АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 88-ц/796/22/2014
доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві заяву
ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа - Друга Київська
державна нотаріальна контора про
визнання додаткового строку для
прийняття спадщини,

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
заявою про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня
2013 року, посилаючись на те, що йому
стали відомі нові істотні для справи
обставини, які не були відомі під час
розгляду даної справи, та які можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, що беруть участь у
справі.

В судове засідання заявник повторно не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. В день судового засідання,
12.06.2014 року, заявник ОСОБА_1 подав до
канцелярії суду заяву про відкладення
розгляду справи, посилаючись на
неотримання судової повістки про
виклик до суду на 12.06.2014 року, для
пред'явлення на роботу.

Колегією суддів визнано за можливе
розглянути справу у відсутності
заявника, оскільки відповідно до ст. 365
ЦПК України, неявка заявника та інших
осіб, які беруть участь у справі, не є
перешкодою для розгляду заяви про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення заяви та вважала, що
викладені заявником обставини не є
нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3,
вивчивши матеріали цивільної справи і
перевіривши доводи заяви, колегія
суддів дійшла висновку, що заява
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
юстиції в м. Києві про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати
ОСОБА_4, а він є спадкоємцем померлої за
законом.

У встановлений шестимісячний термін
спадщину не прийняв, оскільки не знав
про те, що його матері належала на праві
приватної власності Ѕ частина
квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживала
разом з вітчимом ОСОБА_5 Просив суд
визначити йому додатковий строк для
прийняття спадщини, що залишилася
після смерті померлої ОСОБА_4

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 25 квітня 2007
року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено
визначити додатковий строк для
прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 до
двох місяців.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
21 березня 2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 відхилено, а заочне рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 25 квітня 2007 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 квітня 2012 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження на заочне
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 25 квітня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 21
березня 2012 року.

Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 26
вересня 2012 року, ухваленою в порядку ст.
355, 360-2 - ст. 360-4 ЦПК України, заяву
ОСОБА_3 задоволено частково: скасовано
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 квітня 2012
року, справу направлено на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 16 січня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено
частково. Скасовано ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 21
березня 2012 року, а справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2013 року заочне рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 25 квітня 2007 року скасовано та
ухвалено нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що ОСОБА_1 своєчасно не прийняв
спадщину з причин відсутності у нього
інформації про належність на праві
власності Ѕ частини квартири АДРЕСА_1
його покійній матері. Вказані
обставини свідчать про те, що позивач
свідомо за відсутності будь-яких
перешкод не вчиняв дії з прийняття
спадщини протягом шести місяців з
моменту її відкриття, що не дає підстав
для визнання поважними причин пропуску
строку подачі відповідної заяви до
нотаріальної контори.

При цьому було встановлено, що на
момент смерті ОСОБА_6 у спірній
квартирі проживав інший спадкоємець -
її чоловік ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та спадкоємицею
якого за законом є ОСОБА_3 Таким чином,
при наявності іншого спадкоємця майна
покійної, районний суд до участі його у
справі не притягнув та за відсутності
на те правових підстав, помилково
вважав належним відповідачем Головне
управління юстиції в м. Києві.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2013 року в касаційному порядку
не оскаржувалось.

Звертаючись до суду з даною заявою про
перегляд зазначеного рішення за
нововиявленими обставинами, ОСОБА_1
вказує, що нововиявленою обставиною є
те, що 28 жовтня 2013 року він дізнався, що
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_9, який є
депутатом Барської райради, був
довіреною особою на виборах до
Верховної Ради України 2012 року судді
Верховного Суду України ОСОБА_10 по
одномандатному виборчому окруґу № 14.
Проте, не зважаючи на обставини, які
унеможливлюють участь судді у розгляді
справи і є підставою для самовідводу,
відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.20 ЦПК
України, суддя Верховного Суду України
ОСОБА_10 брав участь урозгляді даної
цивільної справи, де представником
ОСОБА_3був ОСОБА_9

ОСОБА_9 як представник ОСОБА_3 10 травня
2012 року подав заяву про перегляд рішень
Верховним Судом України до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, яким вказана заява була допущена
до провадження Верховного Суду
України.

06 липня 2012 року ухвалою судді
Верховного Суду України ОСОБА_10
відкрито провадження по вказаній
заяві, а ухвалою цього ж судді від 17
липня 2012 року зупинено виконання
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 19.04.2012 року.

За таких обставин позивач змушений був
звернутися до Голови Комітету
Верховної Ради України з питань
верховенства права та правосуддя і
члена Вищої Ради юстиції Ківалова С.В.
та просив на підставі статті 16 Закону
України «Про статус народного депутата
України» звернутися з депутатським
зверненням до Голови Вищої Ради
юстиції з пропозицією розглянути
питання про притягнення судді
Верховного Суду України - ОСОБА_10 до
відповідальності за порушення присяги
та отримав відповідь, що його звернення
направлено за належністю до Вищої Ради
юстиції для перевірки фактів та
притягнення судді ОСОБА_10 до
відповідальності.

Тому заявник вважає, що вищезазначені
обставини викликають сумнів у
об'єктивності та неупередженості
судді, мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час її
розгляду, але не були і не могли бути
відомі заявнику.

Звертаючись із заявою про перегляд
рішення за нововиявленими обставинами,
ОСОБА_1 посилається на те, що
вищевказані обставини підпадають під
ознаки, визначені пунктом 1 частини 2
статті 361 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України,
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами є, зокрема, істотні для
справи обставини, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 3 Постанови № 4 від 30.03.2012 року
«Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що зазначені ОСОБА_1 обставини
не входять до предмета доказування у
справі та не можуть вплинути на
висновки суду про права та обов'язки
осіб, які беруть участь у справі, не
спростовують факти, покладені в основу
рішення Апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2013 року, а відтак не є
нововиявленими в розумінні п. 1 ч. 2 ст.
361 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що заяву
позивача про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня
2013 року необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 317, 218, 361-365 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення Апеляційного суду м. Києва від
10 квітня 2013 року - залишити без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: