АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

09 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А..,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 30 травня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 30 травня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з відповідачів на
користь позивача заборгованість за
житлово-комунальні послуги по
особовому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 5 970.69
грн., солідарно та по 81.20 грн. судового
збору з кожного.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 13.06.2014 року виправлено
описку у зазначенні прізвища
відповідачів з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1»

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 ставиться питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового про відмову у задоволенні
позову. Апелянти посилаються на
незаконність судового рішення, його
невідповідність нормам матеріального
та процесуального права, помилковість
висновків суду, неповноту з'ясування
обставин, що мають значення для справи.
Зазначають, що суд не надав оцінки тому
факту ,що позивач не замінив старі
електролічильники в їх будинку при
прийнятті на обслуговування, не
перевів своєчасно на поквартирне
утримування, що договори про
постачання електроенергії з ними не
укладалися, самовільного підключення
не виявлено. Розмір заборгованості є не
обґрунтованим, спожити електроенергію
за 2013 рік на суму, що стягнув суд, вони
реально не могли.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з
підстав наведених в ній. Пояснили, що
раніше їх будинок відносився до
радгоспу якому вони сплачували усі
платежі. Вони дійсно споживають
електроенергію, проте з 1996 року не
сплачують відповідні платежі,
оскільки їх електролічильник вийшов з
ладу.

Представник Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва вважав, що
спір вирішений правильно, просив
апеляційну скаргу відхилити.

Представник Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва та ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилися, повідомлені
належним чином про що свідчать
зворотні поштові повідомлення
долучені до справи. Виходячи з положень
ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу за
їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідачі зобов'язані
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом, проте цього у
повному обсязі не робили, тому з них
слід стягнути виниклу заборгованість.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду і вважає їх
правильними.

Як убачається з матеріалів справи та
установлено судом відповідачі
зареєстровані та проживають в
однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 ( а.с.77).

Позивача визначено виконавцем послуг з
утримання будинків та прибудинкових
споруд.

Відповідачі не заперечують, що
житлово-комунальні послуги надаються
їм у повному обсязі. Отже, вони є
споживачами цих послуг з моменту, коли
почали ними користуватися .

Наймачі повинні своєчасно та в повному
обсязі вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги (ст. ст. 64, 67,
68 ЖК України).

Проте, відповідачі несвоєчасно
здійснювали оплату за
житлово-комунальні послуги, внаслідок
чого утворилася заборгованість в сумі 5
970, 69 грн., а саме: 19 грн. 53 коп. - за
послуги з утримання будинку та.
прибудинкової території, 12 грн. 35 коп. -
за централізоване опалення, 287 грн. 68
коп. - недоплачена різниця за
використану електроенергію за період з
червня по жовтень 2013 року, 5 651 грн. 13 коп.
- добір за спожиту електроенергію
станом на 01.06.2013 року, що
підтверджується поданим позивачем
розрахунком, який відповідачами
заперечується, однак доказів на
спростування якого ними не подано.

При цьому відповідачі визнали ,що з 1996
року й до встановлення нового
електролічильника восени 2013 року плату
за електроенергію вони не здійснювали
взагалі.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність між сторонами письмового
договору не дають підстав для
звільнення відповідачів від обов'язку
оплати спожитих житлово-комунальних
послуг, оскільки вони від цих послуг не
відмовлялися, частково їх оплачували.
Фактичне надання споживачу
відповідних послуг свідчить про
існування між сторонами фактичних
договірних відносин, що є підставою для
стягнення боргу по оплаті отриманих
комунальних послуг на підставі пунктів
7, 10 Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 8
жовтня 1992 року № 572.

Згідно із положеннями пункту 48 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
споживач несе відповідальність згідно
із законодавством за прострочення
терміну внесення платежів за
електричну енергію.

Порядок визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики
України від 31.07.96 N 28 або Правил
користування електричною енергією
для населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.99 N 1357, регулюється
постановою Комісії регулювання
електроенергетики України від 04.05.2006 N
562, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 4 липня 2006 р. за N 782/12656
«Про затвердження Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією».

Вказана Методика, згідно п. 1.2.,
застосовується постачальником
електричної енергії за
регульованим тарифом
(електропередавальною організацією)
(при визначенні обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення правил
користування електричною енергією
та/або виявлення фактів крадіжки
електричної енергії, самовільного
підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
електричної енергії без приладів
обліку.

Тарифи на електроенергію
встановлюються постановою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики від 23.04.2012р. №.

Заборгованість відповідачів
обрахована позивачем відповідно до
зазначених нормативних актів, тому
доводи апеляційної скарги про
неправильність обрахування розміру
заборгованості є безпідставними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційні
скарги не містять.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 30 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 755/4169/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9044
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.