УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
захист права на садовий будинок,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 23
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
10 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третіх осіб:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просив визнати
за ним право власності на будинок на
ділянці НОМЕР_1 обслуговуючого
кооперативу «Садівниче товариство
«Пороги».

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 20 березня
2001 року він уклав з ОСОБА_8 безстроковий
договір оренди земельної ділянки
НОМЕР_1 обслуговуючого кооперативу
«Садівниче товариство «Пороги» (далі -
ОК «СТ «Пороги») із подальшим правом її
викупу, проте переоформити на себе
правовстановлюючі документи не мав
змоги, оскільки з 1996 по 2007 роки в ОК «СТ
«Пороги» було відсутнє правління та
його голова.

У 2008 році йому стало відомо, що ОСОБА_6
отримала Державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку,
на якій розташований його будинок.

Позивач вважає, що набув право
власності на спірну земельну ділянка,
оскільки умови договору оренди
земельної ділянки він повністю
виконав.

Посилаючись на зазначені обставин
позивач просив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 23
серпня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від
10 лютого 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 відхилено, рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 23 серпня
2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи
свої доводи порушенням судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просить скасувати рішення судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_4, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку,
правильно застосували положення ст. ст.
35, 81, 93, 116, 125 ЗК України, дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
позивачем не надано доказів порушення
його прав ОСОБА_5 на момент укладання
договору оренди між позивачем та
ОСОБА_8, оскільки орендодавець не був
власником спірної земельної ділянки,
державний акт на право власності на
земельну ділянку ніким не
оскаржувався, а тому підстав для
задоволення позову немає.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 23
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 10
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур А.В. Маляренко Т.О. Писана