Провадження № 2/755/3965/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
борг за договором позики на суму 15 000,00
доларів США, що станом на 21.05.2014 року
еквівалентно за офіційним курсом НБУ 175
742,21 грн., а також 3% річних від суми
заборгованості у розмірі 635,56 грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що 06.02.2014
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно
умов якого позивачем надано у борг
відповідачу грошові кошти в сумі 15 000,00
доларів США, а відповідач
зобов'язувався повернути позику у
строк до 07.04.2014 року, про що останнім
було складено боргову розписку. Однак,
в порушення договірних зобов'язань та
на неодноразові звернення позивача
відповідач у визначений договором
строк борг позивачу не повернув, що є
предметом позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлена належним чином, однак
надала до суду заяву, відповідно до
якої позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить провести
розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини
першої статті 3 Цивільного кодексу
України загальними засадами
цивільного законодавства є: свобода
договору, свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті
умови, без погодження яких договір
взагалі не вважається укладеним.
Істотні умови договору визначаються в
законі, разом з тим ними можуть ста ти
будь-які умови, на погодженні яких
наполягає та чи інша сторона. Істотні
умови договору відображають природу
договору, відсутність будь-якої з них
не дає змоги сторонам виконати їх
обов'язки, які покладаються на них за
договором.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, на підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 06.02.2014 року ОСОБА_1
надав ОСОБА_2 грошову позику у розмірі 15
000,00 доларів США на строк до 07.04.2014
року, про що ОСОБА_2 власноручно
написано боргову розписку. (а.с. 2)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення частини 1 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

В порядку ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Як убачається з матеріалів справи, на
час звернення до суду відповідач не
виконав взяті на себе за договором
позики зобов'язання, грошові кошти
позивачу не повернув.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на день звернення позивача
до суду загальна сума боргу
відповідача за договором позики
складає 15 000,00 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ станом на 21.05.2014
року еквівалентно 175 742,21 грн., та
відповідачем не надано доказів
виконання даного договірного
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Крім того, стаття 625 Цивільного кодексу
України передбачає можливість
стягувати за прострочення виконання
грошового зобов'язання проценти
річних. Розмір процентів річних
визначається сторонами в договорі.
Якщо сторони в договорі не передбачили
сплату процентів річних та їх розмір,
підлягають сплаті три проценти річних
від простроченої суми за весь час
прострочення. Проценти річних,
передбачені статтею 625 Цивільного
кодексу України, є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Таким чином, ураховуючи порушення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання за договором позики, суд
визнає правомірною вимогу позивача
щодо стягнення з відповідача на його
користь 3 % річних від простроченої суми
заборгованості у розмірі 635,56 грн.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики підлягають до
задоволення, та присуджує до стягнення
з відповідача на користь позивача борг
на загальну суму 176 377,77 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує до стягнення з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
понесені судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 763 грн. 78 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 57, 58, 61, 88, 174, 208-209, 212-215,
294 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікацікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 176
377,77 грн., судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 763,78 грн., а
всього загальною сумою 178 141 (сто
сімдесят вісім тисяч сто сорок одну)
гривню 55 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: