АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-6886/14
Головуючий у 1 інстанції: Кушнір С.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Невідомої Т.О.,
Саліхова В.В.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Київської міської
ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним
державного акта на право власності на
землю, -

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 21 березня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Київської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 33846, виданий на ім'я ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

Зокрема апелянт вказує на те, що його
право порушене видачею відповідачам
Державного акту про право власності на
землю, а не рішенням Київміськради, яке
вже було предметом розгляду в порядку
адміністративного судочинства. Крім
того, зміст техдокументації із
землеустрою, на підставі якої
видавався відповідачам Державний акт
не був предметом розгляду Окружним
адміністративним судом м. Києва та
висновки суду щодо цієї обставини
відсутні.

В суді апеляційної інстанції апелянт і
його представник підтримали подану
скаргу із викладених в ній підстав,
представники відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували, просили залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, на підставі
договору дарування від 26.02.1993 р. ОСОБА_5
подарувала, а ОСОБА_2 прийняв в дар
жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с. б).

Відповідно до архівної довідки,
виданої 21.07.2011 р. Архівним відділом
Києво- Святошинського району Київської
області, у погосподарських книгах за
1986-1989 роки є особовий рахунок НОМЕР_1
ОСОБА_5, проживаючої в житловому
будинку 1949 року забудови із земельною
ділянкою 0,12 га за адресою : АДРЕСА_1
(а.с.18).

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1 від 19.08.2011 р. площа
земельної ділянки по фактичному
користуванню становить 1199 кв.м. (а.с.7-10).

В ході розгляду справи встановлено, що
суміжними землекористувачами позивача
є відповідач ОСОБА_3, яка є власником
житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого Головним управлінням
житлового забезпечення Виконавчого
органу Київської міської ради 18.08.2010 р.
(а.с.87-88).

21.04.2011 р. відповідач ОСОБА_3 звернулась
із заявою до Київської міської ради
щодо безоплатної передачі їй у
власність земельної ділянки площею 0,1
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд по АДРЕСА_2 (а.с.78).

Відповідно до рішення Київської
міської ради від 06.10.2011 р. № 361/6577,
відповідачу ОСОБА_3 передано у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,1 га за
адресою: АДРЕСА_2.(а.с.64-65).

16.03.2013 р. Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (КМДА) відповідачу ОСОБА_3
видано Державний акт на право
власності серії ЯЖ № 033846 на земельну
ділянку кадастровий номер : 72:538:0133
за адресою: АДРЕСА_2.(а.с.57).

Відповідно до рішення Київської
міської ради від 05.04.2012 р. № 457/7794,
позивачу передано у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,1 га за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 9 ЗК України до
повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить:

а) розпорядження землями
територіальної громади міста;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних . осіб відповідно
до цього Кодексу;

Згідно ч. 1, п. "а" ст. 116 ЗК України,
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених цим
Кодексом Безоплатна передача
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян провадиться у
разі приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян.

Статтею 118 ЗК України закріплено
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами, зокрема
зазначено, що особа, яка бажає
приватизувати земельну ділянку, що
перебуває у її користуванні, повинна
подати заяву до відповідної районної,
чи міської державної '' адміністрації
за місцезнаходженням земельної
ділянки. Рішення органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Зі змісту цієї статті вбачається, що
особа має право отримати у власність
земельну ділянку лише після здійснення
певної послідовності дій.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частиною 9 цієї статті передбачено, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу у двотижневий
строк з дня отримання погодженого
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Частинами 10, 11 цієї ж статті визначено,
що відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду. У разі
відмови органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або 4 залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

ОСОБА_2 звернувся в окружний
адміністративний суд міста Києва з
адміністративним позовом про
оскарження рішення Київської міської
ради від 06 жовтня 2011 року № 361/6577,
посилаючись на те, що Київською міською
радою було прийнято протиправне
рішення за яким ОСОБА_3 передано в
приватну власність земельну ділянку за
рахунок зменшення земельної ділянки,
що перебувала в його користуванні.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
17.10.2012 р. в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Даним судовим рішенням встановлено, що
права ОСОБА_2 стосовно приватизації
ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2
рішенням Київської міської ради від 06
жовтня 2011 року № 374/6577 не порушено.

Рішенням Солом*янського районного суду
м .Києва від 28.05.2013 р., яке набрало
законної сили, відмовлено в
задоволенні первісного позову ОСОБА_2
до ТОВ "Земля-СВ", ОСОБА_3 про визнання
недійсним акту встановлення та
узгодження в натурі (на місцевості) меж
земельної ділянки ОСОБА_3 від 15.11.2011 р.
Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що в
обґрунтування заявлених вимог в ході
розгляду справи представник позивача
стверджував, що акт встановлення та
узгодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі від 15.11.2011 р., який
міститься в технічній документації із
землеустрою, не погоджений з суміжними
землекористувачами, зокрема з
позивачем.

Проте, ці обставини не можуть бути
підставою для визнання державного акту
недійсним, та свідчити про
неправомірність набуття відповідачем
права власності на землю, з огляду на
те, що рішення Київради про передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_3 є
чинним і не скасоване.

Суд правильно зазначив, що доводи
позивача про надання ОСОБА_3 у приватну
власність земельної ділянки за рахунок
меж землі, що перебувала у його
користуванні належними доказами не
обґрунтовані, підстави для визнання
акту недійсним не встановлені, а
відповідно і право власності ОСОБА_3
набуто правомірно.

Такі висновку суду першої інстанції
відповідають встановленим обставинам
у справі, а також нормам матеріального
і процесуального права.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги
про те, що право апелянта порушене
видачею відповідачу Державного акту
про право власності на землю, а не
рішенням Київської міськради, колегія
суддів зазначає, що відповідно до
правил ч. 1 ст. 116 і п. 10 ст. 118 ЗК України
та п. 12 Перехідних положень ЗК, земельні
ділянки в м. Києві передаються у
власність громадянам на підставі
рішення Київської міської ради.

Згідно с. 126 ЗК України, Державний акт
про право власності на земельну
ділянку лише посвідчує таке право.

Виданий відповідачці Державний акт на
землю відповідає рішенню Київської
міськради, і не оскаржується апелянтом
з підстав наявності інших недоліків
стосовно його форми чи змісту

Крім того, не можна погодитися із
доводами апелянта проте, що зміст
техдокументації із землеустрою, на
підставі якої видавався відповідачам
Державний акт не був предметом
розгляду Окружним адміністративним
судом м. Києва, оскільки вказана
техдокументація частиною документів,
які готуються при підготовці проекту
рішення Київради про передачу
земельної ділянки, а тому і це питання
також було предметом розгляду в
адміністративному суді.

Таким чином, колегія суддів вважає
ухвалене рішення законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
або скасуванню не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: