АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4658/14
Головуючий 1 інст. - Блага І.С.
Справа № 646/2753/14-ц
Категорія: відшкодування шкоди
Доповідач - Котелевець
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Трішкової
І.С., Борової С.А.,

за участю секретаря -
Варюшичеої .,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 17 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Ефект» про
відшкодування шкоди,

в с т а
н о в и л а:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася у
суд із позовом до Приватного
акціонерного товариства «Ефект» (далі -
ПАТ «Ефект») про відшкодування шкоди.

На обґрунтування вказала, що 24
жовтня 1994 року з вини водія ОСОБА_2, який
перебував у трудових стосунках з ПАТ
«Ефект», стався нещасний випадок,
внаслідок чого вона визнана інвалідом
другої групи безстроково з втратою 80%
працездатності.

Згідно рішення Черонозаводського
районного суду м. Харкова від 27 жовтня
1999 року з відповідача на її користь
стягнуто 2 219 грн. 84 коп. одноразово, 191
грн. 20 коп. щомісячно та зобов'язано до
кінця поточного 1999 року виділити
санаторно-курортну путівку для
лікування в санаторіях «Куяльник» або
«Пуща водиця».

Розмір відшкодування було
присуджено виходячи з заробітку
потерпілої, який становив на час
ухвалення рішення 239 грн. 00 коп.

Посилаючись на те, що розмір
мінімальної заробітної плати з 1 грудня
2013 року змінився в сторону збільшення,
просила збільшити розмір
відшкодування шкоди до 3 147 грн. 01 коп.
щомісячно з підстав, передбачених ч. 2
ст. 1208 ЦК України.

Відповідач в особі свого
представника позов не визнав,
посилаючись на те, що відшкодування
шкоди в розмірі 191 грн. 20 коп.
проводиться ПАТ «Ефект» з 1999 року,
виходячи з заробітної плати позивачки.
Мінімальна ж заробітна плата на час
визначення розміру шкоди складала 74
грн. 00 коп.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 17 квітня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення норм
матеріального, процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Зокрема, вказує, що рішення ухвалено
без належного з'ясування обставин щодо
збільшення розміру відшкодування
шкоди.

Відповідач рішення суду першої
інстанції не оскаржив, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надав.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України
за заявою потерпілого у разі
збільшення розміру мінімальної
заробітної плати розмір відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
підлягає відповідному збільшенню на
підставі рішення суду.

Зазначена норма спрямована на
забезпечення реального захисту
інтересів потерпілого, а тому не
залежить від способу обчислення
розміру відшкодування шкоди при
призначенні такої.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
при вирішенні даного спору суду
належить встановити як потерпілому
вперше було визначено розмір
відшкодування: виходячи з середньої
заробітної плати за займаною на час
завдання шкоди посадою, чи виходячи з
мінімальної заробітної плати, і в
залежності від встановлених обставин,
суд повинен зробити висновок щодо
наявності підстав для збільшення
розміру відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Матеріали справи свідчать, що 24
жовтня 1994 року з вини водія ОСОБА_2, який
перебував у трудових стосунках з ПАТ
«Ефект», стався нещасний випадок,
внаслідок чого ОСОБА_1 визнана
інвалідом другої групи безстроково з
втратою 80% працездатності.

Згідно рішення Черонозаводського
районного суду м. Харкова від 27 жовтня
1999 року з відповідача на користь
позивачки стягнуто 2 219 грн. 84 коп.
одноразово, 191 грн. 20 коп. - щомісячно та
зобов'язано до кінця поточного 1999 року
виділити санаторно-курортну путівку
для лікування в санаторіях «Куяльник»
або «Пуща водиця».

Посилаючись на те, що мінімальний
розмірі заробітної плати з 1 грудня 2013
року змінився в сторону збільшення,
ОСОБА_1 просила збільшити розмір
відшкодування шкоди до 3 147 грн. 01 коп.
щомісячно з підстав, передбачених ч. 2
ст. 1208 ЦК України

Оскільки відшкодування було
присуджено виходячи з заробітку
потерпілої, який становив на час
ухвалення рішення 239 грн. 00 коп., суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
позові.

Справа розглянута в межах
заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 17
квітня 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня її
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді