АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/2359/14
Головуючий 1 інстанції - Шрамко Л.
Доповідач - Кіпенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р. Судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець
А.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Ленінського районного суду м.
Харкова від 21 лютого 2014 року за скаргою
ОСОБА_1 про визнання дій державного
виконавця Червонозаводського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції неправомірними, скасування
постанов, стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
в суд із скаргою на дії та постанови
Червонозаводського ВДВС Харківського
міського управління юстиції.

В скарзі та доповненнях до неї
(а.с.1-2,74-75, 85, 125) заявник просила визнати
дії державного виконавця
Червонозаводського ВДВС Харківського
міського управління юстиції
неправомірними,

- скасувати постанови державного
виконавця від 17 травня 2010 року про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа № 2-651/10,
виданого 14.02.2010 року Ленінським
районним судом м. Харкова, про
стягнення з неї 52 967 грн. 66 коп. на
користь АТ «ПроКредитБанк»,

- скасувати постанови державного
виконавця від 1 лютого 2013 року про
утримання з її доходу вказаної суми,
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій, від 6 лютого
2013 року про стягнення з неї виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій, та від 20 червня 2013 року
про накладення арешту на належну їй
квартиру та заборону відчуження
належного їй майна, а також стягнути з
суб'єкта оскарження стягнуті з її
пенсії згідно з постановою державного
виконавця кошти.

В обґрунтування скарги посилалася на
те, що з квітня 2013 року з її пенсії
Управління Пенсійного фонду щомісячно
утримувало 204 грн. 47 коп. Утримання у
розмірі 20% пенсії щомісячно
провадяться на погашення боргу,
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій на підставі
вказаної постанови про відкриття
виконавчого провадження згідно з
виконавчим листом.

Вважала, що вказана заборгованість
перед банком, а також по виконавчому
збору та витратам на проведення
виконавчих дій є надуманою. Постанови
державного виконавця про стягнення
заборгованості та рішення суду на час
звернення зі скаргою вона не отримала
та вважає , що рішення не набрало
законної сили, оскільки копії рішення
вона не отримувала та не мала
можливості його своєчасно оскаржити в
апеляційному порядку. Також строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання пропущений, оскільки
виконавчий лист виданий 14 лютого 2010
року, а постанову про відкриття
виконавчого провадження винесено 1
лютого 2013 року, тому вона не підлягає
виконанню.

Крім того, їй стало відомо, що стягувачу
двічі видавались дублікати
виконавчого листа про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
може призвести до трійного стягнення
суми. Також послалася на те, що
апеляційним судом Харківської області
від 13 січня 2014 року заочне рішення суду
змінене.

У судовому засіданні першої
інстанції заявник та її представник
скаргу підтримали посилаючись на
обставини зазначені в скарзі.

Представник Червонозаводського ВДВС
Харківського МУЮ проти скарги
заперечував.

Ухвалою Ленінського районного суду
м. Харкова від 21 лютого 2014 року у
задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати судове рішення та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити скаргу.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відмовляючи у задоволенні скарги,
суд виходив з того, що на час видачі
виконавчого листа та проведення
виконавчого провадження
Червонозаводський ВДВС Харківського
МУЮ діяв у відповідності з вимогами
діючого законодавства.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається, що
заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Харкова від 3 лютого
2010 р. позов ПАТ «ПроКредитБанк»
задоволено, стягнуто солідарно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь банку
заборгованість у сумі 52 324 грн. 42 коп.
Також з вказаних осіб на користь банку
стягнуто судові витрати у розмірі 643
грн. 24 коп.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 13 січня 2014р. за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 заочне
рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 3 лютого 2010 року змінено, в
частині розподілу судових витрат у
розмірі 643 грн. 24 коп., з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_1 стягнуто на користь банку по 214
грн. 41 коп. з кожного окремо.

29 квітня 2010 року Ленінським районним
судом м. Харкова видано виконавчий лист
№2-651/10 у даній справі (а.с.36).

13 травня 2010 року представник ПАТ
«ПроКредитБанк» звернувся до
Червонозаводського ВДВС Харківського
МУЮ з заявою про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа №2-651/10 від 03.02.2010 року про
стягнення заборгованості з ОСОБА_1
солідарно та просив накласти арешт на
все належне їй майно (а.с.34).

Відповідно до ст. 5 Закону «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення
(виконавчому документі), у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

17 травня 2010 року державним виконавцем
Червонозаводського ВДВС Харківського
МУЮ винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
вказаного виконавчого листа про
стягнення заборгованості з ОСОБА_1, та
наданий строк боржнику до 24 травня 2010
року для добровільного виконання.

Матеріали виконавчого провадження
внесені до Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень за вказаними в
постанові реквізитами (а.с.38).

31 жовтня 2012 року та 30 січня 2013 року
представник ПАТ «ПроКредитБанк»
звернувся до Червонозаводського ВДВС
Харківського МУЮ з заявою, де зазначив
про отримання ОСОБА_1 пенсії та просив
звернути стягнення на її пенсію.

Оскаржувані постанови
Червонозаводського ВДВС Харківського
МУЮ, та дії державного виконавця
повністю відповідають вимогам ст.ст.
57,68,69 Закону «Про виконавче
провадження», отже відсутні підстави
для задоволення скарги також в частині
стягнення утриманих з пенсії заявника
грошових коштів на погашення
заборгованості, оскільки дії та
рішення ВДВС є правомірними, а вказані
суми стягнуті на підставі виконавчого
документу, виданого судом.

Згідно з ч.2 ст. 368 ЦПК України якщо
рішення ухвалено проти кількох
відповідачів, суд має право за заявою
стягувача видати кілька виконавчих
листів, точно зазначивши, яку частину
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

Згідно з положеннями ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Таким чином, посилання заявника на
порушення Червонозаводським ВДВС
Харківського МУЮ Закону «Про виконавче
провадження» є безпідставними.
Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення відносно
скасування чи зміни оскаржуємого
судового рішення і висновків суду
першої інстанції не спростовують, в її
задоволенні належить відмовити на
підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307,
п. 1ч.1 ст. 312, ст. 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, -
відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Харкова від 21 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :