АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ ап 22-5232/14
Головуючий у 1 інстанції: Дубас В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Саліхова В.В., Усика
Г.І.

при секретарі: Меєчко Д.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 12 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини, визначення графіку
зустрічей батька з дитиною та
збільшення розміру стягуваних
аліментів; за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган
опіки та піклування Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною, її вихованні,
визначення способу участі у вихованні
дитини та спілкуванні з нею, зменшення
розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А

В червні 2013 року ОСОБА_2 (далі - позивач)
звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3
(далі - відповідач) про визначення місця
проживання дитини, визначення графіку
зустрічей батька з дитиною та
збільшення розміру стягуваних
аліментів, посилаючись на те, що у шлюбі
із відповідачем у них народилась
донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу дочка почала
постійно проживати разом із нею. Вона
не змогла у позасудовому порядку дійти
згоди із відповідачем про визначення
місця проживання доньки та способів
участі батька у спілкуванні та
вихованні дитини. Відповідач в свою
чергу не опікувався ні потребами, ні
інтересами малолітньої доньки, тому
позивач була змушена звернутись до
суду з позовом про стягнення аліментів.
Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 20 липня 2010 року на користь
позивача було стягнуто аліменти на
утримання дитини, у розмірі 1500 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття. З урахуванням того, що у
ОСОБА_2 захворіла мати, а потреби доньки
перевищують визначений розмір
стягуваних аліментів, вона просила суд
збільшити розмір указаних аліментів до
2000 грн. щомісячно, а також просила
визначити місце проживання дитини
ОСОБА_4 з неб та встановити графік
зустрічей батька з дитиною.

ОСОБА_3 пред*явив зустрічний позов до
ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації про
усунення перешкод у спілкування з
дитиною, її вихованні, визначення
способу участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею, про зменшення
розміру аліментів, посилаючись на те,
що після розлучення він бажає приймати
участь у вихованні дитини, виконувати
свої батьківські обов'язки, але мати
дитини штучно створює постійні
перешкоди у спілкуванні із донькою, чим
порушує не лише його права як батька, а
в першу чергу порушує права та інтереси
дитини.

ОСОБА_3 не заперечував проти
проживання доньки ОСОБА_4 за місцем
реєстрації її матері ОСОБА_2, однак
наполягав на зобов"язанні ОСОБА_2 не
чинити йому перешкод у спілкуванні з
дочкою, тому що він зобов'язаний дбати
про дитину і має право на особисте
спілкування з нею.

Через своє не стабільне фінансове
становище, мінімальні доходи та
хворобу матері ОСОБА_3 просив зменшити
розмір аліментів, що був визначений
рішенням Солом'янського райсуду від 20
липня 2010 року до 800 грн. щомісячно.

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 12 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини, визначення графіку
зустрічей батька з дитиною та
збільшення розміру стягуваних
аліментів задоволено частково.

Визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) з матір'ю ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1). суддів:
встановлено ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5) час
спілкування із дочкою ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) без обов'язкової
присутності матері дитини під час
зустрічей за наступним графіком: II, IV
неділя щомісяця з 13 год. 00 хв. до 19 год. 00
хв.

Зобов'язано ОСОБА_3 дотримуватися
режиму харчування та відпочинку
дитини, не допускати протиправних дій
та негативних розмов стосовно матері
дитини ОСОБА_2. В задоволенні решти
вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: орган опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод у спілкёёуванні з дитиною, її
вихованні, визначення способу участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею,
зменшення розміру аліментів також
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) не
чинити перешкод ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5) у
спілкуванні з дочкою ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_9), не допускати
протиправних дій та негативних розмов
стосовно батька дитини ОСОБА_3.

Встановлено ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5), час
спілкування із дочкою ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) без обов'язкової
присутності матері дитини під час
зустрічей за наступним графіком: кожну
III неділю щомісяця з 13 год. 00 хв. до 20 год.
00 хв.; два будніх дні на тиждень, за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини, однак не менше двох годин, з 16
год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; в літній період
- 15 днів за попередньою домовленістю з
матір'ю дитини; в зимовий період під час
шкільних канікул - 7 днів, за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини, а також дозволено ОСОБА_3
необмежене спілкування з донькою за
допомогою телефонного, електронного та
іншого зв'язку, що не передбачає
безпосереднього фізичного спілкування
з урахуванням розпорядку дня та
зайнятості дитини.

Надано дозвіл ОСОБА_3 в день побачень
(за графіком) з дочкою ОСОБА_4 забирати
її (з дому, школи, курсів або інших
закладів навчання, оздоровлення,
лікування) особисто.

Дозволено ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5) кожного
року у святкові дні, а саме: в день
народження дочки ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_9),
01 січня, 07 січня, 8 березня, за
попередньою домовленістю з матір'ю
дитини, особисто проводити час з дочкою
(можливо за її місцем проживання), але
не менше двох годин з урахуванням
розпорядку дня та зайнятості дитини.

Зменшено розмір стягуваних аліментів
визначений рішенням Солом*янського
районного суду м. Києва від 20.07.2010 р. у
справі №2-2449-1/10 та стягнути з ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) аліменти на утримання
малолітньої дочки ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2)
у розмірі 1000 гривень щомісячно, однак
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня набрання рішення суду законної
сили і до повноліття дитини . У
задоволенні решти вимог відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянт вказує на те, що суд
безпідставно зменшив суму аліментів,
які стягуються із відповідача на
утримання їхньої дитини за рішенням
суду, по суті взявши до уваги лише один
довід про зменшення розміру доходу
відповідача за місяць до 3760,00 грн. в
порівнянні із доходом у 2010 році, коли
ухвалювалося перше рішення про
стягнення аліментів, крім того,
задовольняючи вимоги відповідача про
встановлення способу участі у
вихованні дитини, суд не навів в
рішенні мотивів, на підставі яких він
прийшов до такого висновку.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянта підтримав подану
скаргу, із викладених в ній підстав,
представник Органу опіки та піклування
також підтримав подану скаргу, ОСОБА_3
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував, просив залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Питання, які вирішує суд під час
ухвалення рішення встановлені ст. 214
ЦПК України, а вимоги до змісту рішення
суду визначені у ст. 215 ЦПК України,
зокрема в резолютивній частині суд
зазначає свої висновки про задоволення
позову або відмову в позові повністю
або частково, а також висновки суду по
суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі з грудня 2004 року по
травень 2010 року, від якого вони мають
малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7
(а.с. 8, 9).

Після розірвання шлюбу між батьками,
дитина проживає та зареєстрована разом
з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

За рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 20.07.2010 р. на користь
ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_1) у розмірі 1500 грн.
щомісячно, однак не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 26.05.2012 р.
і до повноліття дитини (а.с. 17-18).

В ході розгляду справи, відповідача
погодився із тим, щоб визначити місце
проживання дитини разом із матір*ю, у
зв*язку зі чим ця позовна вимога ОСОБА_2
в порядку п. 4 ст. 174 ЦПК України
підлягає задоволенню (а.с. 119-121).

При вирішені вимог за обома позовами
про визначення способу участі батька
у вихованні дитини суд першої
інстанції виходив із того, що між
сторонами не було досягнуто згоди щодо
виховання дитини, і тому вони
звернулись до Органу опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації з
відповідними заявами.

Органом опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації був зроблений
висновок від 19.04.2013 р. № 108-5040/01 про
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та
способів участі батька у вихованні та
спілкуванні з дитиною (а.с. 73-74).

Згідно зазначеного висновку батьки
дівчинки характеризуються позитивно,
житлово- побутові умови у обох належні
для проживання дитини. ОСОБА_3 надає
кошти на утримання дитини, батьку був
встановлений порядок сумісного
проведення часу з дитиною: щомісяця -
кожної середи з 19 год. 00 год. до 20 год. 00
хв., кожної неділі з 11 год. 00 хв. до 18 год.
00 хв.; влітку 14 днів, за умови наявності
путівки до дитячого
оздоровчо-лікувального закладу.

Як вбачається з тексту резолютивної
частини рішення, суд, викладаючи свої
висновки по суті заявлених вимоги
(щодо визначення способу участі
батька у вихованні дитини),
задовольнив частково обидва позови,
які є різними за своїм змістом, але
стосуються одного предмету позову.
Крім того, задовольняючи зустрічний
позов, суд в мотивувальній частині
взагалі на навів мотивів, на підставі
яких він прийшов до висновку про
необхідність задоволення позову, про
що правильно зазначає апелянт у свій
скарзі.

Наведене свідчить про те, що вказані
вимоги судом у встановленому
процесуальним законом порядку
фактично не розглянуті, у зв*язку із чим
рішення в цій частині підлягає
скасуванню.

При вирішенні даних вимог за обома
позовами колегія суддів виходила із
наступного.

Згідно частин другої і третьої статті
157 СК України, той із батьків, хто
проживає окремо від дитини, обов'язаний
брати участь у її вихованні і має право
на особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 статті 159 СК України
передбачено, що якщо той із батьків, з
ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Відповідно до частин першої і
четвертої статі 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

При вирішенні спору в частині
встановлення способу участі батька у
вихованні дитини, на думку колегії
суддів з урахуванням віку дитини і ї
стану здоров*я, пріоритетним є позиція
матері, з якою дитина проживає, і яка в
більшій мірі зацікавлена у
встановленні такого способу участі
батька у вихованні дитини, який в першу
чергу не нашкодить інтересам самої
дитини.

Визначений у позові ОСОБА_2 спосіб
участі батька у вихованні дитини
підтриманий в основному і Органом
опіки та піклування у Висновку від
19.04.2013 р. (т.1 а.с. - 73).

Разом із тим, відповідач (ОСОБА_3.),
пред*явивши зустрічний позов, який
містить в тому числі і вимоги щодо його
участі у вихованні дитини, не навів
мотиви з яких він не погоджується із
запропонованим матір*ю способом його
участі у вихованні дитини, а також не
навів мотивів у позовній заяві на
підтвердження власних вимог в цій
частині.

З урахуванням позиції апелянта,
викладеної його представником в суді
апеляційної інстанції, колегія суддів
вважає необхідним задовольнити позов
ОСОБА_2 в цій частини визначити спосіб
участі батька ОСОБА_3 у вихованні дочки
таким чином:

без обов'язкової присутності матері
дитини під час зустрічей кожної середи
з 19,00 до 20,00 години, кожної неділі з 11, 00
до 18,00 години.

В літній період 14 (чотирнадцять)
календарних днів за попередньою
домовленістю з матір*ю, в зимовий
період (під час шкільних канікул) 7 (сім)
календарних днів за попередньою
домовленістю з матір*ю.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу
України передбачено, що розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи вимоги за зустрічним
позовом про зменшення суми аліментів,
що стягуються з нього на утримання
дочки з 1 600 грн. до 1 000 грн. щомісяця, і
відмовляючи у задоволенні вимог
ОСОБА_2 про збільшення цих аліментів до
2 00 грн. суд першої інстанції виходив із
того, що відповідно до довідки № 449 від
08.04.2013 р. ОСОБА_3 є фізичною особою -
підприємцем (а.с. 136).

З вказаної довідки та податкової
декларації платника єдиного податку
вбачається, що за четвертий квартал 2012
року виручки від реалізації товарів
(робіт, послуг) склав 20 850 грн., а за
перший квартал 2013 року обсяг виручки - 3
760 грн., тобто він зменшився майже в
п*ять разів (а.с. 136-137).

Доказів наявності будь-яких інших
доходів, що отримує ОСОБА_3, матеріали
справи не містять.

Судом були взятті також до уваги
посилання ОСОБА_3 на те, що у нього є
мати пенсіонерка - ОСОБА_6, її стан
здоров*я і необхідність надання у
зв*язку зі цим матеріальної допомоги.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції, які
відповідають встановленим обставинам
справи, а також нормам матеріального і
процесуального права.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги
колегія суддів зазначає, що
визначальним при вирішення спору в цій
частині є суттєве зменшення реальних
доходів ОСОБА_3 в порівняні з доходами,
які він отримував на час ухвалення
попереднього рішення, і доказів
наявності інших доходів у платника
аліментів, апелянтом в ході розгляду
справи надано не було.

На підставі чого, відповідно до правил
ст. 192 СК України він правомірно
поставив питання про зменшення
розміру аліментів, які він сплачує на
утримання малолітньої дочки, і яке
обгрунтовано було задоволено судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року в частині
встановлення часу спілкування ОСОБА_3
із дочкою ОСОБА_4, зазначені в частинах
третій і восьмій резолютивної частини
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення такого змісту.

Визначити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5) спосіб
участі у вихованні дочки ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_2) без обов'язкової
присутності матері дитини під час
зустрічей таким чином:

кожної середи з 19,00 до 20,00 години,

кожної неділі з 11, 00 до 18,00 години..

В літній період 14 (чотирнадцять)
календарних днів за попередньою
домовленістю з матір*ю, в зимовий
період (під час шкільних канікул) 7 (сім)
календарних днів за попередньою
домовленістю з матір*ю.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: