АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5090/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Парфьонов Д. О. Доповідач - Демченко
Е.Л. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Волошина М.П.,
Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 01 квітня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про поділ
майна в натурі, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна в натурі, мотивуючи тим, що за ним
та відповідачкою ОСОБА_3 визнано право
власності по 1/2 частини будинку АДРЕСА_1
та будинку АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що у зв'язку з
непорозумінням та діями відповідача
спільне користування майном є
неможливим, а тому просить поділити
майно в натурі та визнати за ним право
власності на будинок АДРЕСА_1 і визнати
за ОСОБА_3 право власності на будинок
АДРЕСА_2.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Новомосковського
міськрайонного суду
Дніпропетровської області скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
обговоривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, перевіривши юридичну
оцінку встановлених судом фактичних
обставин у справі та їх повноту,
колегія суддів не находить підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасуванню рішення суду.

Встановлено судом і це підтверджується
матеріалами справи, що сторони з 1962
року до 2006 рік перебували у
зареєстрованому шлюбі.

На підставі рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 квітня 2010 року, яке
набрало чинності, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3
визнано право власності по 1/2 частині
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та по 1/2
частині житлового будинку АДРЕСА_2
(а.с.9-11).

Позивач ОСОБА_2 своє право власності
зареєстрував в КП «Новомосковське
МБТІ» Дніпропетровської області
(а.с.15,20).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.25 постанові «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року №11,
вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення ч.ч.4,5 ст.71 СК
щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Відповідно до експертної оцінки майна,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, підприємцем ОСОБА_4,
ринкова вартість житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
АДРЕСА_1 складає 184.494 грн. (а.с.7)

Згідно експертної оцінки майна,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, підприємцем ОСОБА_4,
ринкова вартість житлового будинку
АДРЕСА_2 складає 396.149 грн. (а.с.50)

Відповідно до ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Згідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності; у разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Статтею 365 ЦК України визначено, що
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України майно,
що є у спільній частковій власності,
може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Згідно до вимог ст.316 ЦК України, ст.41
Конституції України, ст.1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналася 17 липня 1997 року,
право власності - це право особи на
майно, яке він здійснює відповідно до
закону, по своїй волі і незалежно від
волі інших осіб. Зміст права власності
складаються із володіння, користування
і розпорядження. Володіння майном - має
на увазі юридично закріплену
можливість фактично володіти майном,
впливати на нього у будь-який момент,
здійснювати відносно такого майна свою
волю. Право користування полягає в
юридично закріпленій можливості
власника використовувати корисні
якості майна для себе, отримувати з
цього користь, вигоду. Розпорядження
майном це можливість власника
встановлювати, змінювати, припиняти
юридичне існування майна.

Правовий режим спільної часткової
власності визначається главою 26 ЦК
України з урахуванням інтересів усіх
її учасників. Володіння, користування
та розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном (ст.317 ЦК України).

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що сторони мають право
власності по 1/2 частини двох різних
будинків, позивач не довів, що частка,
яка належить відповідачу, є незначною і
не може бути виділена в натурі.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що з'ясувавши в
достатньо повному об'ємі права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм правову
оцінку, суд першої інстанції
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального й
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: