АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 441/2-379/11 22-ц/774/1751/К/14
Провадження № 22-ц/774/1751/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 2/215/6/14
інстанції - Лиходєдов А.В.
Доповідач -Братіщева Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М., Турік В.П.,

при секретарі - Бондаренко І.В.,

за участю - представника відповідача
Луньова Романа Веніаміновича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Північний гірничо-збагачувальний
комбінат" на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 20
червня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної пошкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- ПАТ «ПівнГЗК») та просила суд стягнути
з відповідача 25000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої втратою професійної
працездатності у зв'язку із
професійними захворюваннями.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 20 червня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково, на її
користь з ПАТ «ПівнГЗК» стягнуто 18000
грн. без урахування податків з доходів
фізичних осіб і інших платежів. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Північний
ГЗК» ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на його
думку, суд не звернув уваги, що позивач
реалізувала своє право на вільно
обрану нею працю, укладаючи трудовий
договір з ПАТ «ПівнГЗК», була
попереджена про наявність шкідливих
виробничих факторів на її робочому
місці, однак свідомо погодилась на
роботу у таких умовах, та разом із
родиною користувалися пільгами і
компенсаціями передбаченими діючим
законодавством за той професійний
ризик, який виникає у працівника при
виконання трудових функцій у шкідливих
умовах. Крім того, вважає, що
оскаржуване рішення не відповідає
вимогам Податкового Кодексу України в
частині оподаткування стягнутої
компенсації.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3
тривалий час працювала у важких та
шкідливих умовах праці, а саме з 22.07.1976
року по 29.07.2002 року у ПАТ «Північний
ГЗК».

Рішенням Державної Установи «Інститут
медицини праці АМН України» від 15 липня
2008 року позивачу встановлене
професійне захворювання: хронічна
двобічна сенсоневральна
приглухуватість із значною ст.
зниження слуху (ІY, у зв'язку з чим
складено акт № 24 розслідування
хронічного професійного захворювання
від 11 серпня 2008 року (а.с. 12).

Рішенням Українського
науково-дослідного Інституту
промислової медицини від 2002 року
позивачу встановлено ХОЗЛ ІІ ст., в фазі
затихаючого загострення. Дифузний
Пневмосклероз. ЛН ІІ ст. (а.с.13)

Згідно п. 17 вищезазначеного акту
причиною виникнення професійного
захворювання є перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу.

Висновком МСЕК від 01 жовтня 2008 року
позивачу вперше встановлено стійку
втрату професійної працездатності в
розмірі 20 % на безстроковий термін
(а.с.4-5).

Згідно рекомендацій МСЕК позивач
потребує медикаментозного лікування
та виробів медичного призначення.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо обов'язку
відповідача по відшкодуванню
заподіяної моральної шкоди з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у
ОСОБА_3 права на відшкодування
моральної шкоди - 01 жовтня 2008 року -
зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
котрі передбачали відшкодування
моральної шкоди не діяли, відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди судом
першої інстанції обґрунтовано
покладено на підприємство, з вини якого
заподіяно моральну шкоду позивачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при укладенні трудового договору
позивачу були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_3.у зв'язку з її професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні та підтверджений
наданими позивачем доказами.

Доводи відповідача щодо
невідповідності оскаржуваного
рішенняПодатковому кодексу України в
частині оподаткування стягнутої
компенсації є безпідставними, оскільки
відповідно до п.164.1. ст. 164 Податкового
кодексу України базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

У разі використання права на податкову
знижку базою оподаткування є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням пункту 164.6 цієї статті на
суми податкової знижки такого звітного
року.

Базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

Відповідно до абз. «а» п.п.164.2.14 п. 164.2
Податкового кодексу України, до
загального місячного (річного)
оподаткованого доходу платника
податку включається дохід у вигляді
неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної та
немайнової (моральної) шкоди, крім сум,
що за рішенням суду спрямовуються на
відшкодування збитків, завданих
платнику податку внаслідок заподіяння
йому матеріальної шкоди, а також шкоди
життю та здоров'ю.

Відповідно до абз. «а» п.п. 4.2.10. п. 4.2. ст.4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (який діяв на момент
виникнення даних правовідносин), до
складу загального місячного
оподаткованого доходу включається
дохід у вигляді неустойки, штрафів або
пені, фактично одержаних платником
податку як відшкодування матеріальної
або немайнової (моральної) шкоди, крім
сум, що спрямовуються на відшкодування
прямих збитків, понесених платником
податку внаслідок заподіяння йому
матеріальної шкоди.

Інші доводи відповідача
спростовуються матеріалами справи та
обґрунтованими висновками суду,
викладеними у рішенні.

Однак, визначаючи розмір моральної
шкоди, який підлягає стягненню з ПАТ
«Північний ГЗК», суд першої інстанції
не взяв до уваги роз'яснення п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р. (з подальшими
змінами) "Про судовупрактику в
справахпро відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
завданої травми, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції щодо відповідача ПАТ
«Північний ГЗК», є завищеним.

Беручи до уваги конкретні обставини
по справі, характер отриманих
позивачем професійних захворювань,
ступінь втрати нею професійної
працездатності, обсяг фізичних та
моральних страждань, їх інтенсивність
та довготривалість, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, наслідків, що
наступили, колегія суддів вважає, що
належною компенсацією отриманої
позивачем моральної шкоди від
указаного відповідача є сума 15000
грн.

За таких обставин, рішення суду в
частині розміру моральної шкоди,
стягнутої з ПАТ "Північний ГЗК" на
користь ОСОБА_3 необхідно змінити
відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, зменшивши розмір стягнутої з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат»
задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 20 вересня 2014 року в
оскаржуваній частині змінити,
зменшивши розмір моральної шкоди,
стягнутої з Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_3 з 18000 грн. до 15000 (
п'ятнадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення, але
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: