Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №284/284/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Діброва
Олександр Вікторович
Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької
Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей та на утримання
дружини до досягнення дитиною
трирічного віку

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Народицького районного суду
Житомирської області від 06 травня 2014
року, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 у березні 2014 року
звернулась до суду з даним позовом, у
якому, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просила
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання синів ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини його заробітку
(доходу) щомісячно та аліменти на своє
утримання до досягнення сином ОСОБА_5
трирічного віку в розмірі 1/3 частини
його заробітку (доходу) щомісячно. В
обґрунтування своїх вимог зазначила,
що відповідач матеріальної допомоги на
утримання дітей та її утримання не
надає, хоча спроможний це робити.

Рішенням Народицького районного суду
Житомирської області від 06 травня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання малолітніх дітей
в розмірі 1/3 частини його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину щомісячно, починаючи з
24.03.2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто
до досягнення повноліття сином ОСОБА_4,
та в розмірі 1/6 частини його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 26.10.2028 року до
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, тобто до досягнення
повноліття сином ОСОБА_5, а також
аліменти на утримання позивачки до
досягнення сином ОСОБА_5 трирічного
віку в розмірі 1/3 частини його
заробітку (доходу) щомісячно. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення в
частині стягнення аліментів на
утримання позивачки до досягнення
сином трирічного віку скасувати та
ухвалити в цій частині нове, яким в
задоволенні позову відмовити. Доводи
апеляційної скарги обґрунтовує тим, що
судом неповно з'ясовано обставини
справи, не враховано його матеріальний
стан, розмір його доходів та
неспроможність сплачувати аліменти на
утримання дружини. Крім того зазначає,
що присудження аліментів на утримання
дітей та на утримання дружини в
загальному розмірі 2/3 частини його
заробітку (доходу) щомісячно буде
суперечити вимогам ст. 70 Закону України
«Про виконавче провадження». Рішення
суду в частині стягнення аліментів на
утримання дітей не оскаржує.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебувають в зареєстрованому
шлюбі з 10.02.2010 року (а.с.8), є батьками
малолітніх дітей : сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2,3), які проживають з
матір'ю та знаходяться на її утриманні
(а.с.4).

Задовольняючи позов в повному обсязі,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач матеріальної допомоги на
утримання малолітніх дітей і тимчасово
непрацездатної дружини не надає, хоча
постійно працює, отримує регулярний
дохід та зобов'язаний надавати таку
допомогу.

З такими висновками в повному обсязі в
оскаржуваній частині щодо стягнення
аліментів на утримання тимчасово
непрацездатної дружини не можна
погодитись, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

За положеннями ч.1 ст. 80 СК України
аліменти присуджуються одному з
подружжя у частці від заробітку
(доходу) другого з подружжя і (або) у
твердій грошовій сумі.

У відповідності із роз'ясненнями
Пленуму Верховного Суду України, що
містяться у п.17 Постанови від 15.05.2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

З огляду на відсутність даних про
надання відповідачем добровільної
матеріальної допомоги на утримання
дружини в період її тимчасової
непрацездатності, пов'язаної з
перебуванням у відпустці по догляду за
двома малолітніми дітьми, суд першої
інстанції правильно визначив обов'язок
ОСОБА_3, регламентований положеннями
ст. 84 СК України, з утримання дружини до
досягнення сином ОСОБА_5 трирічного
віку.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись із визначеним розміром
стягуваних аліментів в розмірі 1/3
частини заробітку (доходу) відповідача
щомісячно.

Як вбачається із наявних у справі
доказів, відповідач має щомісячний
дохід близько 2200 грн, що
підтверджується змістом довідки
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Житомирській
області від 21.03.2014 року (а.с.7). У зв'язку з
чим розмір щомісячних відрахувань
аліментів на утримання дітей та
дружину в розмірі 2/3 частини його
заробітку (доходу) складатиме 1467 грн.,
що буде перевищувати 50 % заробітку
відповідача. Крім того, судом першої
інстанції не враховано, що відповідач
навчається у Державному національному
педагогічному університеті ім.І.Франка
та самостійно оплачує своє навчання, а
також кредитні зобов'язання по
договорам, кошти по яких були отримані
для потреб сім'ї (а.с.60-70,73).

Тому, на погляд колегії суддів, не можна
вважати ухвалене рішення ґрунтовним,
вмотивованим і з повним з'ясуванням
всіх істотних обставин, що мають
значення для справи, на що слушно
звертає увагу у змісті апеляційної
скарги відповідач.

Відтак, рішення суду в порядку ст.309 ЦПК
України в оскаржуваній частині
підлягає зміні.

З урахуванням вищевказаних обставин,
колегія суддів приходить до висновку,
що аліменти на утримання дружини,
беручи до уваги визначені рішенням
суду аліментні зобов'язання перед
дітьми у розмірі 1/3 частини від всіх
видів доходу відповідача, мають
становити при ухваленні нового рішення
за наслідками апеляційного
провадження - 1/8 частину від всіх видів
заробітку (доходу) відповідача, чим
будуть забезпечені права позивачки.
Присуджений розмір аліментів в такій
частці в сукупності зі стягнутими
аліментами на утримання дітей не буде
перевищує 50% розміру від доходів
відповідача, що буде узгоджуватись з
положеннями ст.70 Закону України «Про
виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги відповідача
в частині звільнення його від обов'язку
утримувати непрацездатну дружину, що
перебуває у відпустці по догляду за
дітьми, до досягнення сином ОСОБА_5
трирічного віку суперечать вимогам
закону, що регулює спірні відносини.
Доказів щодо наявності підстав для
припинення або позбавлення права
позивачки на її утримання судовим
розглядом не здобуто.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Народицького районного суду
Житомирської області від 06 травня 2014
року в частині стягнення з ОСОБА_3
аліментів на утримання дружини ОСОБА_2
змінити, зменшивши розмір стягнутих з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на
її утримання з 24.03.2014 року по
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тобто до досягнення
малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
трьох років, з 1/3 частини до 1/8 частини
його заробітку (доходу) щомісячно.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: