено порядок користування
житловими приміщеннями у житловому
будинку по АДРЕСА_1. Позивачка несе
тягар по утриманню спірного будинку,
проводить ремонтні роботи, сплачує
комунальні платежі. Іншого місця
проживання у її сім'ї немає. На даний
період часу позивач мала намір
оформити правовстановлюючі документи
на житловий будинок, однак не може
реалізувати дане право, оскільки
відповідач ОСОБА_3 створює їй
перешкоди. На прибудинковій земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було
збудовано погріб. Дозволу на зведення
зазначеної будівлі на належній їй
ділянці позивачка не давала, що є
порушенням права користування майном.
Внаслідок зведення зазначеної будівлі
ОСОБА_3 було грубо порушено будівельні
норми і правила. Будівництво
суперечить санітарним нормам, а також
негативно впливає на можливість
утримання нею прибудинкової території
Позивачем ОСОБА_2 були уточнені позовні
вимоги, в яких вона просила зобов'язати
ОСОБА_1 не чинити перешкоди позивачу в
праві користування та розпорядженням
майном, а також визнати за нею право
власності на житловий будинок
загальною площею 60,0 кв. м., житловою
площею 37,1 кв. м. та дворові споруди:
сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В»
за адресою: АДРЕСА_1, зазначивши, що на
даний період часу ОСОБА_1 надав заповіт,
який складено було його бабусею,
ОСОБА_5, у 1996 році. Посилаючись на даний
заповіт, відповідач заперечує її право
на оформлення правовстановлюючих
документів на житловий будинок по
ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просить суд
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_1 у праві користування та
розпорядження майном, а саме: житловим
будинком за адресою: АДРЕСА_1 та визнати
за ОСОБА_1 права власності на житловий
будинок загальною площею 60,0 кв. м.,
житловою площею 37,1 кв. м, та дворові
споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж
літ. «В» за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
бабусі ОСОБА_5, посилаючись на таке.
ОСОБА_1 проживає у житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1, власником якого була
його бабуся ОСОБА_5, мати його батька -
ОСОБА_4. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а
ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3. 14 серпня 1996 року
ОСОБА_5 оформила заповіт, згідно якого
все належне їй майно, де б воно не
знаходилось і з чого б не складалось,
заповіла ОСОБА_1. З 1984 року і по
теперішній час ОСОБА_1 проживає та
зареєстрований за вказаною адресою,
тобто ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину
після смерті бабусі. Не дивлячись на те,
що позивач має законне право на спадок
після смерті заповідача, оформити
свідоцтво про право на спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_5 в
нотаріальній конторі не зміг, оскільки
документи на житловий будинок по вул.
Новікова,17 не збереглися, а тому
вимушений звернутися до суду за
захистом свого права.
Ухвалою Малиновського районного суду
від 26 червня 2014 року позовну заяву
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в праві користування та розпорядження
майном, визнання права власності
залишено без розгляду та продовжено
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в праві
користування та розпорядження майном,
визнання права власності в порядку
ОСОБА_1 подав до суду заяву про слухання
справи за його відсутністю в заочному
порядку, на позовних вимогах наполягав
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити із задоволенням позову.
Судом встановлені такі фактичні
обставини на підставі пояснень сторін,
представлених ними письмових доказів.
Судом встановлено, що з 1985 року по 1989
року ОСОБА_4 з ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі, про що свідчить
витяг з рішення від 30 липня 2002 року,
свідоцтво про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 30 травня 1989 року, запис № 308.
Від цього шлюбу народився ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2 від 19
березня 1985 року запис № 318, де батьками
зазначені: мати - ОСОБА_2, батько -
Відповідно до будинкової книги від 23
січня 1970 року у будинку по АДРЕСА_1
постійно проживали та були
зареєстровані: ОСОБА_5 (основний),
ОСОБА_4 (син), ОСОБА_2 (невістка), а також
проживав ОСОБА_1 (онук).
