АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1923/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Ткаченко С.
Є. Доповідач в апеляційній інстанції
Бабенко В. М. УХВАЛА
29 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБабенка В.
М.суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретарі Посипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Чигиринського районного суду
Черкаської області від 20 травня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
Вивчивши матеріали справи,
вислухавши сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
В березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
пред'явив позов до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Позивач зазначає, що між
банком та відповідачем ОСОБА_6 04.08.2008
року було укладено кредитний договір
№354411/9124/0214-8, згідно до умов якого
банком було надано відповідачеві
кредит у вигляді не відновлюваної
на строк до 04.08.2018 року, при цьому
процентна ставка за користування
кредитом становить 13,85 % річних.
Відповідно до п.7.1 кредитного
договору відповідач повинен був
щомісячно сплачувати кредит рівними
частинами в сумі, яка включає в себе
погашення частини основної суми
кредиту та відсотки за його
Відповідач належним чином
зобов'язання по кредитному договору не
виконував, у зв'язку з чим станом на
06.03.2014 року утворилася заборгованість
по кредиту в сумі 17 313,59 дол. США, що
еквівалентно по курсу НБУ 163 594,39 грн.,
куди входить заборгованість за
кредитом - 13 560,94 дол. США, що
еквівалентно по курсу НБУ 128135,97 грн.
Крім того, в день укладення
кредитного договору між банком та
відповідачкою ОСОБА_7 було укладено
договір поруки №354411/9124/0214-8П, згідно до
умов якого (п.2.2) остання зобов'язалася
солідарно відповідати за виконання
позичальником зобов'язань щодо
повернення кредиту, сплати відсотків
та штрафних санкцій.
У судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача
спочатку підтримав позовні вимоги, а
потім збільшив їх та прохав стягнути з
відповідачів заборгованість за
США, пояснивши суду, що 04.08.2008 року між
банком та відповідачем ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого банк надав позичальнику
кредит у вигляді невідновлюваної
США на строк до 04.08.2018 року.
Керуючись вищезазначеним,
позивач просив солідарно стягнути з
відповідачів суму боргу, яка станом на
еквівалентно по курсу НБУ 201135,27 грн. та
судові витрати в розмірі 2011,35 грн. грн.
Рішенням Чигиринського районного
суду Черкаської області від 20 травня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Черкаської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 15435, 45 дол. США, що еквівалентно
173609, 50 грн. солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Черкаської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в
сумі 868, 04 грн. та витрати за дачу
оголошення в сумі 75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Черкаської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в
сумі 868, 04 грн. та витрати за дачу
оголошення в сумі 75 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідачі подали
апеляційну скаргу на дане рішення, в
якій просять скасувати рішення суду,
оскільки вважають його ухваленим із
порушенням норм матеріального права,
ухваливши нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Черкаської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 21, 80 дол. США, що
еквівалентно 245, 19 грн. - прострочена
заборгованість за кредитом; 909, 47 дол.
США, що еквівалентно 10229, 22 грн. -
заборгованість за відсотками; 909, 47 грн.
США, що еквівалентно 10229,22 грн. - пеня
відповідно до наданого суду розрахунку
солідарно.

Вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення зі слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Виконання кредитного договору в
частині погашення кредиту
здійснювалося відповідачем з
порушенням, внаслідок чого позивач
звернувся до відповідача з вимогою про
дострокове погашення кредиту в повному
обсязі, яка була проігнорована та не
виконана.

Як встановлено судом, між позивачем
та ОСОБА_7 04.08.2008 року було укладено
договір поруки №35441/9124/0214-8П, згідно до
умов якого остання зобов'язалася
відповідати за невиконання
позичальником, тобто відповідачем
ОСОБА_6, зобов'язань щодо повернення
кредиту, сплати процентів та штрафних
санкцій солідарно.

Частиною 1 та частиною 2 статті 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання із
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Нормами ст. 1050 ЦК України
передбачено, що в разі, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України незалежно від сплати
процентів, належних йому згідно з
вимогами ст. 1048 ЦК України.

Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.

При цьому передбачене статтею 1050 ЦК
України право кредитора вимагати від
позичальника дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася є
самостійним. Реалізація такого права
жодним чином не залежить від
пред'явлення кредитором вимог про
розірвання кредитного договору
відповідно до положення статті 651 ЦК
України. Дана позиція знайшла своє
відображення в п.29 Постанови Пленуму
ВССУ «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30 березня 2012 року №5. Таким чином,
вимоги позивача про дострокове
повернення кредиту не є тотожним з
вимогами про дострокове розірвання
кредитного договору, навіть з огляду на
різні правові наслідки в разі
задоволення таких вимог. А отже,
посилання апелянтів на відсутність у
позивача підстав, передбачених ч.2 ст.651
ЦК України є недоречними.

Отже, за змістом викладених вище
норм закону звернення до суду з вимогою
про дострокове повернення всіх сум за
кредитним договором у зв'язку з
порушенням умов договору не означає
односторонньої відмови від договору, а
є наслідком невиконання чи неналежного
виконання боржником своїх договірних
зобов'язань. Це є спосіб
цивільно-правової відповідальності
боржника.

Посилання апелянтів на порушення
вимог п.1 ч.10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» є безпідставним. Строк
затримання сплати ОСОБА_6 відсотків
складав щонайменше 5 місяців.

Також п.2 ч.10 с.11 вищезазначеного
Закону передбачає відповідні підстави
для отримання позивачем права на
вимогу повернення споживчого кредиту,
строк виплати якого не настав. В якості
такої підстави передбачено
перевищення сумою заборгованості суми
кредиту більш як на десять відсотків.
На день пред'явлення позову сума
заборгованості за кредитним договором
складала 3779, 16 дол. США.

Порівняння апелянтами зміни курсу
долару з непереборною силою, або іншою
обставиною, яка має істотне значення
для застосування статті 617 ЦК України, є
недоречним. Саме по собі зростання
(коливання курсу) іноземної валюти не є
достатньою підставою для звільнення
від відповідальності за порушення
зобов'язання, оскільки зазначене
стосується обох сторін договору й
позичальник при належній
завбачливості міг, виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти. А також можливість отримання
кредиту в національній валюті. Крім
того, судом першої інстанції з'ясовано,
що ОСОБА_6 не вжив всіх заходів для
відвернення вказаної події, оскільки
мав право звернутися до банку з вимогою
переведення валютного кредиту в
гривневий, яким не скористався.

Разом з тим, згідно до ч.3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки (пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З врахуванням доводів сторін,
наданих сторонами доказів, положень
норм матеріального права, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції і не
впливають на законність ухваленого
рішення, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає до відхилення, а
рішення суду першої інстанції до
залишення без змін, відповідно до вимог
ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідачів
ОСОБА_6, ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Чигиринського районного суду
Черкаської області від 20 травня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :