АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3173/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2801/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" на рішення Київського
районного суду м. Полтави від 18 липня 2014
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 18 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог. Вважає, що суд дійшов
помилкового висновку щодо пропуску
банком строку позовної давності,
оскільки строк дії картки як
спеціального засобу для отримання та
перерахування коштів не припиняє
строку дії самого договору.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає за таких обставин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом, 17 жовтня 2005
року між сторонами укладено кредитний
договір №б/н, за умовами якого ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 2000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

В зв'язку з неналежним виконанням умов
кредитного договору у позичальника
перед банком виникла заборгованість.

Судовим наказом Київського районного
суду м. Полтави від 9 липня 2008 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором від 17 жовтня 2005
року в сумі 7952 грн. 94 коп. та судові
витрати.

Звертаючись до суду з позовом 27 травня
2014 року, банк просив стягнути
заборгованість з урахуванням
стягнутої за судовим наказом суми в
розмірі 24050 грн. 70 коп. та штрафи 500 грн.
та 1202 грн. 54 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності, суд першої інстанції
встановив неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором, що призвело до утворення
заборгованості в сумі 25753 грн. 24 коп.
Одночасно, взявши до уваги п.3.1.1 та 5.4
Правил користування платіжною карткою,
яка є складовою кредитного договору та
встановлює строк дії картки в один рік,
а також заяву відповідача про
застосування строку позовної давності,
суд прийшов до висновку про наявність
підстав для відмови в захисті
цивільного права на підставі ч.4 ст. 267
ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Згідно ст. 509 ч.1 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено
обов'язковість виконання зобов'язання
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 610 ЦК України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Як зазначено в правовій позиції,
висловленій Верховним Судом України в
постанові від 19 березня 2014 року по
справі №6-14 цс 14, відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

В даному випадку судом першої
інстанції вірно встановлено, що строк
дії картки встановлено в один рік,
тобто остання діяла до 17 жовтня 2006 року.

В липні 2008 року, в межах строку позовної
давності, банк звернувся до суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості, що в
розумінні ст. 264 ЦК України є
перериванням перебігу строку позовної
давності, а відтак її перебіг повинен
починатись заново, тобто з липня 2008
року.

Також, в судовому засіданні з'ясовано,
що згідно до наданої банком
роздруківки руху коштів останній
платіж боржником ОСОБА_1 здійснено 24
липня 2007 року.

За вказаних обставин, обраховуючи
строки позовної давності щодо
повернення кредиту в повному обсязі,
які в такому випадку пов'язані зі
строком дії картки - тривали з липня 2008
року по липень 2011 року (внаслідок
переривання перебігу останнього в 2008
році, він закінчився в липні 2011 року), а
також строку позовної давності щодо
місячних платежів, які повинен був
сплачувати позичальник, починаючи з
часу прострочення щомісячних платежів,
з листопада 2005 року, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
судового захисту позивача внаслідок
спливу позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем, що узгоджується з
положеннями ч.4 ст.267 ЦК України.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

Доводи апелянта про те, що строк
позовної давності банком не
пропущений, оскільки правовідносини
між сторонами тривають до повного
погашення клієнтом кредиту та у
відповідності до п. 9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг - є
помилковими та суперечать Правовій
позиції, висловленій Верховним Судом
України в постанові від 19 березня 2014
року по справі №6-14 цс 14, обов'язковість
якої передбачена ст. 360-7 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 18 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів в
касаційному порядку.

Судді:

З оригіналом згідно.