У х в а л а

іменем україни

10 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Мазур Л.М., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Петрівського районного управління
юстиції Кіровоградської області,
скасування постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження за касаційною скаргою
відділу державної виконавчої служби
Петрівського районного управління
юстиції Кіровоградської області на
ухвалу Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 05 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 09 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Петрівського
районного управління юстиції
Кіровоградської області (далі - ВДВС
Петрівського РУЮ Кіровоградської
області, державний виконавець),
посилаючись на те, що на виконанні у
державного виконавця перебуває
виконавчий лист про стягнення з нього 3
441 грн. 17 грудня 2013 року накладено арешт
на належне йому майно, зокрема на
квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що
накладення арешту на квартиру порушує
права інших її співвласників, заявник
просив визнати дії державного
виконавця щодо накладення такого
арешту незаконними та скасувати
зазначену постанову.

Ухвалою Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 05 березня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 09 квітня 2014 року, скаргу
ОСОБА_3 задоволено. Визнано
неправомірними дії ВДВС Петрівського
РУЮ Кіровоградської області щодо
винесення постанови про арешт майна
ОСОБА_3 від 12 грудня 2013 року. Скасовано
постанову державного виконавця ВДВС
Петрівського РУЮ Кіровоградської
області від 12 грудня 2013 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 12 грудня 2013 року,
якою накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_3 та заборонено
здійснювати відчуження.

У касаційній скарзі ВДВС Петрівського
РУЮ Кіровоградської області просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, й відмовити у
задоволенні скарги ОСОБА_3

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, визнаючи
дії державного виконавця незаконними
та скасовуючи його постанову про
накладення арешту на майно, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що державний виконавець, не
вживши усіх можливих заходів для
примусового стягнення заборгованості
ОСОБА_3, одразу наклав арешт на
квартиру. При цьому державний
виконавець не врахував того, що
заявнику належить лише частина спірної
квартири, а накладення арешту на всю
квартиру порушує законні права та
інтереси інших її співвласників.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що 09 вересня 2013
року Петрівським районним судом
Кіровоградської області видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 судових витрат у
розмірі 3 441 грн.

12 грудня 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Петрівського районного управління
юстиції Кіровоградської області
відкрито виконавче провадження за
вказаним виконавчим листом, а також
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2.

Суди дійшли до передчасного висновку
про неправомірність дій державного
виконавця з підстав порушення прав та
інтересів третіх осіб, які є
співвласниками указаної квартири, з
огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» у заяві про
відкриття виконавчого провадження
щодо виконання рішення про майнове
стягнення стягувач має право просити
державного виконавця накласти арешт на
майно та кошти боржника та оголосити
заборону на його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 цього Закону за
заявою стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

Суди не звернули уваги та не дали
належної правової оцінки заяві про
відкриття виконавчого провадження, в
якій стягувач просив одночасно з
відкриттям виконавчого провадження
накласти арешт на майно боржника.

Частинами 1-3 ст. 57 зазначеного Закону
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли до передчасного висновку про
неправомірність накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1 у частині, яка не
належить ОСОБА_3, оскільки співвласники
цієї квартири до суду із позовом про
визнання права власності на майно і про
зняття з нього арешту, як того вимагає
ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження», не зверталися.

При цьому суди не встановили вартості
належної ОСОБА_3 частини квартири, на
яку накладено арешт, та не перевірили
її співрозмірність із сумою стягнутої
із нього заборгованості.

За таких обставин, у силу п. 2 ст. 342 ЦПК
України ухвали районного та
апеляційного судів не можуть вважатися
законними та підлягають скасуванню, а
справа - направленню до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Петрівського
районного управління юстиції
Кіровоградської області задовольнити
частково.

Ухвалу Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 05 березня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 09 квітня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

Л.М. Мазур

О.В. Умнова