Згідно рішення Народного суду
Іллічівського району м. Одеси від 04
серпня 1966 року у справі № 2-2390 між
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було визначено
порядок користування житловими
приміщеннями у житловому будинку по
14 серпня 1996 року ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1
все належне їй майно, де б воно не
знаходилось і з чого б не складалось,
про що свідчить заповіт від 14 серпня 1996
року, який був посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстрований в реєстрі під номером №
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, у зв'язку
із чим відкрилась спадщина на житловий
будинок, який було побудовано у 1960 році
родиною ОСОБА_5 та було зведено дворові
споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж
літ. «В», що на теперішній час
складається з житлового будинку
загальною площею 60,0 кв. м., житловою
площею 37,1 кв. м. та дворові споруди:
сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж літ. «В»
за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до технічного паспорту на
домоволодіння від 26.12.2013 року у зв'язку
з тим, що житловий будинок літ. «А»,
прибудова літ. «а»; прибудова літ. «а1»,
сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», гараж літ.
«В» самочинно збудовані до 05.08.1992 р.
відповідно до пункту 3.2 інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду
України від 24.05.2001 р., за № 127 від 24.06.2001 р.
зареєстрованим в Мінюсті України 10.07.2001
р. за № 582/5773 (із змінами та доповненнями
) - не є самочинними. Рік побудови
Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу, (в редакції від
18.06.1963 р., яка діяла до 04.02.1994 р.).
Відповідно до п. 1 Постанови № 7 Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 р., Інформаційного листа
Вищого спеціалізованого суду України
«про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування від
16.05.2013 року відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України 2003
року, якщо спадщина відкрилася не
раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.
Згідно ст. 534 Цивільного кодексу
Української РСР кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.
Згідно п. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.
Таким чином, у зв'язку зі смертю ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилась
спадщина, враховуючи, що ОСОБА_1
проживав спірному будинку, то за ст. ЦК
України (1963 року) він вважається таким,
що прийняв спадщину, суд вважає
доведеним, що позивач вступив у
спадщину, набувши на неї право. Позивач
прийняв цю спадщину, інші особи, які
вправі претендувати на спадкове майно,
а саме ОСОБА_2 із відповідною заявою до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини не звернулась, та у
зв'язку із залишенням її позову без
розгляду, суд вважає за необхідне
визнати право позивача таким, що
підлягає захисту, визнавши за ним право
власності в порядку спадкування за
На сьогоднішній момент позивач
позбавлений можливості оформити
спадщину у нотаріальній конторі через
відсутність правовстановлюючих
документів на житловий будинок.
Оскільки в спірному майні також
проживає ОСОБА_2, мати ОСОБА_1, яка
чинить перешкоди в користуванні
майном, яке заповіла йому бабуся
ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_3, тому суд
вважає за доцільне задовольнити вимогу
про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у праві користування
та розпорядження майном, а саме:
житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування й
розпорядження своїм майном (від
порушень, не пов'язаних з позбавленням
володіння). Тому такими діями
відповідача порушені права та законні
інтереси позивача у справі.
Відповідно зі ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
За викладених обставин, суд вважає, що
зібрані по справі докази та
встановлені фактичні обставини справи,
дозволяють задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.
Згідно ст. 55 Конституції України права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Відповідно до ст. 16
ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема визнання права.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав всіх
суб'єктів права власності. При цьому
згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.
ст. 16, 319, 328, 334, 386, 391, 392, Цивільного
кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України,
ст. ст. 10, 11, 61, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 213, 215, 217
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок загальною площею 60,0
кв. м., житловою площею 37,1 кв. м.,
підсобною площею 22,9 кв. м. та дворові
споруди: сараї літ. «Б», літ. «Г», гараж
літ. «В» за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_1 у праві користування та
розпорядження майном, а саме: житловим
будинком та дворовими спорудами за
Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення із заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.К.Гуревський