Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Бойко О.Ю.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 335/4986/13
09 вересня 2014 року
Справа № 22ц-/778/2408/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Кримська О.М., Дзярук М.П.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" на рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 18.09.2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року комерційний банк
"Приватбанк" (далі-Банк) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за кредитним
договором, посилаючись на те, що за
договором від 20.11.2006 року відповідач
одержав в Банку 3500 грн. з виплатою 36%
річних на строк 3 роки, який співпадає
зі строком дії картки. Про те свої
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту та відсотків за
користування кредитом не виконує. У
зв'язку з цим на 29.03.2013 року виникла
заборгованість на загальну суму 23 420
грн. 25 коп., із яких: 6187 грн. 79 коп. -
заборгованість за кредитом, 15 641 грн. 02
коп. - проценти, 500 грн. - штраф фіксована
частина та 1091 грн. 44 коп. штраф
процентна складова.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2013
року заявлені вимоги відхилені.

В апеляційній скарзі Банк просив
скасувати ухвалене рішення,
стверджуючи тільки на тому, що у справі
відсутні правові підстави для
застосування наслідків спливу строку
позовної давності.

Відповідач до суду не прибув вдруге.

Додатково у апеляційному суді
з'ясовано, що він проживає за адресою
визначеною у позовній заяві (Довідка
Бюро а.с.61,67).

Направлена судом повістка відповідачу,
за адресою його місця проживання,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку була повернута судові
з відміткою пошти про те, що він не
з'являється на пошту для одержання
судової повістки за залишеним для
нього повідомленнями пошти. На думку
суду така поведінка відповідача
свідчить про те, що він ухиляється від
явки до суду, зловживаючи своїми
процесуальними правами та обов'язками,
чим створює штучну тяганину у справі
(а.с.70).

Отримання судових повідомлень на пошті
відповідач ігнорував і у суді першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду дійшла до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної
інстанції змінює рішення суду першої
інстанції і ухвалює нове рішення в
зв'язку з порушенням або неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

З матеріалів справи видно, що за
договором кредиту від 20.11.2006 року
відповідач одержав в Банку 3500 грн. з
виплатою 36% річних на строк 3 роки
(а.с.3-9).

Свої зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту та відсотків за
користування кредитом ОСОБА_1 не
виконувала. У зв'язку з цим на 29.03.2013
року виникла заборгованість на
загальну суму 23 420 грн. 25 коп., із яких: 6187
грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом,
15 641 грн. 02 коп. - проценти, 500 грн. - штраф
фіксована частина та 1091 грн. 44 коп.
штраф процентна складова (а.с.4).

Як вбачається із змісту заяви,
позичальник ознайомився і погодився з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг а також Тарифами
банку, які були надані йому для
ознайомлення в письмовому вигляді
(а.с.7-б).

Своїм підписом ОСОБА_1 ствердила факт
отримання повної інформації про умови
кредитування в "Приватбанку".

Відповідно до вимог ст.207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Підписавши 20.11.2006 року заяву про
відкриття рахунку та надання послуг у
формі кредиту в сумі 3500 грн., з
визначенням строку дії, порядку
погашення, базової процентної ставки
та розміру комісії, Позичальник уклав
договір про надання банківських послуг
у письмовій формі.

Пунктом 2 Умов і Правил надання
банківської послуги, за якою
позичальник звернувся до Банку,
визначено, що погашення кредиту
повинно здійснюватись в строки і
порядку передбачених договором (а.с.8).

Банк у апеляційній скарзі заявляє про
неправомірність застосування
наслідків спливу строків позовної
давності до спірних правовідносин за
умовами ст.11 Закону України "Про захист
прав споживачів".

Суд дійшов висновку про те, що строк
кредитного договору закінчився й, крім
того, сплинув трирічний строк для
звернення до суду з позовом, з огляду на
положення ст.11 Закону України "Про
захист прав споживачів" за нормами якої
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Однак суд не врахував, що пунктом 7 ч.11
ст.11 Закону України "Про захист прав
споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, що встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
споживчого кредиту (правова позиція
висловлена в постанові Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року №
6-126цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК є
обов'язковою для судів).

У ст.257 ЦК йдеться, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю
три роки.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Як слідує із умов договору, платіжною
карткою окреслений граничний строк
дії картки (місяць і рік), строк
погашення процентів за кредитом
визначено щомісячними платежами, а
строк погашення кредиту в повному
обсязі визначено останнім днем місяця
вказаного на картці.

За ст.626 ЦК сторони є вільними в
укладені договору та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу.

Правовідносини сторін також
регулюються положеннями договору
приєднання(ст.634 ЦК України).

У пункті 9.12 Умов йдеться, що договір
автоматично продовжується, якщо
сторони протягом дії договору не
заявили про його припинення.

З заявою про припинення зобов'язань за
договором та застосування наслідків
спливу строків позовної давності
відповідач до суду не звертався.

Окрім того, у ст.264 ЦК окреслено, що
позовна давність переривається
вчиненням особою дій, що свідчать про
визнання боргу або іншого обов'язку.

Відповідач надав суду бухгалтерський
розрахунок із якого слідує, що протягом
2007-2013 років позичальник визнавав
наявність його кредитних зобов'язань
перед Банком та вносив до каси Банку
неодноразові грошові кошти на
погашення кредитної заборгованості, а
отже визнавав борг (а.с.5-6).

З огляду на викладене, аргументи
апеляційної скарги позивача щодо
скасування рішення суду з приводу
застосування наслідків спливу
позовної давності можуть прийняті до
уваги.

За ст.526 ЦК зобов'язання мають
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Таким чином, за правилами ст.1050 ЦК
боржник зобов'язаний сплатити позивачу
всі нараховані і несплачені суми за
умовами договору.

Беручи до уваги наведене, районний суд
не правильно вирішив справу і ухвалив
не законне рішення, а тому скарга
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України,
судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м.Запоріжжя від 18.09.2013 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
від 20.11.2006 року у сумі - 23 420 грн. 25 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" судові
витрати пов'язані з оплатою судового
збору у розмірі 351 грн. 30 коп..

Рішення судової колегії може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий: Судді: