У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агродар-Україна»,
управління Держземагенства у
Знам'янському районі Кіровоградської
області про розірвання договору оренди
земельної ділянки та додаткової угоди
№ 1 до договору оренди земельної
ділянки, визнання недійсною додаткової
угоди № 2 до договору оренди земельної
ділянки, скасування державної
реєстрації додаткової угоди № 2 та
повернення земельної ділянки, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 22
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 26
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що на
підставі державного акта на право
власності серії І-КР № 031294 йому
належить земельна ділянка площею 5,10 га,
що розташована на території
Трепівської сільської ради
Знам'янського району Кіровоградської
області. 01 квітня 2003 року він уклав
договір оренди вказаної земельної
ділянки з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агродар-Україна»
(далі - ТОВ «Агродар-Україна») строком
на п'ять років. 25 квітня 2003 року до цього
договору сторони уклали додаткову
угоду № 1, якою продовжили строк дії
договору до 01 серпня 2013 року.

У лютому 2013 року позивач заздалегідь
попередив орендаря про небажання
продовжувати договір оренди земельної
ділянки, однак ТОВ
«Агродар-Україна» послався на
додаткову угоду від 01 жовтня 2010
року № 2 до договору оренди, якою
продовжено строк оренди земельної
ділянки до 31 грудня 2016 року.

Вказував, що додаткову угоду № 2 він не
укладав та не підписував, тому на
підставі ст. 215 ЦК України просив
визнати її недійсною та розірвати
договір оренди земельної ділянки і
додаткову угоду № 1 відповідно до ч. 2
ст.651 ЦК України. Також просив скасувати
державну реєстрацію додаткової угоди
№ 2 до договору оренди землі, що була
проведена 31 серпня 2012 року, та у зв'язку
із закінченням строку дії договору
оренди просив повернути йому земельну
ділянку.

Рішенням Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 22
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 01 квітня 2003 року
між ОСОБА_4 та ТОВ «Агродар-Україна»
укладено договір оренди земельної
ділянки, зареєстрований у Трепівській
сільській раді Знам'янського району
Кіровоградської області 25 квітня 2003
року за реєстраційним № 3, згідно з
умовами якого ОСОБА_4 передав земельну
ділянку площею 5,10 га у користування ТОВ
«Агродар-Україна» строком на п'ять
років (а.с. 9−?11).

25 квітня 2003 року укладено додаткову
угоду № 1 до договору оренди земельної
ділянки, що зареєстрована у
Знам'янському міськрайонному відділі
Кіровоградської регіональної філії ДП
«Центр Державного земельного кадастру
при Держкомземі України» 15 серпня 2007
року за

№ 35, якою строк дії договору оренди
продовжено до 01 серпня 2013 року

а.с. 12).

01 жовтня 2010 року укладено додаткову
угоду № 2 до договору оренди земельної
ділянки, зареєстровану у відділі
Держкомзему у Знам'янському районі 31
серпня 2012 року за № 02064, якою строк
дії договору оренди продовжено до 31
грудня 2016 року (а.с. 14).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Позивачем та його представником
клопотання про призначення судової
почеркознавчої експертизи не
заявлялося.

Загальні підстави для розірвання
договору визначені статтею 651 ЦК
України, якою передбачено, що договір
може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Статтями 32, 34 Закону України «Про
оренду землі» також визначені підстави
припинення саме договору оренди землі
шляхом його розірвання та наслідки
його припинення або розірвання.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з яким погодився і
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку, що будь-яких доказів на
підтвердження наявності обставин,
передбачених ст. 651 ЦК та ст. 32
Закону України «Про оренду землі»,
ОСОБА_4 не надав, а обставини на які
позивач посилався, не є достатніми для
висновку про наявність
цивільно-правових підстав для
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 01 квітня 2003 року та
додаткової угоди від 25 квітня 2003 року №
1.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 22
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 26
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Євграфова Є.П.