Дата документу 27.06.2014
Справа № 320/1554/14ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року.
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді
Пономаренко Л.Е.,

при секретарі
Хричовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить стягнути з
останнього заборгованість за
договором позики в розмірі 50000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
25.12.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір позики, за умовами
якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 50000 грн., які ОСОБА_2
зобов'язався повернути протягом 30
календарних днів від дати укладення
договору позики. Невиконання
відповідачем взятих на себе за
договором зобов'язань і стало
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач в особі
представника на задоволенні позовних
вимог наполягав та пояснив, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 були знайомі, так як ОСОБА_2,
будучі приватним підприємцем, надавав
послуги підприємству, де працює ОСОБА_1.
Зазначив, що за нормами Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, однак
відповідач відмовляється від
добровільного виконання зобов'язань.

В судовому засіданні відповідач проти
позову заперечив та пояснив, що
укладання договору позики та написання
розписки є обов'язковою умовою
працевлаштування на роботу на ТОВ
«Українська дистрибуцій на компанія»,
де ОСОБА_1 є директором. Зазначив, що
гроші не отримував, а розписку написав,
так як мав бажання працевлаштуватись.
Також, зазначив, що звернувся до
міськвідділу міліції з заявою про
скоєння відносно нього кримінального
правопорушення з боку позивача за
ознаками злочину, передбаченого ч.2
ст.190, ч.1,3 ст.358 КК України.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.12.2013 між ОСОБА_1
(Позикодавцем) та ОСОБА_2
(Позичальником) був укладений договір
позики в письмовій формі. За умовами
зазначеного договору Позикодавець
передав Позичальнику грошові кошти в
розмірі 50 000 гривень, а Позичальник
зобов'язався повернути позику протягом
30 днів з дня укладення договору.

На підтвердження факту отримання
грошової суми в розмірі 50 000 гривень від
ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 була
власноруч написана розписка.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики га його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Як видно з матеріалів справи, договір
позики був укладений у добровільному
порядку, підписаний сторонами, що
свідчить про те, що сторони досягли
домовленості з усіх істотних умов
договору і він відповідає
волевиявленню сторін. Даний договір є
діючим, оскільки, жодна із сторін не
зверталася до суду з позовом про
визнання його недійсним.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це якщо інше не встановлено
договором.

Доказів повернення позивачу 50000 грн.
відповідачем за договором позики
відсутні, як і відсутні докази
неодержання насправді відповідачем
вказаної грошової суми та укладення
договору позики під впливом
насильства, а тому сума позики в
розмірі 50000 грн. підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Доводи відповідача про те, що гроші за
договором позики він не отримував є
безпідставними і спростовуються
матеріалами справи, а посилання на
свідчення свідків на підтвердження
зазначеного факту, відповідно до ст. 1051
ЦК України, є неналежним доказом.

Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню витрати пов'язані зі оплатою
судового збору в розмірі 500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає АДРЕСА_2,
паспорт НОМЕР_5 виданий
Мелітопольським МВ УМВС України в
Запорізькій області 14.07.2009, інн НОМЕР_2)
на користь ОСОБА_1 (мешкає АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_6 виданий Шевченківським
МВ УМВС України в Запорізькій області
14.01.2010, інн НОМЕР_4) борг за договором
позики в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (мешкає АДРЕСА_2,
паспорт НОМЕР_5 виданий
Мелітопольським МВ УМВС України в
Запорізькій області 14.07.2009, інн НОМЕР_2)
на користь ОСОБА_1 (мешкає АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_6 виданий Шевченківським
МВ УМВС України в Запорізькій області
14.01.2010, інн НОМЕР_4) витрати по сплаті
судового збору в розмірі 500 (п'ятсот)
гривень.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
Л. Е. Пономаренко