АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/8829/2014 Головуючий
у 1-й інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 19 травня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
треті особи: Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, Державна
інспекція України з питань захисту
прав споживачів в особі Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві про зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач звернулася в
суд з позовом до відповідача про
зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивувала тим, що 15.02.2007
року між АКІБ «Укрсиббанк» та нею був
укладений договір про надання
споживчого кредиту № 0/2, який був
підписаний з визначенням його змісту
на основі стандартної форми, що
пропонується банком для будь-яких
клієнтів-фізичних осіб (договір
приєднання).

Зауважувала, що кредитний договір не
містить низки істотних умов,
визначених законодавством України для
договорів даного виду, та умов, які є
істотними, договір має нечіткі та
двозначні умови, що не дає можливості
визначити, про що домовились сторони та
як виконувати договір, що є порушенням
прав її, як споживача,та п.1 ч.1 ст. 1
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг".

Зазначала, що в порушення вимог закону
в п.7.6 Кредитного договору строк дії
договору визначено до повного
погашення позичальником
заборгованості, що не можна вважати
істотною домовленістю щодо строку дії
договору.

Крім того, договір не містить істотної
умови щодо порядку і припинення
договору, тобто, сторони не досягли
істотної домовленості щодо порядку
припинення договору .

Вважала, що договір, по якому сторони не
дійшли згоди щодо його істотних умов,
не може вважатися укладеним.

Враховуючи наведене просила суд
зобов'язати відповідача погодити з нею
в письмовій формі строк дії та порядок
припинення Кредитного договору №
0/2 від 15.07.2007 року, а також включити
до Кредитного договору строк його дії
та порядок припинення.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Зазначає, що кредитний договір не було
укладено, оскільки сторонами не було
погоджено всіх істотних та
обов'язкових умов.

Безпідставним є посилання суду на те,
що вона не зверталася до відповідача з
вимогою внести зміни до кредитного
договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
підставно виходив з його
необґрунтованості та недоведеності, з
огляду на таке.

Судом встановлено, що 15.02.2007 року між
ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», був укладений Договір
про надання споживчого кредиту №
0/2 (а.с. 3-7).

Пунктом 9.13 Кредитного договору
позичальник підтвердив, що всі умови
кредитного договору зрозумілі і він
вважає їх справедливими по відношенню
до нього, й перед підписанням договору
нею отримано інформаційний лист про
роз'яснення п. 2 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів».

У силу 6 ЦК України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (ст. 627 ЦК
України). Відповідно до ст. 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що при укладенні кредитного договору,
сторони дійшли згоди щодо його
укладання на зазначених у ньому умовах,
й з власної ініціативи визначили для
себе правила подальшої поведінки при
його виконанні.

Позивач перед підписанням договору
мала можливість ознайомитись з усіма
його умовами, висловити свої
зауваження чи заперечення й
відмовитись від підписання даного
договору у разі незгоди з його умовами.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов.

Судом вірно зазначено, що істотними
умовами кредитного договору
відповідно до змісту ч.1 ст. 638 ЦК
України та ст. 1054 ЦК України, є умови про
мету, суму і строк кредиту, умови і
порядок його видачі і погашення,
розмір, порядок нарахування та виплата
процентів, відповідальність сторін.

З п.9.5 кредитного договору вбачається,
що при його укладенні сторони
домовилися, що строк його дії
встановлюється з дня його укладення і
до повного погашення суми кредиту та
інших платежів, а також він припиняє
свою дію в разі його дострокового
виконання в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (частина
перша статті 252 ЦК України).

Врахувавши зазначені вимоги закону
судом обґрунтовано зазначено, що п.9.5
Кредитного договору щодо строку його
дії суперечить вимогам закону.

Частинами1,2 ст. 651 ЦК України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

У п.9.4 договору сторони погодили, що
зміни до кредитного договору
оформляються шляхом підписання
сторонами відповідних додаткових угод
до нього, крім випадків, коли цим
договором прямо передбачено, що зміни
його умов не потребують укладення
будь-яких додаткових угод.

Іншого порядку внесення змін до
кредитного договору сторонами не
погоджено.

Також судом першої інстанції з
пояснень представника банку
встановлено, що позивач до звернення в
суд з даним позовом не зверталася до
відповідача з пропозицією внести
зміни до кредитного договору в порядку,
визначеному умовами договору.

Позивач звернулася з листом лише 07.04.2014
року (а.с.65), проте позитивної відповіді
не отримала. Разом з тим, в силу закону,
особа не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковим для неї.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з відмовою суду першої
інстанції в задоволенні позову в
повному обсязі, оскільки між сторонами,
при укладенні кредитного договору,
досягнуто домовленості щодо порядку
внесення змін до нього, а визначених ст.
651 ЦК України підстав для зміни
договору за рішенням суду не
встановлено, оскільки не надано
доказів істотного порушення договору
банком.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: