АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції -
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8701/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого - судді
Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А.,
Семенюк Т.А.

при секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 25 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
заборону самовільного будівництва на
земельній ділянці спільної приватної
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Дарницької
районної в місті Києві державної
адміністрації про визнання незаконним
та скасування розпорядження,
відновлення стану земельної ділянки,
припинення перешкод у користуванні
земельною ділянкою,

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 25 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 про заборону самовільного
будівництва на земельній ділянці
спільної приватної власності
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 здійснити
демонтаж самочинно збудованих гаражу і
сараю на земельній ділянці спільної
приватної власності в АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 відновити
стан земельної ділянки по АДРЕСА_1, який
існував до початку незаконного
самочинного будівництва.

Зобов'язати ОСОБА_2 здійснити демонтаж
огорожі з сітки рабиці на металевих
стовпах, встановленої ним на земельній
ділянці спільної приватної власності в
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 припинити
чинення перешкод ОСОБА_4 у користуванні
встановленим обов'язковим проїздом
(проходом) до його частини земельної
ділянки та його частини житлового
будинку по земельній ділянці площею 88
кв.м., де 19 кв.м. належить ОСОБА_4,
залишеній рішенням Дарницького
районного суду м. Києва у спільному
користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовлено.
Відмовлено у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в
якій просять оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове рішення по
суті зустрічної позовної заяви.
Зазначає, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим, судом порушено
норми матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5
просили задовольнити апеляційну
скаргу в повному обсязі. Представник
ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6
просили відхилити апеляційну скаргу,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених в суді першої інстанції
вимог, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Протокол
ратифіковано Законом України N 475/97-ВР
від 17.07.1997 року) кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справи, які містяться в п.5 постанови
від 30 березня 2012 року № 6 право на
звернення до суду з позовом про
знесення або перебудову самочинного
збудованого об'єкта нерухомості
належить особам (фізичним) за умови, що
вони доведуть наявність порушеного
права. Розглядаючи зазначені позови
відповідно до вимог вказаної норми та
положень частини сьомої статті 376 ЦК,
суди мають встановлювати, чи було
видано особі, яка здійснила самочинне
будівництво, припис про усунення
порушень, чи можлива перебудова об'єкту
та чи відмовляється особа, яка
здійснила самочинне будівництво, від
такої перебудови.

Судом встановлено, згідно договору
купівлі - продажу від 06.09.l989 року ОСОБА_2
продав ОСОБА_4 19/100 частини будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та розташованій
на земельній ділянці розміром 844 кв.м., і
в користування ОСОБА_4 переходить
частина будинку, що складається із
однієї жилої кімнати розміром 24,8 кв.м.,
позначених в плані цифрами « 2-4»,
посвідчений державним нотаріусом
сьомої державної нотаріальної контори
КовтокА.І. та зареєстрований в реєстрі
№ 1-3295(т. І а.с. 9-10).

Згідно договору дарування від 01.02.1990
року ОСОБА_2 подарував 32/100 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 синові
ОСОБА_3 14.07.2001 року договір дарування
було розірвано.

31.10.2000 року згідно державного акту на
право власності на землю ОСОБА_2
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0862 га за № 63-2-00228;
ОСОБА_3 - за № 63-2-00229 та ОСОБА_4 за №
63-2-00227.(а.с.85,112, т.1)

З копії розпорядження Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації від 09 листопада 2005 року
№ 839, належні ОСОБА_4 прибудова а-4
площею 14,3 КВ.М., тамбур а-5 площею 3,6 КВ.М.,
сарай літера «Е» площею 17,4 КВ.М. були
прийняті в експлуатацію (Т. І а.с. 126,
зворот). Дане розпорядження чинне та не
скасовано.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 25 серпня 2004 року
встановлено порядок користування
земельною ділянкою площею 862
квадратних метрів за зазначеною
адресою, згідно якого ОСОБА_4 виділено
у користування земельну ділянку площею
145 кв.м., ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - земельну
ділянку площею 629 кв.м. Земельну ділянку
площею 88 кв.м., де 19 кв.м. належить
ОСОБА_4, а 69 кв.м. належить ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 та залишено у спільному
користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні частиною будинку, яка
належить ОСОБА_4 шляхом забезпечення
ОСОБА_4 за його рахунок підключення до
його частини будинку загальної мережі
водопроводу, газопостачання та
телефонної мережі, із забезпеченням
ОСОБА_4 відповідної технічної
документації в установленому порядку.
Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 не вчиняти
перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні ним
права власності на належну йому
частину будинку по АДРЕСА_1,
господарські споруди та земельну
ділянку. Зобов'язано ОСОБА_3 встановити
жолоб для стоку води з його
південно-східної частини будинку
впродовж даху частини будинку ОСОБА_4
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5 000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
24 листопада 2004 року рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25 серпня 2004 року змінено, зменшено
розмір стягнутої моральної щкоди з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з 5 000,00 грн. до 2
000,00 грн., залишеної без змін ухвалою
Верховного Суду м. Києва від 19 липня 2005
року. Проте зазначене рішення, на
момент звернення до суду, виконане не
було, та в квітні 2013 року шляхом
будівництва сараю та гаражу на
земельній ділянці у спільному
користуванні, створили умови щодо
неможливості користування ОСОБА_4 його
частиною земельної ділянки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3,
та ОСОБА_2 мають рівні права щодо
користування земельною ділянкою, яка
надана їм у спільне користування,
колегія суддів вважає, що за таких
обставин суд першої інстанції
підставно вважав, що право ОСОБА_4 на
користування цим майном порушене.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З огляду на викладені обставини,
зустрічні позовні вимоги щодо визнання
незаконним та скасування п.1.4
Розпорядження Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації № 839 від
09.11.2005 як таке, що порушує положення
Конституції, та відповідно до ст.16, ст.
393 ЦК України , відновлення стану
земельної ділянки, припинення перешкод
у користуванні земельною ділянкою
необгрунтовані, оскільки дійсність
оскаржуваного Розпорядження була
предметом перевірки, та підстав для
його скасування не встановлено, що
підтверджується Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.04.20014 року, Ухвалою Апеляційного
адміністративного суду м. Києва
від17.06.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам закону, суд повно і
об'єктивно з'ясував дійсні обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін зібраними у справі доказами,
яким дав належну правову оцінку і
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 25 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді