У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Савченко В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 05 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 13 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про захист честі, гідності та
відшкодування моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про захист
честі та гідності фізичної особи та
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 позовні вимоги обґрунтовує тим,
що відповідач є його рідним братом,
який проживає по сусідству, при цьому у
1985 році між ними почалися різного роду
конфлікти в зв'язку з тим, що брат
звертався в різні державні органи з
наклепницькими письмовими скаргами та
вчиняв інші дії, якими принижував його
гідність.

Оскільки такі дії призвели до
погіршення стану його здоров'я,
ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішення,
яким визнати дії ОСОБА_3
неправомірними, у зв'яжу з тим, що вони
принижують його честь та гідність, а
також стягнути з відповідача на його
користь 5 тис. грн у відшкодування
моральної шкоди.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_2 про захист честі та гідності
фізичної особи та відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що
його брат своїми неправомірними діями,
які полягають у порушенні норм моралі
та етики, захопленні земельної ділянки,
наклепах, підбурюванні інших осіб до
його побиття, пошкодженні майна, завдав
непоправну шкоду його здоров'ю,
оскільки за вказаний час він перебував
неодноразово на лікуванні.

В зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_3
просив суд ухвалити рішення, яким
визнати неправомірними дії ОСОБА_2 та
стягнути з останнього 150 тис. грн у
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Рішенням Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 05 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 13 березня 2014 року, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні
заявлених позовних вимог.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла касаційна
скарга ОСОБА_2 на рішення
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 05 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 13 березня 2014
року разом із заявою про поновлення
строку на касаційне оскарження
вказаних судових рішень, в якій особи,
які подала касаційну скаргу, просять
поновити строк на касаційне
оскарження, посилаючись на поважність
причин пропуску строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 325 ЦПК України
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням (ухвалою)
апеляційного суду. У разі пропущення
зазначеного строку з причин, визнаних
поважними, суддя касаційної інстанції
за заявою особи, яка подала скаргу, може
поновити цей строк.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
та доданих до неї матеріалів,
вбачається, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, то він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
в частині відмови у задоволенні його
позовних вимог, а справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно і всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку що позивачем, у відповідності
до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не
надано доказів та не доведено
наявності тих підстав, з якими цивільне
законодавство пов'язує можливість
судового захисту честі, гідності,
репутації чи соціального статусу, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень ст. 10
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод».

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
і доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.
325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 05 грудня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Чернівецької
області від 13 березня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист
честі, гідності та відшкодування
моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та відшкодування
моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути, особі яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.О. Савченко