АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6235/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бойко О.М. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Романюк М.М., Болтунової Л.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 21 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Міського комунального підприємства
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» про спростування
недостовірної інформації, яка поширена
відповідачем про позивача шляхом
вчинення актів агресивної
підприємницької практики та про
відшкодування моральної шкоди за акт
дискримінації у формі утиску,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив ухвалити рішення, яким
зобов'язати МКП «Дніпропетровські
міські теплові мережі» спростувати
твердження про те, що він є боржником по
відношенню до МКП «ДМТМ», шляхом
надання належним чином оформленого
службового документа, який свідчить
про те, що громадянин ОСОБА_2 не є
боржником по відношенню до МКП «ДМТМ» ,
а договір між сторонами №706-209098/01-Д про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання гарячої води від 11
жовтня 2007 року є розірваним, та також
просив зобов'язати відповідача
відшкодувати завдану йому моральну
шкоду в розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що його та МКП «ДМТМ»
пов'язував договір №706-209098/01-Д про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання гарячої води від 11
жовтня 2007 р. Згідно до положень ст.. 29
Договору «Договір може бути розірваний
достроково у разі відмови споживача
від користування послугами виконавця».
Це положення Договору чітко відповідає
вимогам ст. 3 (ч. 1 п. 3, 6), 6, 627, 629, 651 (ч. 3) ЦК
України, ст. 8, 9, 21, 22 Конституції
України, ст. 26 (ч. 6) ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги». Цю
обставину визнає і відповідач.

Станом на 14 серпня 2012 р. жодних боргів
перед МКП «ДМТМ» позивач не мав, про що
також заявляє заступник директора зі
збуту ОСОБА_3 в листі №565-1С від 14 серпня
2012 р., що є доказом цієї обставини.
Листом від 11 вересня 2012 р. позивач
інформував МКП «ДМТМ» про те, що на
законних підставах повністю
відмовляється від користування
послугами МКП «ДМТМ». Тому, позивач
вважає, що таким чином договір є
розірваним з 11 вересня 2012 року, але йому
було надіслано індивідуальну
квитанцію із вимогою сплатити за
послуги від яких він відмовився, станом
на 01 березня 2013 року за неіснуючим
договором, суму розміром 1739,70 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
травня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення
залишити без змін виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд ,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства , вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і заперечень
, підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 мешкає в багатоповерховому
будинку за адресою, АДРЕСА_1, який
обладнаний системою, централізованого
теплопостачання, балансоутримувачем
якої являється КП «ЖЕК №1».

Внутрішньобудинкові системи
знаходяться в сфері відповідальності
уповноваженого на управління та
експлуатацію будинку та
врегульовуються окремо відносинами
між споживачами та житловою
організацією, тому МКП «ДМТМ» немає
жодних повноважень щодо втручання в
роботу внутрішньо будинкових систем.

11 жовтня 2007 року між МКП
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» та ОСОБА_2 було укладено
договір за №706-209098/01-Д про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання гарячої води.

11 вересня 2012 року позивач дійсно
звернувся до МКП «ДМТМ» із заявою про
відмову від користування послугами та
розірвання договору не зазначивши
причини, в зв'язку з чим йому було
надіслано відповідь та роз'яснено
порядок відключення від мереж
централізованого теплопостачання.

Відповідно до Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21.07.05 року, Споживачі можуть
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Пункт 25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення зазначає , що
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

У свою чергу в п. 26 вищевказаних Правил
… визначено, що відключення споживачів
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до ЗУ «Про теплопостачання»
схемою теплопостачання, за умови
забезпечення безперебійної роботи
інженерного обладнання будинку та
вжиття заходів щодо дотримання в
суміжних приміщеннях вимог
будівельних норм і правил з питань
проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Порядок відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання
затверджено Наказом міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22.11.2005 р. №4, а саме:

Для вирішення питання відключення
житлового будинку (будинків) від мереж
централізованого опалення його
власник (власники) повинен (повинні)
звернутися до місцевого органу
виконавчої влади з письмовою заявою
про відключення від мереж ЦО і ГВП. У
заяві про відключення від мереж ЦО і
ГВП власник (власники) будинку зазначає
причини відключення. Рішення про
відключення будинку від системи
централізованого опалення з
улаштуванням індивідуального опалення
повинно бути підтримане всіма
власниками (уповноваженими особами
власників) приміщень у житловому
будинку.

Комісія, після вивчення наданих
власником (власниками) документів, у
місячний строк приймає рішення щодо
відключення від мереж ЦО і ГВП,
улаштування індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання
та збір вихідних даних і технічних умов
для виготовлення проектної
документації.

При позитивному рішенні Комісії
заявнику надається перелік
організацій, до яких слід звернутися
для отримання технічних умов для
розробки проекту індивідуального
(автономного) теплопостачання і
відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Відповідно до вимог ст.ст. 651, 907 ЦК
України договір про надання послуг
може бути розірваний на вимогу однією
із сторін за рішенням суду в разі
істотного порушення договору другою
стороною. Однак до суду позивач не
звертався та у відповідному порядку
договір не розривав.

Відповідно до «Правил користування
приміщеннями житлових будинків та
прибудинкових територій»,
затверджених постановою КМ України №572
від 08.10.1992 року, власник зобов'язаний
сплачувати за комунальні послуги.

Відмова позивача від договору в
односторонньому порядку не звільняє
його від оплати за отримані послуги,
постільки споживач фактично споживає
теплову енергію, не відключився від
мереж централізованого опалення та
гарячого водопостачання в
установленому законодавством порядку.
Таким чином позивачу обгрунтовано
нараховувалась оплата за надані
послуги.

Відповідно до загальних умов виконання
зобов'язання, установлених ст.526 ЦК
України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином згідно з
умовами договору та вимогами ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства. Недотримання таких
вимог призводить до порушення
зобов'язань.

Відповідно до ст. 510 ЦК України
визначено, що якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права і
обов'язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, і одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

Згідно п. 30 Постанови споживач
зобов'язаний дотримуватись вимог
нормативно-правових актів у сфері
житлово-комунальних послуг. Тобто, своє
право на відмову від послуг з
теплопостачання позивач може
реалізувати лише при дотриманні
порядку встановленого законодавством
України.

Доводи та обставини, на які посилається
позивач в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження суду першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Так , зокрема доводи апеляційної скарги
про те , що судом не вірно визначено
можливість споживача на реалізацію
права розірвати договір з виконавцем
послуг , що надаються відповідачем ,
визнати обґрунтованими не можна ,
оскільки твердження позивача про те ,
що дані відносини регулюються
законами і не можуть регулюватись
підзаконними актами , зокрема
Правилами … суперечать положенням ст. 4
ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те ,
що позивач на даний час не згоден з
положенням договору , який було
сторонами підписано 11.07.2011 року ,
оскільки це був договір створений
відповідачем , без участі позивача самі
по собі також не можуть бути підставами
для задоволення апеляційної скарги ,
виходячи з того , що договір підписаний
був добровільно і не мав яких-небудь
застережень з буку позивача.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 21
травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів шляхом подання до цього
суду касаційної скарги.

Головуючий суддя
- Петренко І.О.

судді
- Романюк М.М.

- Болтунова Л.М.