Справа № 522/2547/13ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого -судді: Абухіна Р.Д.

За участю секретаря: Гонтар Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, який у подальшому був
уточнений та за останніми вимогами
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача матеріальну шкоду в
розмірі 11 507, 72 грн., моральну шкоду в
розмірі 500,00 грн., витрати на правову
допомогу в розмірі 2 500 грн., судові
витрати покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити, посилаючись на те, що з
вини відповідача ОСОБА_2 відбулась
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої транспортний засіб
позивача отримав механічні
пошкодження та позивач поніс збитки
пов'язані з його ремонтом.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, надав до
суду заперечення, в яких зазначено, що
транспортний засіб відповідача
застрахований у встановленому законом
порядку. Після настання страхового
випадку відповідачем було направлено
страховику повідомлення про ДТП. На
відшкодування шкоди відповідачем
згоди не висловлювала та зазначив, що
страхове відшкодування шкоди,
заподіяної ОСОБА_1, знаходиться в межах
ліміту відповідальності.

Третя особа до судового засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлена належним чином. Надала до
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Суд, дослідивши та ознайомившись з
матеріалами справи та наданими
доказами, вислухавши пояснення сторін,
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільно-правовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини.

25.05.2012 року близько 12 години 20 хвилин в
м. Одесі по вул. Краснослобідській,
відбулась дорожньо-транспортна
пригода, за участю транспортного
засобу марки «Ніссан», державний номер
НОМЕР_1, який належить позивачу на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 ( а.с. 6) та
автомобіля марки «Хонда», державний
номерний знак НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_2, внаслідок чого транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.

На момент страхового випадку
автомобілем марки Nissan Lengli, державний
номер НОМЕР_1, керувала на підставі
довіреності ОСОБА_4

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 18 червня 2012 року
ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності (а.с. 5).

Внаслідок вищезазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність власника наземного
транспортного засобу - ОСОБА_2
застрахована ПрАТ « Міська страхова
компанія», що підтверджується копією
полісу № АВ/ 5151318, строком дії з 27.03.2012
року по 26.03.2013 року ( а.с. 31).

Відповідно до експертного
автотоварознавчого висновку № 1357 від
11.06.2012 року матеріальні збитки,
заподіяні транспортному засобу «Nissan
Lengli,», державний номерний знак НОМЕР_1,
внаслідок вищезазначеної
дорожньо-транспортної пригоди складає
11 057, 72 грн. ( а.с. 9-15).

Відповідно до ст..15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспарювання. Під
захистом розуміються дії
уповноваженої особи, діяльність
юрисдикційних органів та осіб, які у
передбаченому законом порядку
зобов'язані вжити заходів до
поновлення порушеного, оспорюваного чи
невизнаного цивільного права.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірним
рішенням, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок кількох джерел
підвищеної небезпеки одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується
винною особою.

Відповідно до ст.. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати ( страхового
відшкодування) зобов'язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою (
страховим відшкодуванням).

Як зазначено в ч. 2 п. 16 постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ « Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, оскільки
відповідно до ст.. 3 Закону № 1961-ІV
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення ст. 1194 ЦК , питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст.. 33 Закону № 1961- ІV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір ( у передбачених
випадках Моторному ( транспортному)
страховому бюро України), повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого ст.. 33 Закону № 1961- IV
обов'язку з'яслвуэться судом першої
інстанції, у зв'язку із чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування цивільно-
правової відповідальності
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Представником відповідача надана до
суду заява про настання страхового
випадку, адресована ОСОБА_2 голові
правління ПрАТ « Міська страхова
компанія» № 384/12 від 28.05.2012 року ( а.с.135).

Судом приймається до уваги той факт, що
відповідачем згода на відшкодування
шкоди не надавалась, таким чином
завдана потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування, враховуючи,
що відповідачем була надано заява до
страхової компанії про настання
страхового випадку.

Позивачем не надано до суду належних
та допустимих доказів в підтвердження
того, що він звертався до страхової
компанії з заявою про виплату
страхового відшкодування.

З наведеного вище суд вважає за
необхідне в задоволенні даної частини
позовних вимог - відмовити.

Позивач зазначає в своєму позові, що
внаслідок неправомірних дій йому була
завдана моральна шкода в розмірі 500,00
грн.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.З Постанови від 31.03.1995
р. №4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди) із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за
завдану моральну шкоду настає при
наявності протиправної поведінки
заподіювача шкоди, встановлення
причинного зв'язку між шкодою та
протиправною поведінкою, вини
заподіювача.

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995
р. №4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди) розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат(їх
тривалості,можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити з засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди не
зазначено, з яких міркувань позивач
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується, не
надав ніяких доказів душевних
страждань, доказів причино-
наслідкового зв'язку між поведінкою
відповідача та його моральними
стражданнями.

Таким чином, позивач не надав доказів
на підтвердження факту заподіяння йому
відповідачем моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, не обгрунтував, з чого він
виходив, визначаючи розмір заподіяної
йому шкоди, а також судом враховується
той факт права позивача були порушені
внаслідок неправомірних дій
відповідача.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача понесені ним витрати на
правову допомогу в розмірі 2 500 грн. та
суму сплаченого судового збору.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З огляду на те, що в задоволенні позові
відмовлено дана частина позовних вимог
не підлягає задоволенню.

У рішенні суду повно відображені
обставини, які мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки, які є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно -
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Таким чином, суд вважає, що позов не
обґрунтованим, та таким, що не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.15,16,23,1166, 1187, 1188, 1194 ЦК
України,ст. ст. 7, 8, 10, 15, 209, 212-215, 223-226, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення рішення суду
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Р.Д. Абухін