АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 5241 /2014
інстанції - КуренковЄ.С.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Меєчко Д.П.

за участю осіб:
представника позивача Скурської В.В.

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті
особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
про стягнення заборгованості та
звернення стягнення на предмет іпотеки

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит» про
припинення договору поруки;

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит», поданою представником
ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 31 липня 2013 року

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 31.07.2013 року позовні вимоги
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованої суми та звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволено. У рахунок погашення
заборгованості у розмірі 2 595 978 грн. 31
коп. за кредитним договором № 68-07-И/03
від 02.02.2007 року звернутостягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 за
початковою ціною 509 650 грн. 86 коп. з
наданням ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
всіх повноважень продавця, необхідних
для здійснення продажу в рахунок
погашення заборгованої суми за
основним боргом 137 422 долара США 01 цент,
що за курсом Національного банку
України складає 1 095 569 грн. 49 коп., по
нарахованих відсотках за користування
кредитними коштами 33 649 доларів США 11
центів, що за курсом Національного
банку України складає 268 260 грн. 80 коп.,
по нарахованій щомісячній комісії 41 190
грн. 26 коп., по пені за несвоєчасне
погашення кредиту, відсотків за
користування кредитними коштами,
щомісячної комісії 1 190 957 грн. 76 коп.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» про
припинення договору поруки задоволено.
Припинено дію договору поруки за
№68-07-П/03 від 21.02.2007 року з 01.07.2007 року.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, діючи в інтересах ПАТ «Банк
Фінанси та Кредит», подала апеляційну
скаргу, в якій просить суд рішення суду
змінити, задовольнивши викладені в
апеляційній скарзі вимоги, а також
відмовити в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 про припинення
договору поруки. Посилається на
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування судом норм
матеріального права.

На думку апелянта, немає жодних
правових підстав для задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3 про
припинення договору поруки з 01.07.2007
року одночасно із задоволенням
позовних вимог ПАТ «Банк Фінанси та
Кредит» про стягнення заборгованості
та звернення стягнення на предмет
іпотеки. Апелянт вважає, що надані
банку рішенням суду всі повноваження
продавця, необхідні для здійснення
продажу квартири, є неконкретними
правами банку і такий зміст рішення
суду, в цій частині, не надасть банку
права фактично продати іпотечну
квартиру. Крім того, апелянт вважає, що
суд мав виселити з квартири її
мешканців, оскільки звернуто стягнення
заборгованості за кредитним договором
на цю квартиру. Також апелянт просила
суд ухвалити рішення, яким стягнути з
відповідачів загальну суму
заборгованості за кредитним
договором.

В суді апеляційної інстанції
представник ПАТ «БанкФінанси та
Кредит» ОСОБА_2 підтримала апеляційну
скаргу в повному обсязі, посилаючись на
доводи, викладені в ній. Представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
передбачені ст.309 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а саме рішення
суду, в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3 про
припинення договору поруки підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
зустрічного позову. В іншій частині
рішення суду підлягає залишенню без
змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.02.2007 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є
позивач та ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір №68-07-И/03, відповідно
до якого Банк надав відповідачу кредит
в сумі 140000 доларів США 00 центів, на
придбання трикімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 68,20 кв. м,
житловою площею - 43.80 кв. м., строком на 20
років, тобто з 21.02.2007 року по 20.02.2027 року
зі сплатою за користування кредитними
коштами 12,00% річних, що підтверджується
копією зазначеного кредитного
договору.

Забезпеченням виконання зобов'язання
відповідно до п.5.1. кредитного договору
№68-07-И/03 є іпотека зазначеної квартири,
яку 21.02.2007 року в порядку забезпечення
виконання зобов'язання ОСОБА_6 за
договором іпотеки передав в іпотеку
банку.

Згідно договору поруки № 68-07-П/03 від
21.02.2007 року відповідач ОСОБА_3 взяла на
себе солідарне зобов'язання перед
банком і відповідачем на підставі
кредитного договору № 68-07-И/03 від 21.02.2007
року.

Як встановлено судом першої інстанції
і не заперечується відповідачами,
розмір заборгованості за кредитним
договором складається з наступних
платежів:

заборгованість за кредитом в сумі 137422
долари США 01 цент, що за курсом
Національного Банку України складає
1095569 гривень 49 копійок;

за відсотками за користування
кредитними коштами 33649 доларів США 11
центів, що за курсом Національного
Банку України складає 268260 гривень 80
копійок;

по нарахованій щомісячній комісії 41190
гривень 26 копійок; по пені за
несвоєчасне погашення кредиту,
відсотків за користування кредитними
коштами, щомісячній комісії 1190957
гривень 76 копійок.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідачі не виконують прийняті на
себе зобов'язання (по щомісячному
поверненню банку кредиту та сплаті
процентів за користування кредитом) як
за кредитним договором так і за
договором поруки. Відповідно до вимог
закону, банк має право ставити питання
в судовому порядку про дострокове
стягнення з позичальника та з
поручителя усієї суми заборгованості
за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, в
даній справі були об'єднані вимоги
банку про стягнення заборгованості з
відповідачів за кредитним договором з
вимогами банку до відповідачів про
звернення стягнення заборгованості за
кредитним договором на іпотечну
квартиру, шляхом надання банку права
продати дану квартиру з метою
погашення заборгованості відповідачів
за зазначеним кредитним договором.

Суд першої інстанції розглянувши по
суті дві об'єднані справи - всі вимоги
банку , не ухвалив судового рішення з
приводу вимог банку про стягнення
заборгованості з відповідачів. Позов
банку, пред'явлений до двох
відповідачів, про звернення стягнення
заборгованості на іпотечну квартиру в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором суд задовольнив,
звернув стягнення на іпотечну
квартиру, але не ухвалив будь - якого
рішення з приводу вимог банку про
виселення мешканців квартири. При
цьому суд задовольнив зустрічний позов
ОСОБА_3, визнав договір поруки
припиненим, але суд не ухвалив будь -
якого рішення з приводу вимог банку
пред'явлених саме до ОСОБА_3 Зазначені
недоліки суд має можливість усунути
шляхом ухвалення додаткового рішення
суду, оскільки дані вимоги банку були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Колегія суддів не погоджується з
частиною рішення щодо задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про
припинення договору поруки, оскільки
воно ухвалено без повного з'ясування
обставин справи з цього питання.

Помилковим, на думку колегії суддів, є
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для припинення
судом дії договору поруки за № 68-07-П/03
від 21 лютого 2007 року з 01 липня 2007 року з
посиланням на те, що банк не надав
підтвердження вручення вимоги про
погашення кредиту та штрафних санкцій
від 25.04.2008 року Банком ОСОБА_3

Так, порука - це вид забезпечення
виконання зобов'язання, за яким
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником, що встановлено
ч. 1 ст. 553 Цивільного Кодексу України.

Статтею 541 ЦК України визначено, що
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 Договору поруки
порука припиняється із припиненням
зобов'язання, що забезпечується нею.
Порука також припиняється якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
зобов'язання за кредитним договором не
заявив позовні вимоги до поручителя.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України, чітко
визначено, що зобов'язання мають
виконуватись належним чином згідно з
умовами договору та у встановлений
строк. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Крім того, п. 24 Постанови № 5 Пленуму
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ и. 30.03.2012 року
встановлено, що при вирішенні спорів
щодо припинення поруки, суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов 'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання основного
зобов'язання у повному обсязі або у
зв'язку із застосуванням права на
повернення кредиту строково.

Таким чином, відсутність належних
доказів вручення поручителю вимоги про
погашення заборгованості за кредитним
договором не є підставою для
припинення договору поруки, оскільки
продовжує діяти основне зобов'язання
за кредитним договором. В даному
випадку відсутні правові підстави для
визнання Договору поруки № 68-07-П/03 від
21.02.2007 року припиненим, банком
пред'явлено позови до поручителя під
час дії виконання відповідачами
основного зобов'язання за кредитним
договором.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 7 закону
України «Про іпотеку» за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або
іпотечним договором, іпотекою також
забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування:
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки; витрат на утримання і
збереження предмета іпотеки; витрат на
страхування предмета іпотеки; збитків,
завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов іпотечного
договору.

Згідно із ч.1,3,5 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

У відповідності до положень ст.38
Закону України «Про іпотеку»,
Іпотекодержатель має право на продаж
предмета іпотеки у випадку наявності
рішення суду про продаж предмета
іпотеки будь - якій особі - покупцеві.

Відповідно до пункту 11.3.2 Іпотечного
договору його сторонами визначено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
може бути здійснене шляхом продажу
Іпотекодержателем від свого імені
предмету іпотеки будь - якій особі -
покупцеві не підставі договору купівлі
- продажу у порядку, встановленому ст. 38
ЗУ «Про іпотеку».

Суд, у відповідності до вимог закону,
зазначив у рішенні загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки, описав
предмет іпотеки - квартиру, за рахунок
якої підлягають задоволенню вимоги
іпотеко держателя, суд не обрав заходи
щодо збереження предмета іпотеки,
оскільки закон не передбачає
обв»язковості такої дії, а зазначає
«якщо такі необхідні». Позивачем не
доведено необхідності застосування
судом заходів збереження іпотечної
квартири. Суд в рішенні зазначив
початкову вартість предмета іпотеки та
надав банку всі необхідні права для
продажу банком іпотечної квартири.
Колегія суддів не вбачає підстав для
детального розтлумачення цих прав,
оскільки надання судом банку «всіх
повноважень продавця, необхідних для
здійснення продажу» предмета іпотеки,
свідчить про те, що банку надані судом
всі права продавця квартири, необхідні
для її продажу в установленому
законом порядку.

За таких обставини, колегія суддів
скасовує рішення суду першої
інстанції, в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3 про
припинення договору поруки та ухвалює,
в цій частині, нове рішення про відмову
ОСОБА_3 в задоволенні зустрічного
позову про припинення договору поруки.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції, в іншій
частині відповідає вимогам
матеріального та процесуального
права, підстав для його зміни та
ухвалення нового рішення, як просить
апелянт, суд не вбачає.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України, суд стягує з ОСОБА_6. т з ОСОБА_3
в рівних частках судові витрати у
розмірі 3 597, 85 грн., по 1798,93 грн. з кожного
на користь ПАТ «БанкФінанси та Кредит».

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309,
313,314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Фінанси
та Кредит», подану представником
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31 липня 2013 року, в частині
задоволення зустрічного позову
скасувати та ухвалити, в цій частині,
нове рішення наступного змісту. ОСОБА_3
відмовити у задоволенні зустрічного
позову.

В іншій частині рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 31 липня 2013
року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних
частках судові витрати у розмірі 3 597, 85
грн., по 1798,93 грн.з кожного на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит».

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: