АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О., Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київської міської ради на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 10 січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської ради про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю та визнання права власності на
спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 10.01.2014 року позов
ОСОБА_1 до Київської міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно за законом задоволено.

Встановлено факт постійного
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3
року. Визнано за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Київська міська рада
вважаючи, що рішення постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, в апеляційній скарзі просила
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на помилковість висновків
суду щодо встановлення факту
постійного проживання однією сім'єю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2007 року,
оскільки вони спростовуються наявними
в матеріалах справи доказами, зокрема
довідкою форми №3 від 06.12.2013 року,
згідно якої позивач у період з січня 2007
року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року разом із
дружиною та дочкою проживав та був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, а
також спростовуються довідкою КП
«Введенське»від 11.12.2013 року № 179 з якої
вбачається, що у спірній квартирі
проживав та був зареєстрований лише
померлий ОСОБА_2, який самостійно
сплачував плату за комунальні послуги.
Покладені судом в основу рішення
показання свідків не можуть бути
належним доказом наявності
встановленого факту.

Представник Київської міської ради в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції підтримала апеляційну
скаргу та просила її задовольнити з
підстав, які викладені в ній.

ОСОБА_1 та його представник просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був
власником двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу квартири від 11.08.2004
року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованого в Київському міському
БТІ за № д 181-153 (а.с.10-13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер, (а.с. 8,
14), на випадок смерті заповіту не
залишив.

Згідно довідки про поховання від 19.02.2013
року поховання померлого ОСОБА_2
здійснив ОСОБА_1 (а.с. 15). Останній
стверджує, що ОСОБА_2 був його хрещеним
батьком.

14.02.2013 року та 05.08.2013 року ОСОБА_1
звернувся до Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини на
майно, яке залишилось після смерті
ОСОБА_2 та видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом (а.с. 98,110).

Постановою державного нотаріуса
Дванадцятої Київської державної
нотаріальної контори від 05.08.2013 року
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину на квартиру, яка
знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_2
(а.с.17,111).

Відповідно до ст 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз′?яснень, що
містяться в п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» при вирішенні спору
про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої ст. 3 СК України про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
суду показали, що ОСОБА_1 завжди
допомагав ОСОБА_2 за його життя,
оскільки у останнього був незначний
розмір пенсії, а вже з 2007 року став
постійно з ним проживати однією сім'єю,
оскільки ОСОБА_2 був йому як рідний
батько, хворів та потребував допомоги.
Між ними були дружні та сімейні
відносини.

Разом з тим, відповідно до довідки
форми 3 від 06.12.2013 року № 56, виданої КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
структурний підрозділ Центр
обслуговування споживачів № 2 ОСОБА_1
проживав та був зареєстрований з 26.06.2008
року з дружиною ОСОБА_8, її батьками та
донькою ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1
(а.с. 116).

Згідно довідки КП «Введенське» за № 179
від 11.12.2013 року ОСОБА_2 АДРЕСА_1 був
зареєстрований з 14.09.2004 року до дня
смерті. Знятий з реєстраційного обліку
як померлий 12.02.2013 року. В період з січня
2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року за даною
адресою крім власника ніхто не був
зареєстрований (а.с 117). Згідно копій
квитанцій про сплату за комунальні
послуги у вказаний період нарахування
проводилося на одну особу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов′?язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Зважаючи на те, що для встановлення
факту проживання однією сім′?єю з
померлим позивач повинен довести
наявність взаємних прав та
обов′?язків, ведення спільного
бюджету, облаштування та ведення
сімейного побуту, що охоплюється
поняттям сім′?я, а жодних належних
доказів ОСОБА_1 з приводу цього судам не
надано, колегія суддів не може
погодитися з правильністю висновків
суду щодо наявності правових підстав
для задоволення позовних вимог
провстановлення факту постійного
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3
року, та, відповідно, визнання за
останнім в порядку спадкування за
законом права власності на нерухоме
майно, що належало покійному.

Покази допитаних по справі свідків не
можуть бути покладені в основу рішення,
оскільки спростовуються іншими
доказами щодо проживання позивача зі
своєю сім′?єю за іншою адресою, а
надання матеріальної допомоги ОСОБА_2
не підтверджує того, що позивач був
пов′?язаний з ним спільним побутом та
вони мали взаємні права та обов′?язки.

За таких обставин рішення суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності і обґрунтованості,
судом першої інстанції неповно
з′?ясовані обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
обставинам справи не відповідають, що
за положеннями п.п. 1, 3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для задоволення
апеляційної скарги Київської міської
ради та скасування рішення суду з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Київської
міської ради - задовольнити.

Рішення Подільського
районного суду м. Києва від 10 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської
міської ради про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
однією сім'єю та визнання права
власності на спадкове майно за законом
- відмовити.

Рішення набирає чинності з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справпротягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий-суддя:

Судді:

Справа № 758/13471/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3435/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Супрун Г.Б.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.