Справа № 214/8857/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ан О.В.,

при секретареві - Соколовській Т.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_13,

представника відповідача ОСОБА_14,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
помешканням, та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користування житловим помешканням -
вселенні, суд -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2013 року позивач звернулася
до суду з позовом, який в подальшому
змінив та в останній його редакції
просив визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
помешканням. В обґрунтування свої
позивних вимог вказав, що йому на
підставі рішення Саксаганського
райвиконкому в 1994 році була надана
службова квартира АДРЕСА_1, де
проживали він, його дружина ОСОБА_3 та
їх дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
змінила прізвище після одруження на
ОСОБА_2 і є відповідачем по справі.
Рішенням виконкому Саксаганської
районної ради №153 від 21.08.2002 року дана
квартира виключена з категорії
службових приміщень. В квітні 2002 року
шлюбні відносини з ОСОБА_3 були
припинені, і вона з відповідачкою
переїхала проживати за іншою адресою,
але остання залишилась зареєстрована
за адресою позивача. Рішенням
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 14 квітня 2003 року
ОСОБА_3 позбавлено права користування
жилим приміщенням з адресою АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 з 2002 року, після
досягнення повноліття, в спірну
квартиру не всилялась та продовжує
мешкати за адресою: АДРЕСА_2, одружена
має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка теж
зареєстрована в спірній кв. АДРЕСА_1.
Факт не проживання відповідачки в
спірній квартирі підтверджується
актами від 07.07.2009 року та 14.06.2013 року
складеними сусідами. У зв'язку з тим, що
відповідачка не проживає в квартирі
понад 13 років, чим порушує права
позивача як основного наймача
квартири, оскільки він вимушений
сплачувати комунальні послуги за всіх
членів сім'ї зареєстрованих в квартирі,
що погіршує його матеріальне
становище, а також те, що відповідачка
не є членом сім'ї позивача, позивач
просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування квартирою
та зняти її з реєстрації за адресою
АДРЕСА_1. Крім того просить стягнути з
відповідача судові витрати по справі.

13 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у здійсненні права
користування житловим приміщенням та
вселення, з якого вбачається, що вона є
донькою позивача за першим позовом
ОСОБА_1. З 2009 року разом зі своєю донькою
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в
АДРЕСА_1, в якій також зареєстрований
ОСОБА_2 із своєю другою дружиною і
дитиною. В спірній квартирі ОСОБА_2 не
мешкає, ще будучи неповнолітньою
мешкала разом з матір'ю, тому що у
батька ОСОБА_1 була інша сім'я. Коли вона
досягла повнолітня прийшла в квартиру
в якій зареєстрована, однак її батько
ОСОБА_1 в квартиру не пустив, ключі від
квартири не надав, явно не бажаючи, щоб
ОСОБА_2 мешкала в квартирі. У ОСОБА_2 не
має іншого житла, на теперішній час
мешкає з чоловіком в квартирі його
батьків, де не має можливості
зареєструватися, комунальні платежі
сплачує за місцем реєстрації в
квартирі. Посилаючись на зазначені
обставини просить суд усунути
перешкоди які чинить ОСОБА_1 у
здійсненні її права користування
АДРЕСА_1, для чого всилити її та доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в зазначену
квартиру та зобов'язати ОСОБА_1 не
перешкоджати позивачу за зустрічним
позовом користуватися житловим
приміщенням. Крім того, просить
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
судові витрати по справі.

Представник позивача, в судовому
засіданні, пояснила, що позовні вимоги
підтримують в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та просять їх
задовольнити, а також заперечує проти
зустрічного позову посилаючись на
взаємовиключення його вимог при
задоволенні судом першого позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, однак подала до суду
письмове заперечення проти позову, в
якому посилається на незаконність
вимог позивача, що підтверджується
відповідними даними, а саме, тим, що
вона сплачує комунальні платежі за
місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1
пропорційно до загальної кількості
зареєстрованих в цій квартирі осіб, а
також в цій квартирі зареєстрована її
неповнолітня донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з тим вважає, що
позов є необґрунтованим, а викладені в
ньому обставини не підтверджені
відповідними доказами.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав зустрічний позов
та просив суд його задовольнити на
обставини викладені в зустрічній
позовній заяві та заперечував проти
задоволення першого позову
посилаючись на обставини викладені в
запереченнях його довірителя.

Суд дослідив матеріали справи:

- копія ордеру виданого 13.04.1994 року про
право заняття службової площі ОСОБА_1,
працюючому ЖКК-25 слюсарем-сантехником,
а саме, однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
площею 17,25 м.кв. на підставі рішення
виконкому Саксаганської ради народних
депутатів №156 від 08.04.1994 року, разом з
ОСОБА_1 проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.
7);

- копія витягу з протоколу №4 засідання
громадської виконкому з житлових
питань від 13.08.2002 року, відповідно до
змісту якого пропозиція комісії про
виведення із складу службового житла
квартиру АДРЕСА_1, площею 17,25 м.кв.
надану ОСОБА_1 та членам його сім'ї у
складі 2 осіб затверджена рішенням
виконкому Саксаганської районної ради
№153 від 21.08.2002 року (а.с. 8);

- довідка №18 від 21.07.2009 року відповідно
до змісту якої за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9);

- акт від 07.07.2009 року складений
проживаючими ОСОБА_8 в АДРЕСА_3, ОСОБА_9 в
АДРЕСА_4, ОСОБА_10 в АДРЕСА_5, які
посвідчили, що ОСОБА_2 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 фактично в цій
квартирі не проживає з 2002 року (а.с. 10);

- акт від 14.06.2013 року складений
проживаючими в АДРЕСА_1: ОСОБА_11 в
АДРЕСА_6, ОСОБА_12. в АДРЕСА_7, ОСОБА_10 в
АДРЕСА_5, які посвідчили, що за адресою:
АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1, а його дочка
ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною
адресою не проживає більше 13 років (а.с.
11);

- довідка №14/0 від 30.05.2013 року про сплату
ОСОБА_1 комунальних послуг за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 12);

- відповідь на запит № 1048 від 18.09.2009 року
КП «Міська лікарня №5», відповідно до
змісту якої ОСОБА_4 04.04.2009 року
знаходиться на «Д» обліку в дитячій
поліклініці лікарні з 09.09.2009 року та
відповідно даним амбулаторної карти
проживає за адресою АДРЕСА_8 (а.с. 13);

- копія рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
квітня 2003 року про позбавлення ОСОБА_3
права користування жилим приміщенням з
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15);

- копія свідоцтва про народження
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, батьками якої
записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 24);

- конверт з квитанціями про сплату
ОСОБА_2 за період з 2009 року по 2014 рік
комунальних послуг наданих за адресою:
АДРЕСА_1 на 40 арк. (а.с. 25);

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позови не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є
комунальною власністю. В квартирі
зареєстрована відповідач - ОСОБА_2 та
її неповнолітня дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_2 сплачує комунальні послуги,
які надаються в квартирі АДРЕСА_1 в
період з 2009 року по 2014 ріку, Отже
відповідач не втратила зв»язок з
квартирою, що підтверджує її право на
користування зазначеним житловим
приміщенням.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла.

Відповідно до змісту п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на

підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу
України, визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що спірна квартира
є однокімнатною. Позивач ОСОБА_1 як і
відповідач ОСОБА_2 мають кожен окрему
сім»ю. ОСОБА_2 має малолітню дитину
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, та здійснює
догляд за дитиною до досягнення осягла
3-х річного віку. Іншого житлового
помешкання ОСОБА_2. та її малолітня
дитина не має. Згідно квитанцій (
конверт на а.с 25) ОСОБА_2 здійснює
оплату комунальних платежів за
адресою спірної квартири, тобто не
втратила зв»язок з житлом та не може
бути визнана такою, що втратила прав на
проживання у спірній квартирі.

Отже, в супереч вимог ст. 60 ЦПК України
позивач ОСОБА_1 не довів підстав для
позбавлення ОСОБА_2, права
користування житловим помешканням.

Враховуючи викладене, керуючись
зазначеними нормами закону, суд
приходить до висновку, що відповідачка
разом зі своєю дочкою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, а оскільки реєстрація місця
проживання є похідним правом від права
користування житлом, тому підстави для
зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця
проживання відсутні, так як відповідач
з 2009 року по 2014 рік здійснює оплату
комунальних послуг за користування
ними за адресою де вона зареєстрована,
що підтверджує користування даною
квартирою. Крім того, як вже було
зазначено в цій квартирі зареєстрована
дочка відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
що є членом її сім'ї, а отже підстав
позов ОСОБА_1 про позбавлення права
користування квартирою ОСОБА_2
задоволенню не підлягає.

Разом з тим і не підлягає задоволенню і
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користування
житловим помешканням та вселення на
підставі наступного.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Однак, доказів того, що ОСОБА_1
перешкоджав ОСОБА_2 користуватися
квартирою АДРЕСА_1 в якій вона
зареєстрована, суду не надані.

На підставі викладеного та керуючись
ст.47 Конституції України, Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст. 72 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 15,
60, 212-214, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
помешканням та позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користування житловим помешканням -
відмовити за недоведеністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення до
Дніпропетровського апеляційного суду
через Саксаганський районний суд м.
Кривого Рогу.

Суддя
Ан О.В.