Справа № 466/2602/13
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/4204/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представника ПАТ«УкрСиббанк» Івасенко
С.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3, що діє від імені
та в інтересах відповідача ОСОБА_4, на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 16 січня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Леополіс-Логістик
Плюс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т
а н о в и л а:

В березні 2013 року Публічне
акціонерне товариство „УкрСиббанк"
звернулось в суд з позовом до ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс", ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 0, укладеним 18.05.2007 року між
Банком і ТзОВ „Леополіс-Логістик Плюс",
поручителями якого за договорами
поруки від 16.01.2009 року та від 17.07.2009 року
виступали (відповідно) ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
та зі змінами і доповненнями до позову
остаточно просив стягнути цей борг в
сумі 72 667 доларів США 66 центів, що станом
на 18.03.2013 року еквівалентно 580 832 грн. 61
коп., 37 556 грн. 21 коп. пені, а також 3 441
грн. судового збору.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 16 січня 2014
року вказаний позов задоволено.

Це рішення оскаржив представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_3, в апеляційній скарзі,
позиваєтьсяся на незаконність,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом норм
процесуального права та на неправильне
застосування норм матеріального права,
без повного і всебічного з'ясування
обставин справи, без належної оцінки
всіх доказів. Зазначає, що, ймовірно,
ОСОБА_4 не підписувала вищевказаного
договору поруки, оскільки в неї
відсутній другий примірник договору.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову (а.с. 147-149).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника Івасенко С.М. в
заперечення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів не вбачає достатніх підстав для
задоволення скарги.

В супереч доводам апелянта, суд
першої інстанції з достатньою повнотою
та всебічністю дослідив надані
сторонами докази, вірно встановив
фактичні обставини справи, спірні
правовідносини та правильно
застосував норми матеріального і
процесуального права при вирішенні
даного спору.

Згідно положень ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.212 ЦПК України
визначено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи
та безспірно встановлено судом першої
інстанції, 18 травня 2007 року між АКБ
„УкрСиббанк", правонаступником якого є
ПАТ«УкрСиббанк», та ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс" було укладено
кредитний договір № 0, згідно
якого банк надав позичальнику кредит в
іноземній валюті в сумі 83 100 доларів
США, а останній зобов'язався повернути
наданий кредит в повному обсязі не
пізніше 18 травня 2011 року згідно із
графіком погашення кредиту та сплатити
за користування кредитом проценти у
розмірі 13,2 % річних. Окрім того, 16 січня
та 17 липня 2009 року між сторонами було
укладено додаткові угоди №1 та №2
відповідно, про зміну графіка
погашення кредиту з визначення
остаточного терміну погашення кредиту
до 17 травня 2013 року.

В забезпечення виконання
вказаного кредитного договору із
урахування внесених до нього змін
додатковими угодами, між вказаним
Банком та ОСОБА_4 16 січня 2009 року і
ОСОБА_5 17 липня 2009 року було укладено
відповідні договори поруки №236652 та №
239440, за якими поручителі зобов'язались
перед кредитором відповідати за
виконання усіх зобов'язань ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс" за кредитним
договором.(а.с.15-16,17-18).

Відповідно до п.2.1. кожного із цих
договорів сторони погодили що у
випадку зміни умов Основного договору
Поручитель підписанням цього договору
поруки підтверджує свою згоду на
здійснення таких змін і ці зміни, які
здійснюються відповідно до умов цього
пункту Договору не потребують
додаткового укладення сторонами угод
щодо внесення змін.

Судом безспірно встановлено і те,
що отримавши від банку кредитні кошти,
позичальник належно не виконав свої
зобов'язання перед банком, внаслідок
чого утворилась заборгованість за
кредитним договором № 0 від 18.05.2007
року, яка станом на 18 березня 2013 року
становило 72 667 доларів США 66 центів, що
еквівалентно 580 832 грн. 61 коп., а також.
Розмір пені склав 37 556 грн.21 коп.

Наявність боргу та правильність
його розрахунку боржником не
спростовано. Не оспорено такий і
поручителями.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції вірно застосував положення
ст.ст. 526, 543, 554, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України та
обгрутовано стягнув заборговану суму
солідарно з боржника та поручителів.

Апелянтом, окрім припущень, не
надано суду жодних достовірних
доказів, які б відповідали вимогам
ст.58, 59 ЦПК України щодо їх належності і
допустимості, які б з достатньою
очевидністю і переконливістю свідчили
про те, що договір поруки між АКБ
„УкрСиббанк" та ОСОБА_4 за №236652 від 16
січня не укладався.

Процесуальні порушення, на які
покликається апелянт, не призвели до
неправильного вирішення спору, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Враховуючи, що судом правильно
встановлено фактичні обставини справи,
правильно застосовано матеріальний
закон та дотримана процедура розгляду
справи, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, то за
таких обставин підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3, що діє від імені та в інтересах
відповідача ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.