АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2247/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1856/14
Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р.М.
Доповідач Петренко В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області у складі:

Головуючого: судді Петренка В.М.,

Суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.

при секретарі - Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 31 березня 2014
року справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства ( ПАТ ) ,, Страхова компанія ,,
Лафорт '', моторне (транспортне)
страхове бюро України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т
А Н О В И Л А:

20 серпня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ ,, Страхова
компанія ,, Лафорт '', моторно
(транспортного) страхового бюро
України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач вказав, що 26 червня 2013
року близько 17 годин в м.Глобино,
Полтавської області на вул.Гагаріна
відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем
,, HYUNDAI- SONATA'' номерний знак НОМЕР_1
допустив зіткнення з його автомобілем .
В результаті ДТП його автомобіль
отримав механічні пошкодження. За
наслідками ДТП стосовно ОСОБА_2 було
складено протокол про адміністративне
правопорушення за ст..124 КпроАП України.
Глобинським районним судом 5 липня 2013
року ОСОБА_2 притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу в
сумі 425 грн.. які він сплатив. Цивільна
відповідальність ОСОБА_2застрахована в
ПАТ ,, Страхова компанія ,, Лафорт '' на
суму 50 000 грн.

Позивач прохає стягнути з
відповідачів солідарно суму
матеріальних збитків, яка буде
визначена під час розгляду справи
після проведення експертизи, моральну
шкоду в сумі 50 000 грн. та судові витрати
(а.с.2-7).

24 січня 2014 року позивач ОСОБА_1
подав до суду заяву про збільшення
позовних вимог. Прохає стягнути з
відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ ,, Страхова
компанія ,, Лафорт '' на його користь,
солідарно, 23 953 грн. 80 коп. матеріальної
шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди
(а.с.129-131).

Рішенням Глобинського районного
суду Полтавської області позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства ,, Страхова
компанія ,, Лафорт '' на користь ОСОБА_1 10
273 грн. 36 коп. у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 939 грн. 17 коп. у
рахунок відшкодування судових витрат,
а всього 11 212 грн. 53 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 2000 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди та 227 грн. 50 коп. у
відшкодування судових витрат, а всього
2227 грн. 50 коп.

В задоволенні решті позовних
вимог відмовлено.

З вказаним рішенням не
погодився позивач ОСОБА_1 В апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення судом
норм процесуального і матеріального
права, просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове
по суті позовних вимог.

Колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
обґрунтована і не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено, що 26 червня 2013
року близько 17 годин в м.Глобино,
Полтавської області на вул.Гагаріна
відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем
,,HYUNDAI- SONATA'' номерний знак НОМЕР_1
допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ
-21099, номерний знак НОМЕР_2, що на
відповідній правовій підставі
перебував у користуванні ОСОБА_1 . В
результаті ДТП автомобіль ВАЗ отримав
механічні пошкодження.

Постановою Глобинського
районного суду від 5 липня 2013 року
ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст.124 КпроАП України та притягнутий до
відповідальності у вигляді штрафу в
сумі 425 грн..

Згідно вимог ч.3 ст.61 обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог чинного
законодавства (ч.4.ст.61 ЦПК України)
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, притягнутої до
адміністративної відповідальності
лише з питань чи: чи мали місце ці дії та
чи вчиненні вони цією особою
(об'єктивна сторона правопорушення).
Питання про розмір шкоди (складової
суб'єктивної сторони правопорушення)
має досліджуватись судом на рівні
інших доказів у цивільній справі.

Правило закріплене в ч.4 ст.61 ЦПК
України розширеному тлумаченню не
підлягає.

На підставі вимог ч.1 ст. 1166 ЦК
України шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2, як власника наземного
транспортного засобу - автомобіля ,,
HYUNDAI- SONATA'' номерний знак НОМЕР_1 за
шкоду спричинену третім особам під час
ДТП, згідно полісу АВ/7814341 від 28 серпня
2012 року, була застрахована у ПАТ ,,
Страхова компанія ,, Лафорт''. Вказаним
полісом передбачено ліміт
відповідальності ( страхову суму) на
одного потерпілого за шкоду заподіяну
майну в сумі 50 000 грн.. розмір франшизи -
510 грн.

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи №1038 від
12 грудня 2013 року розмір матеріальних
збитків, з технічної точки зору, який
заподіяно володільцю транспортного
засобу в ДТП, що сталося 26.06.2012 року
складає 10 773 грн. 36 коп.(а.с.107-112).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вимог ст.ст.58,59 ЦПК
України докази по справі повинні бути
належними, допустимими та
достовірними.

Як вбачається із матеріалів
справи, у позовній заяві поданій до
суду в серпні 2013 року Позивач ОСОБА_1
просив ухвалити рішення, яким стягнути
з відповідачів солідарно суму
матеріальних збитків, яка буде
визначена під час розгляду справи в
суді та проведення експертизи (а.с.6).

В описовій частині заяви про
збільшення позовних вимог, поданій до
суду 24 січня 2014 року, позивач вказав, що
відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи №1038
вартість відновлювального ремонту
складає 13 180 грн. 44 коп., а розмір
матеріальних збитків, яких заподіяно
володільцю транспортного засобу
складає 10 773,36 грн.. Але як вбачається
із заяви позивач безпідставно
підсумував вартість відновлювального
ремонту та розмір матеріального
збитку та прохає стягнути з
відповідачів 23 953 грн. 80 коп.(а.с.130).

Згідно вимог ч.1 ст.1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Законом України ,, Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів'' із змінами та
доповненнями встановлено порядок
відшкодування шкоди, заподіяної третій
особі.

Статтею 29 названого закону
встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу. В п.12.1 ст. 12 закону зазначено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Як було встановлено в судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2, як і
передбачено Законом, повідомив
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди з його
участю (страхового випадку), а 22 липня
2013 року направив рекомендованим листом
постанову суду щодо нього, яка
набрала законної сили.

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про стягнення з ПРАТ «СК ,,Лафорт'' суму
матеріальних збитків, яких заподіяно
володільцю транспортного засобу
складає 10 273 грн. 36 коп. (10773.36 грн. -
500.00 грн.).

Оскільки, як було встановлено
судом, станом на 31 березня 2014 року
Приватне акціонерне товариства
,,Страхова компанія ,,Лафорт'' не
виключена з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, будь яких даних про
її припинення немає, суд прийшов до
вірного висновку про відсутність
правових підстав які б свідчили про
обов'язок МТСБУ відшкодувати шкоду
потерпілому, спричинену внаслідок ДТП.

Позивач не надав суду доказів
того, що він звертався до страхової
компанії чи до МТСБ з заявою про
виплату йому страхового відшкодування,
але йому в цьому було відмовлено.

В вирішуючи питання в частині
відшкодування моральної шкоди суд
прийшов до вірного висновку, що у
зв'язку з винними діями ОСОБА_2 у
дорожньо-транспортній пригоді, ОСОБА_1 ,
окрім матеріальної шкоди, була
заподіяна і моральна шкода,

Але як вбачається із позовної
заяви заявляючи вимогу про стягнення з
відповідачів солідарно 50 000 грн.
позивач свої вимоги, як того вимагає
закон не обґрунтував.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Із змісту цієї статті вбачається,
що якщо в наслідок ДТП шкоду завдано
лише майну особи, то відповідальність
за моральну шкоду, яка виникла
внаслідок цього, наставатиме на
загальних підставах. А отже у
відповідності до вимог чинного
законодавства, таке відшкодування
здійснює особа, яку визнано винною у
скоєні дорожньо-транспортної пригоди
(ОСОБА_2) а не страховик.

Із змісту тексту договору
страхування (страхового полісу)
вбачається, що страховик не брав на
себе зобов'язання по відшкодуванню
моральної шкоди потерпілим внаслідок
ДТП.

А тому суд обґрунтовано відмовив
позивачу у солідарному відшкодуванню
моральної шкоди. Суд прийшов до вірного
висновку що моральну шкоду слід
стягувати з винної особи - ОСОБА_2 та,
виходячи з засад розумності та
справедливості, стягнув з нього на
користь позивача 2000 грн.

Доводи викладені в апеляційній
скарзі про незастосування судом вимог
ст.22 ЦК України при вирішенні вимог в
частині відшкодування матеріальної
шкоди колегія суддів знаходить не
обґрунтованими на Законі.

Згідно частини 1 статті 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на її відшкодування.

Відповідно до частини другої цієї
статті, збитками визнаються витрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Такими матеріальними збитками є
вартість відновлювального ремонту
автомобіля що зазначена у висновку
судової автотоварознавчої експертизи
від 12.12.2013 року, тобто 10 773 грн. 36 коп.

Оскільки страховий поліс
передбачає франшизу, сума стягнення
матеріальних збитків з відповідача
ПрАТ ,,Страхова компанія ,,Лафорт''
зменшується на суму франшизи, на 510 грн..
Цю суму матеріальних збитків необхідно
стягнути з відповідача ОСОБА_2

За таких обставин рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
страхової виплати з ПрАТ ,,Страхова
компанія ,,Лафорт'' необхідно змінити
зменшити суму виплати з 10 273 грн.36 коп.
до 10 263 грн. 36 коп..

Як вбачається із позовної заяви
та заяви про збільшення позовних вимог,
яких не будь інших вимог матеріальних
збитків, ОСОБА_1 не заявляв.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції в
частині відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, з наведених вище
підстав, не спростовують.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України
,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного
суду Полтавської області від 31 березня
2014 року

в частині стягнення матеріальної шкоди
з приватного акціонерного товариства ,,
Страхова компанія ,, Лафорт '' змінити,
зменшити суму стягнення матеріальної
шкоди ( страхового відшкодування) до 10
263 грн. 36 коп.

Рішення суду в частині відмови
позову про стягнення з ОСОБА_2
матеріальної шкоди скасувати. Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 510 грн. у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржено
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом
двадцяти днів шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.М.Петренко

Судді:
В.І.Акопян

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя
В.М.Петренко