Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2267/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Кулінка Л. Д.
УХВАЛА

26.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В.

при секретареві: Пітель Г.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Фінансовий Дім Позика» про визнання
договору недійсним та стягнення
коштів,-

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_2
звернулась в суд із позовом про
визнання укладеного договору від 18
грудня 2013 року №000609 з додатками №1
«Регламент спільної діяльності» та №2
недійсним та стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фінансовий Дім Позика» (далі по тексту
ТОВ «Фінансовий Дім Позика») на її
користь сплачені кошти в сумі 2 322,00 грн.

Ухвалою Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 22
липня 2014 року позов ОСОБА_2 до ТОВ
«Фінансовий Дім Позика» про визнання
договору недійсним та стягнення коштів
залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просить
ухвалу суду скасувати, а справу
повернути до суду першої інстанції для
розгляду.

Заслухавши доповідача,
дослідивши письмові докази по справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду про
залишення позову без розгляду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувана
ухвала не відповідає вимогам
процесуального законодавства.

Залишаючи позов ОСОБА_2 без
розгляду суддя виходив з того, що
пунктом 5.2 договору від 18 грудня 2013 року
№000609 передбачено, що у разі
неможливості вирішення спору шляхом
переговорів, він підлягає вирішенню та
розгляду у третейському суді.

Проте, з таким висновком суду
колегія суддів не погоджується з таких
підстав.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про
третейські суди» юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення
третейського суду до прийняття
компетентним судом рішення у спорі між
тими ж сторонами, з того ж предмета і з
тих самих підстав.

Згідно з частиною 1 ст.12 цього Закону
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 січня 2008 року у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців сьомого, одинадцятого
статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та
розділу VIII «Третейське
самоврядування» Закону України «Про
третейські суди» (справа про завдання
третейського суду) визнано, що
відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст.17 ЦПК України, ст.12 ГПК
України, ст.6 Закону України «Про
третейські суди»), оскільки, гарантуючи
право на судовий захист з боку держави,
Конституція України водночас визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом засобами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч. 5
ст. 55 Конституції України). Це
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64
Конституції України).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
абз.5 ч.2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 року №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» договір сторін про передачу
спору на розгляд третейського суду
(стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від
права на звернення до суду за захистом.

Відповідно до правової позиції,
викладеній у постанові Верховного Суду
України від 26 грудня 2011 року по справі
№6-75цс11, третейська угода про передання
спору на розгляд третейського суду не є
відмовою від права на звернення до
суду, а є одним із способів реалізації
права на захист своїх прав.

Тому, особа не позбавляється права
звернення до суду загальної юрисдикції
за захистом.

Пунктом 1 статті 360-7 ЦПК України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковими для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
передчасно та без достатньої правової
підстави залишив без розгляду позов
ОСОБА_2, тому ухвала суду підлягає
скасуванню, а позовна заява з доданими
до неї матеріалами поверненню до суду
для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304,
307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 22
липня 2014 року скасувати і передати
питання в суд першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: