У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Демянчук С.В.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 12 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Дубенської міської ради, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області, третя
особа об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Берег" про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 12 травня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Дубенської міської ради, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області, третя
особа об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Берег" про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно - відмовлено.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
об'єкт отримав статус самочинного
будівництва у зв'язку з тим, що він був
збудований без розроблення та
затвердження робочого проекту.

Тому, на думку апелянта, суд
безпідставно застосував норми права,
що міститься в ч. 3 ст. 376 ЦК України, а
також посилання на роз'яснення п. 14
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 № 6 "Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)" з приводу особливостей
застосування зазначеної правової
норми, оскільки дані положення Закону
не підлягають застосуванню до спірних
правовідносин. Також заперечує
посилання суду на положення ст.. 375 ЦК
України.

Зазначає, що спірний об'єкт нерухомого
майна не порушує права інших осіб чи
інтересів суспільства, не має істотних
порушень будівельних норм і є
безпечною для використання, а тому
вважає, що позов підлягає задоволенню
на підставі ч. 5 ст.

________________________________________________________________________

Справа № 559/859/14-ц

Головуючий в суді І інстанції - Ходак
С.К.

Провадження № 22-ц-787/1329/2013

Суддя-доповідач - Шимків С.С.

376 ЦК України.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про
відмову у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою не надано належних доказів
про відповідність будівельних
конструкцій господарської будівлі по
АДРЕСА_1 містобудівній та проектній
документації.

Такий висновок суду відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та це
встановлено судом, що ОСОБА_1 проживає у
АДРЕСА_1

Земельна ділянка загальною площею 0,2813
га, на якій розташований вказаний
будинок, належить об'єднанню
співвласників багатоквартирного
будинку "Берег", що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку від 08 серпня 2007 року.
Цільове призначення даної земельної
ділянки - для будівництва,
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд (а.с.8).

15 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 уклала із ОСББ
"Берег" договір суперфіцію.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного
договору, позивачу було надано в
строкове платне користування земельну
ділянку площею 0,0652 га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка
була надана їй для будівництва і
обслуговування господарських будівель
і споруд (а.с.9-12, 15).

ОСОБА_1, без розроблення та
затвердження робочого проекту,
побудувала господарську будівлю
площею 68,5 м2 (в технічному паспорті
позначено літ. "Б-1") і прибудову площею
4,8 м2 (в технічному паспорті позначено
літ. "Б").

Загалом, самочинно збудований об'єкт
нерухомості включає гараж, літню кухню,
коридор, комору, курник і основне
приміщення (а.с. 16-18).

Відповідно до постанови по справі про
адміністративне правопорушення від 19
березня 2013 року, за проведення
будівельних робіт без розроблення та
затвердження робочого проекту ОСОБА_1
було притягнуто до відповідальності за
ч. 1 ст. 96 КУпАП (порушення вимог
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
затверджених проектних рішень під час
нового будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
об'єктів чи споруд) (а.с.29- 30).

Листом від 25 листопада 2013 року № РВ
04, Інспекція ДАБК у Рівненській
області відмовилася прийняти в
експлуатацію даний об'єкт нерухомості,
зазначивши, що згадана господарська
будівля не може бути прийнятою в
експлуатацію, так як не відповідає
критеріям, що визначені в п. 1.1 Порядку,
земельна ділянка не належить до
присадибних на якій розташована
господарська будівля, аналогічне
формулювання зазначено і в акті
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил (а.с.26, 27).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка
здійснила самочинне будівництво
нерухомого майна без належного
дозволу, не набуває права власності на
нього.

Проведення лише технічного обстеження
будівельних конструкцій спірної
господарської будівлі, без додержання
інших норм і правил, згідно із
законодавством, містобудівною та
проектною документацією, не може
вважатися підставою для визнання права
власності на неї.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 12 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

ОСОБА_4