АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5180/2014
Головуючий у 1 інстанції: Савицький О.А.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Семенюк Т.А.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргоюпредставника Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування» за довіреністю -
Синюка Станіслава Леонідовича на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування», третя особа:
ОСОБА_3, про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

16 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ПрАТ
«Просто-Страхування», в якому просила
стягнути з нього на свою користь 11 875,58
грн. матеріальної шкоди, завданої
результаті пошкодження її автомобіля
та судові витрати у розмірі 2 804, 97 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26
травня 2011 року об 11 год. 35 хв. на
автостоянці по вул. Верховинній,69,
автомобіль ВАЗ 21114, державний номер
НОМЕР_1, при проведенні маневру виїзду
із стоянки здійснив зіткнення із
автомобілем марки «Хюндай», державний
номер НОМЕР_2. Із місця події винуватець
ДТП зник. В ході перевірки проведеною
ВДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в
м. Києві було встановлено, що ДТП
сталося з вини водія ОСОБА_3

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2013 року
позовну заяву ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково та стягнуто з
відповідача ОСОБА_3 на відшкодування
матеріальної шкоди 255 грн. франшизи,
передбаченої страховим полісом, за
яким цивільна відповідальність
відповідача на випадок ДТП, була
застрахована в ПрАТ
«Просто-страхування», та на
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.,
судові витрати у розмірі 1079 грн. 70 коп.
В решті позовних вимог було відмовлено.

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПрАТ
«Просто-страхування» про стягнення
коштів посилаючись на те, що 10.02.2011 року
між ПрАТ «Просто-страхування» та
ОСОБА_3 було укладено поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, на момент ДТП поліс був чинний,
а тому завдану шкоду в ДТП має
відшкодовувати ПрАТ
«Просто-страхування».

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково, стягнено з
ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» на користь
ОСОБА_2 13 576, 19 грн.; в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

12 березня 2014 року представник ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» за довіреністю -
Синюк С.Л. подав апеляційну скаргу на
вказане рішення, у якій, посилаючись на
неповне з'ясування обставин справи,
порушення норм матеріального права,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_2 В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» не мало підстав
для виплати страхового відшкодування,
оскільки ОСОБА_2 не подала заяву про
виплату страхового відшкодування
протягом 1 року з моменту скоєння ДТП та
не зберегла автомобіль у пошкодженому
стані до огляду його аварійним
комісаром. На думку апелянта, висновок
судової авто-товарознавчої експертизи
від 06 березня 2013 року не може вважатися
належним доказом заподіяння позивачу
матеріальної шкоди, так як був
складений на підставі акту огляду
автомобіля від 26 березня 2013 року, де
автомобіль був наданий в частково
відновленому стані (за виключенням
лобового скла). Також апелянт вважає, що
суд першої інстанції безпідставно
стягнув з страховика величину втрати
товарної вартості автомобіля та
податок на додану вартість за
відсутності документів про проведення
ремонту автомобіля. Додатково апелянт
вказав, що згідно висновку аварійного
комісара № 70953 від 23.10.2013 року
пошкодження вітрового скла утворилося
не в результаті ДТП, а внаслідок
падіння сторонніх предметів. На думку
апелянта, суд першої інстанції
безпідставно відмовив у задоволенні
клопотання про проведення
трасологічної експертизи на підставі
фотокарток, так як судова
автотоварознавча експертиза
проводилася саме на їх основі.

У судовому засіданні представник ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» за довіреністю -
Синюк С.Л. підтримав апеляційну скаргу
та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної
скарги, просила її відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився,
належним чином повідомлявся про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
26 травня 2011 р. в м. Києві по вул.
Верховинній 66 відбулося ДТП з участю
автомобіля марки «Хюндай», державний
номер НОМЕР_2, що був припаркований та
власником якого є ОСОБА_2, та автомобіля
ВАЗ 21114, державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, який після пригоди
зник з місця ДТП.

08 листопада 2012 постановою
Святошинського районного суду м. Києва
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, яке призвело до
пошкодження автомобіля позивача,
визнано ОСОБА_3 та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу (а.с. 97, 98).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дії та вчинені вони цією
особою.

Вина ОСОБА_3 в ДТП, в якій було
пошкоджено автомобіль позивача, є
встановленою постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 08.11.2012 р. та доказуванню не підлягає.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
підтвердження вини ОСОБА_3 рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 квітня 2013, за яким на користь
ОСОБА_2 із ОСОБА_3 було стягнуто на
відшкодування матеріальної шкоди 255
грн. франшизи, передбаченої страховим
полісом, за яким цивільна
відповідальність відповідача на
випадок ДТП, була застрахована в ПрАТ
«Просто-страхування», та на
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.,
судові витрати у розмірі 1079 грн. 70 коп.;
в решті позовних вимог відмовлено
(а.с.4-7)

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

10.02.2011 року між ПрАТ
«Просто-страхування» та ОСОБА_3 було
укладено Поліс АА/2491868 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, строк дії якого
зазначено з 11.02.2011 року до 10.02.2012 року,
відповідно до якого встановлена
франшиза в розмірі 255грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Статтею 988 ЦК України встановлено
обов'язки страховика перед
страхувальником, відповідно до них
страховик у разі настання страхового
випадку зобов'язаний здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором. Також цією статтею
визначено, що страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків.
Інші збитки вважаються застрахованими,
якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що згідно з рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 30 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: відділ ДАІ
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві, ПАТ «Просто-страхування», про
стягнення матеріальних та моральних
збитків, спричинених внаслідок ДТП, на
підставі висновку експерта від 06.03.2013
року № 754/13-54, за результатами
проведеної судової авто-товарознавчої
експертизи у вказаній справі, було
встановлено, що ОСОБА_2 в результаті
пошкодження її автомобіля «Хюндай»,
державний номер НОМЕР_2, завдано
збитків на суму 12 130,58 грн., з яких 255 грн.
цим рішенням стягнуто з винуватця ДТП
ОСОБА_3, в якості франшизи, а решта
вказаної суми має бути стягнута з ПрАТ
«Просто-страхування» як страховика,
який відповідно до Страхового полісу
несе відповідальність за шкоду задану
третім особам в ДТП, що сталася з вини
ОСОБА_3

Вказане рішення набрало законної сили,
що підтверджується ухвалою
Апеляційного суду міста Києва від 26
червня 2013 року (а.с.8-11), ухвалою від 08
серпня 2013 року Святошинського
районного суду м. Києва, якою залишена
без задоволення заява ОСОБА_2 про
перегляд рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 30 квітня 2013
року за нововиявленими обставинами,
(а.с. 9-10), ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 липня 2013 року, згідно з якою
позивачу було відмовлено у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
відділ ДАІ Святошинського РУ ГУМВС
України в м. Києві, ПАТ
«Просто-страхування», про стягнення
матеріальних та моральних збитків,
спричинених внаслідок ДТП (а.с. 14).

Суд першої інстанції вірно послався на
ч. З ст. 61 ЦПК України, згідно з якою
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, оскільки рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: відділ
ДАІ Святошинського РУ ГУМВС України в
м. Києві, ПАТ «Просто-страхування», про
стягнення матеріальних та моральних
збитків, спричинених внаслідок ДТП,
було встановлено що ОСОБА_2 в
результаті пошкодження її автомобіля
завдано збитки на суму 12 130,58 гри., з яких
255 грн. цим рішенням стягнуто з ОСОБА_3, а
решта вказаної суми має бути стягнута з
ПрАТ «Просто-страхування», суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
вказані обставини не підлягають
доказуванню, а тому доводи апелянта в
цій частині є безпідставними.

Згідно з ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 28 жовтня 2013
року за клопотанням представника
відповідача було призначено судову
транспортно-трасологічну експертизу
для з'ясування чи міг отримати
автомобіль позивачки пошкодження
лобового скла в результаті ДТП, що
сталася з вини ОСОБА_3, але вказана
ухвала суду виконана не була у зв'язку з
неможливістю провести таку експертизу.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на спростування встановлених
судом обставин відповідачем не було
надано суду.

Колегія суддів відхиляє доводи
апелянта відносно того, що відповідач
не мав підстав для виплати страхового
відшкодування так як ОСОБА_2 не подала
заяву про виплату страхового
відшкодування протягом 1 року з моменту
скоєння ДТП та не зберегла автомобіль у
пошкодженому стані до огляду його
аварійним комісаром.

На думку колегії суддів, апелянт не
врахував тієї обставини, що позивач не
мала об'єктивної можливості вчинити
певні дії по зверненню до страховика у
зв'язку з розшуком особи,
відповідальність якої була
застрахована у ПрАТ
«Просто-страхування», яка здійснила
ДТП та встановлення обставин і
притягнення цієї особи до
відповідальності згідно з постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 8.11.2012 р., але коли така можливість
з'явилась вона реалізувала своє право.

Крім того згідно зі ст. 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції 2011 р. на час
здійснення ДТП для отримання
страхового відшкодування особа, яка
має право на відшкодування, подає
страховику (або якщо страховик
невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У
заяві про виплату страхового
відшкодування має міститися:

а) найменування страховика, до якого
подається заява, або МТСБУ;

б)назва (для юридичної особи), прізвище,
ім'я, по батькові (для фізичної особи)
заявника, його місцезнаходження або
місце проживання;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо
відшкодування завданих збитків;

г) інформація про вже здійснені
взаєморозрахунки осіб,
відповідальність яких застрахована, та
потерпілих;

ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує
свою вимогу, та докази, що
підтверджують її відповідно до
законодавства;

д) розмір шкоди;

е) підпис заявника і дата подання заяви.

До заяви додаються довідки про
дорожньо-транспортну пригоду, довідки
відповідних закладів охорони здоров'я
щодо тимчасової втрати працездатності
або довідки спеціалізованих установ
про встановлення стійкої втрати
працездатності (інвалідності) у разі її
виникнення, інші документи, які мають
відношення до даної
дорожньо-транспортної пригоди,
завірені у встановленому порядку.

Страховик зобов'язаний надавати
консультаційну допомогу заявнику при
складанні заяви та на прохання
заявника зобов'язаний ознайомити його
з відповідними нормативними актами та
порядком обчислення страхового
відшкодування.

На час здійснення ДТП у 2011 р. в Законі
не існувало обмежень в межах 1 року
подачі заяви про страховий випадок,
тому судова колегія вважає, що
об'єктивних та законних підстав для
відмови у ПрАТ «Просто-страхування» у
здійсненні страхової виплати не було.

Апелянт належних доказів на
підтвердження своїх доводів та
спростувань доказів, наданих позивачем
не надав.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
встановлення обставин рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 квітня 2013 року, за яким решта
збитків має бути стягнута з ПрАТ
«Просто-страхування», як страховика.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, а рішення суду
першої інстанції вірним та законним.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ч. 1 п. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування» за довіреністю -
Синюка Станіслава Леонідовича -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді