19.05.2014 Справа №1515/5111/2012
№2/504/163/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Комінтернівський
районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

при секретарях Нікітюк М.В., Омелюх О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року ОСОБА_1, інтереси якого
за довіреністю представляють ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна,
набутого у шлюбі, а саме: земельної
ділянки площею 0.149 га, розташованої по
АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка придбана за договором
купівлі-продажу від 18.06.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Комінтернівського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5, реєстр за №2303, та земельної
ділянки площею 0.061 га, розташованої на
території Калинівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області на садівничому масиві
«Дорожник» по АДРЕСА_2, за цільовим
призначенням - для ведення садівництва,
яка придбана за договором
купівлі-продажу від 19.07.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Комінтернівського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5, реєстр за 2891. Просив виділити
йому в порядку поділу майна земельну
ділянку площею 0.149 га, розташовану по
АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд і визнати за ним право власності
на цю земельну ділянку.

При розгляді справи представник
позивача ОСОБА_4 позов неодноразово
уточнювала і остаточно просить в
порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя виділити ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0.061 га,
розташовану на території Калинівської
сільської ради Комінтер-нівського
району Одеської області на садівничому
масиві «Дорожник» по АДРЕСА_2, за
цільовим призначенням - для ведення
садівництва та визнати за позивачем
право власності на цю земельну ділянку,
пославшись в обґрунтування позову на
наступне. Сторони перебували у шлюбі з
1990 року по 26.03.2009 року. За час шлюбу на
спільні гроші подружжя за договорами
купівлі-продажу, оформлених на ім'я
відповідачки, придбали дві земельні
ділянки за різним цільовим
призначенням але за вартістю
рівноцінними. На присадибну земельну
ділянку, розташовану в АДРЕСА_1,
відповідачка 04.03.2009 року отримала
державний акт. На садову земельну
ділянку, розташовану на території
Калинівської сільської ради в СМ
«Дорожник», держав-ний акт не
виготовлено. На підставі того, що після
розірвання шлюбу відповідачка не
погоджується на добровільний поділ
зазначених земельних ділянок, ОСОБА_1
був вимушений звернутися до суду з
даним позовом, який просить
задовольнити, з урахуванням уточнень.
Із заявою представника відпові-дачки
щодо застосування строку позовної
давності не погоджується, оскільки
вважає, що цей строк позивачем не
порушено. Зі слів позивача ОСОБА_1 їй
відомо, що між сторонами при розірванні
шлюбу існувала усна домовленість щодо
поділу майна, набутого ними у шлюбі.
ОСОБА_1 вимушений був звернутися до
суду з даним позовом після того, як
відповідачка відмовилася укласти з ним
договір про добровільний поділ майна.

В подальшому, після остаточного
уточнення позовних вимог представник
позивача щодо строку позовної давності
зазначила, що позивач з 2009 року по
теперішній час користується земельною
ділянкою, що розташована на території
Калинівської сільської ради в СМ
«Дорожник», сплачує за неї відповідні
внески, що документально
підтверджується. Заперечень щодо
користування позивачем даною
земельною ділянкою від ОСОБА_2 не
надходило. Про порушення відповідачкою
усної домов-леності щодо розподілу
майна позивач узнав при розгляді іншої
справи, що розглядалася Суво-ровським
районним судом м.Одеси відносно
приватизованої квартири.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав і
пояснив суду, що при розірванні шлюбу з
відповідачкою домовилися майно
поділити мирним шляхом. Про існування
усної домовленості щодо розподілу
майна ніякими доказами підтвердити не
може. Земельні ділянки придбані за час
шлюбу з відпові-дачкою за спільні гроші
і по вартості є рівноцінними, тому йому
все одне яка земельна ділянка йому
достанеться, він хоче отримати свою
частку у спільному майні. Враховуючи,
що на земельну ділянку в с.Кремидівка
вже на ім'я колишньої дружини
виготовлено державний акт, а на садову
земельну ділянку в СМ «Дорожник» окрім
договору купівлі-продажу інших
документів не має, не заперечує

- 2 -

проти отримання у власність цієї
земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача за довіреністю ОСОБА_6
позов не визнали, вважають його
необґрунтованим і просять застосувати
строки позовної давності. В
обґрунтування заперечень представник
відповідача послався на те, що шлюб між
сторонами було розірвано у березні 2009
року. Після розірвання шлюбу спірним
залишилося питання про порядок
користування квартирою в м.Одеса, яка
приватизована на всіх членів сім'ї,
тобто позивача, відповідача та їх двох
дітей. Обидві спірні земельні ділянки
оформлені на ОСОБА_2 і залишилися їй,
позивач на них не претендував, тому
звернення до суду позивача з даним
позовом стало несподіваним для ОСОБА_2
Враховуючи, що нормами сімейного
законодавства до вимог про поділ майна
подружжя встановлена позовна давність,
відповідач наполягає на застосування
цих строків. Доказі, що надані
представником позивача в останньому
судовому про користу-вання позивачем
земельною ділянкою в СМ «Дорожник» та
несенням витрат на її утримання, вважає
не належними та просить суд не приймати
їх до уваги.

Вислухавши сторони, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до наступного.

Відповідно до норм ст.368 ч.3 ЦК України,
ст.60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Судом установлено, що сторони
перебували у шлюбі з 09.02.1990 року по
26.03.2009 року /а.с.5,6/. За час шлюбу за
договорами купівлі-продажу, оформлених
на ім'я відповідачки ОСОБА_2, подружжя
придбали дві земельні ділянки за
різними цільовими призначеннями, а
саме: в АДРЕСА_1, за цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, на яку
04.03.2009 року ОСОБА_2 одержала державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №306999, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №17, та в
СМ «Дорожник» на території
Калинівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області по АДРЕСА_2, за цільовим
призначенням - для ведення садівництва,
право власності на якій не
зареєстровано /а.с.7,8/.

Відповідно до ч.2 ст.72 СК України до
вимоги про поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 в межах
строку позовної давності виділу своєї
частки, що залишилася у спільному
майні, набутому у шлюбі, в
встановленому законом порядку не
вимагав. З даним позовом звернувся до
суду після спливу строку позовної
давності, у зв'язку з чим, за вимогою
сторони відповідача, відповідно до ч.3
ст.267 ЦК України, підлягає застосуванню
строк позовної давності.

Суд не приймає до уваги ствердження
представника позивача про те, що між
колишніми подружжями існувала усна
домовленість про поділ земельних
ділянок у зв'язку з чим, на її думку,
строк позовної давності на звернення
позивача до суду з даним позовом не
пропущено.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд,
відповідно до ст.11 ЦПК України,
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, застосовуючи строк позовної
давності до вимог ОСОБА_1 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, приймає
до уваги те, що між колишніми
подружжями ОСОБА_1 після розірвання
шлюбу тривалий час в судовому порядку
вирішується спір за позовом ОСОБА_2
відносно частки ОСОБА_1 у
приватизованій квартири, де з боку
відповідача ОСОБА_1 ніяких претензій
щодо майна, оформленого на ім'я
позивача ОСОБА_2, не виникало. Посилання
представника позивача ОСОБА_7 на
існування усної домовленості між
колишніми подружжями про добровільний
поділ між ними майна не ґрунтується на
вимогах закону, заперечується стороною
відповідача та спростовуються
первісною позицією позивача,
викладеною при початку розгляду
справи.

Суд не приймає до уваги довідку голови
СМ «Дорожник» від 17.12.2013 року та копії
квитанцій від 16.12.2013 року та 03.04.2014 року
про внесення ОСОБА_1 грошових коштів на
рахунок СМ «Дорож-ник» за земельну
ділянку по АДРЕСА_2, наданих стороною
позивача після останнього уточнення
позовних вимог, в якості доказу про
фактичне користування ОСОБА_1
земельною ділянкою у садівни-чому
масиві «Дорожник» по АДРЕСА_2 /а.с.90, 112/,
оскільки суд вважає їх неналежними
доказами у

- 4 -

підтвердження користування позивачем
земельною ділянкою, але такими, що
підтверджують претеду-

вання позивачем на це майно після
спливу строку позовної давності.

На підставі ст.ст.60,63,72 СК України,
ст.ст.368, 267 ЦК України і керуючись
ст.ст.10,11,209,212, 214,215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
уточненого позову до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя - повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя