Справа № 218/576/13-ц
№ провадження 2/218/8/14
РІШЕННЯ

ім'ям України

"20" січня 2014 р. Амвросіївський
районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді
Смольнякова О.О.

при секретарі
Хімченко С.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідачки
ОСОБА_2

представника відповідачки
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Амвросіївка позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя

в с т а н о в и в:

27.02.2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, мотивуючи тим, що він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою з січня 2008 року. Від
шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
20.06.2012 року шлюб розірвано. Після
розірвання шлюбу відповідачка вивезла
з квартири майже все майно, яке вони
придбали під час шлюбу, залишивши лише
одну шафу у вітальній. Під час шлюбу
вони придбали: холодильник «LG», 2010 року
випуску, вартістю 3500 гривень, телевізор
«TOSHІBA», 2009 року випуску, - 4000 гривень,
телевізор «SUPRA» - 1800 гривень, комп'ютер -
6500 гривень, пральну машинку «BOSH», 2011
року випуску - 3500 гривень, ліжко - 3000
гривень, спальний гарнітур(три шафи та
тумба) - 3000 гривень, меблевий гарнітур
для вітальні (шафа-сервант, платтяна
шафа, шафа-горка, тумба під телевізор,
шафа для білизни) - 3500 гривень, меблі для
дитячої кімнати, 2009 року випуску, - 3500
гривень, диван для дитячої кімнати, 2012
року випуску - 2200 гривень, м'який кут для
кухні - 700 гривень, тюнер ОРЕНВОХ-S-1, - 800
гривень, шафа для прихожої - 1000 гривень,
тумба, 2012 року випуску - 400 гривень, три
набора білизни для ліжка - 100 гривень
кожний, жалюзі на вінка - 800 гривень.
Всього на суму 38500 гривень. Просить
виділити йому майно на суму 22000 гривень,
а саме: холодильник «LG», 2010 року
випуску, вартістю 3500 гривень, телевізор
«TOSHІBA», 2009 року випуску, - 4000 гривень,
комп'ютер - 6500 гривень, пральну машинку
«BOSH», 2011 року випуску - 3500 гривень,
меблевий гарнітур для вітальні
(шафа-сервант, платтяна шафа,
шафа-горка, тумба під телевізор, шафа
для білизни) - 3500 гривень, шафу для
прихожої - 1000 гривень. Оскільки
відповідачка вивезли багато посуди,
білизни, яку він не ставить у розподіл,
просить на стягувати з нього різницю у
частках. Крім того, брат та мати
подарували йому мікрохвильову піч «LG»
та машинку для стрижки волосся, які
відповідачка повинна йому повернути.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
позовні вимоги та суду пояснив, що він
не ставив у розподіл м'які меблі
(диван-кут та крісло) та мікрохвильову
піч, оскільки вказане майно йому
подарував його брат, ОСОБА_5; кухонний
гарнітур він покупав ще до весілля;
кухонний комбайн «LG» та хлібопіч вони
не покупали; пилосос був старий; де
знаходиться фотоапарат Никон йому не
відомо. Він може віддати відповідачці
усі люстри, які він оцінює по 50 гривень
кожну. Він не згоден з показаннями
відповідачки, щодо придбання її
батьками м'якого кута для кухні та
ліжка. Також просив виключити із
розподілу меблі для дитячої кімнати та
диван для дитячої кімнати, а також
спальну белізну.

Відповідачка позовні вимоги не визнала
та суду пояснила, що комп'ютер було
придбано у подарунок для її старшого
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, і тому є його
власністю і розподілу не підлягає.
Ліжко, про яке вказує позивач, було
подаровано їй її батьками і тому не є
сумісною власністю подружжя; мебельний
гарнітур вартістю 3500 гривень для
вітальні вона не вивозила; набір меблів
для дитячої кімнати та диван для цієї
кімнати були придбані її батьками для
онука, її старшого сина, який не є
рідним для позивача; тюнер ОРЕНВОХ-S-1,
машинку для стрижки волосся та шафу для
прихожої вона не вивозила; тумба (400
гривень) у них придбали її батьки ще у
2010 році; вона забрала лише один
комплект спальної білизни, який
перебував на ліжку, яке вона забрала.
Тому вважає, що розподілу підлягає
наступне майно, яка вона оцінює по
іншому: холодильник - 2500 гривень,
пральна машина -2500 гривень, телевізор
«TOSHІBA» - 2000 гривень, телевізор «SUPRA» - 900
гривень, спальний гарнітур - 2500 гривень,
м'який кут для кухні - 300 гривень, жалюзі
- 200 гривень, мікрохвильова піч - 500
гривень, всього на суму 11400 гривень.
Крім того, вважає, що позивачем не
включено до розподілу інше майно:
меблевий гарнітур для вітальні - 3500
гривень, шафа для прихожої - 1000 гривень,
хлібопіч «LG» - 1200 гривень, кухонний
комбайн «LG» - 1500 гривень, пилосос «LG» -
2200 гривень, кухонний гарнітур - 3500
гривень, набір м'який меблів
(диван-вугол та крісло) -6500 гривень,
люстра для залу - 500 гривень, люстра для
спальні - 200 гривень, люстра для
прихожої - 200 гривень, дзеркало ручної
роботи - 400 гривень, цифровий фотоапарат
Никон - 1500 гривень, а всього на 22200
гривень. Крім того, вона з відповідачем
домовилася щодо розподілу майна, тому
вивезла саме те майно, про яке вони
домовилися, що залишиться за нею. Сам
позивач був присутній при завантаженні
автомобілю майном. Вважає, що майно,
яке позивач просив поділити у позові,
не підлягає розподілу, оскільки вони за
взаємною згодою вирішили виділити їй
та їхньому сину вказане майно. Крім
того, позивачу залишилося більше майна,
чим забрала вона. Квартира залишилися
позивачу, але за час сумісного
проживання її вартість зросла,
оскільки в ній було здійснено ремонт на
суму майже 100000 гривень.

В наступні судові засідання
відповідачка не з'являлася,
звернувшись із заявою про розгляд
справи за її відсутність.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи та допитавши свідків, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з січня 2008 року
по червень 2012 року.

Статтею 60 СК України встановлено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено,
що об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що
перебуває на праві спільної сумісної
власності подружжя, належить кожному з
них незалежно від того, в який момент
здійснюється поділ: під час шлюбу або
після його розірвання. Поділ може бути
здійснений як за домовленістю
подружжя, так і за судовим рішенням. В
основу поділу покладається презумпція
рівності часток подружжя, яка може бути
спростована домовленістю подружжя або
судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" від 21 грудня
2007 року N 11, сутність поділу полягає в
тому, що кожному з подружжя
присуджуються в особисту власність
конкретні речі, а також здійснюється
розподіл майнових прав та обов'язків.
При здійсненні поділу в судовому
порядку суд має виходити з презумпції
рівності часток. При винесенні рішення
суд має керуватися "обставинами, що
мають істотне значення", якими можуть
бути, насамперед, ступінь трудової та
(або) фінансової участі кожного з
подружжя в утриманні спільного майна,
зроблених поліпшеннях, доцільність та
обґрунтованість укладених правочинів,
спрямованих на розпорядження спільним
майном, наявність або відсутність
вчинення одним з подружжя дій, що
порушують права другого з подружжя,
суперечать інтересам сім'ї,
матеріальне становище співвласників
тощо. Поділ спільного сумісного майна
подружжя здійснюється з визначення
кола об'єктів спільної сумісної
власності подружжя і встановлення
їхньої вартості. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.
Поділу підлягає усе майно, що є у
спільній сумісній власності.

До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя,

наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто; речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть

якщо вони були придбані за рахунок
спільних коштів подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що
за час спільного проживання сторони
придбали у власність майно, яке вони
оцінили за згодою: холодильник «LG», 2010
року випуску, вартістю 3000 гривень,
телевізор «TOSHІBA», 2009 року випуску, - 2250
гривень, телевізор «SUPRA», 2011 року - 900
гривень, комп'ютер - 2450 гривень, пральну
машинку «BOSH», 2011 року випуску - 3200
гривень, ліжко - 2400 гривень, спальний
гарнітур(три шафи та тумба) - 2500 гривень,
меблевий гарнітур для вітальні
(шафа-сервант, платтяна шафа,
шафа-горка, тумба під телевізор, шафа
для білизни) - 2250 гривень, м'який кут для
кухні - 650 гривень, тюнер ОРЕНВОХ-S-1, - 800
гривень, шафа для прихожої - 500 гривень,
тумба, 2012 року випуску - 200 гривень,
жалюзі на вінка - 450 гривень, хлібопіч -
1200 гривень, три люстри по 50 гривень на
суму 150 гривень. Всього на суму 22900
гривень.

З показань позивача, які
підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
встановлено, що мебельний кухонний
гарнітур було придбано позивачем ще до
шлюбу. М'який вугол та крісло зеленого
кольору було придбано у липні 2002 року,
що підтверджено наданими документами,
тобто до укладення шлюбу між сторонами.
Вказані меблі були передані матері
позивача. М'який вугол та крісло, які
знаходилися в квартирі на час
розлучення, це меблі, які позивачу
подарував його брат, ОСОБА_5. Відповідно
до наданих документів, брат позивача,
ОСОБА_5, 09.02.2008 року покупав
мікрохвильову піч «LG». Тобто
підтверджено документально, що вказану
піч позивачу подарували, тому вона не
може бути включена до розподілу майна
подружжя.

Оскільки відповідачкою не надано
будь-яких доказів того, що ліжко та
м'який кухонний вугол їй подарували її
батьки під час шлюбу з позивачем, суд не
має підстав для виключення вказаного
майна зі складу майна, що підлягає
розподілу між сторонами. Також
сторонами не надано доказів щодо
придбання ними кухонного комбайну.

Таким чином, судом встановлено, що
частка кожного з сторін дорівнює 11450
гривень.

Приймаючи до уваги пояснення
позивача та матеріали Амвросіївського
РВ про відмову в порушення
кримінальної справи від 08.06.2012 року, суд
не може прийняти до уваги доводи
відповідачки відносно того, що вона з
позивачем мирно вирішила питання щодо
поділу майна подружжя.

Суд вважає за можливим поділити
майно подружжя, залишивши: за ОСОБА_1 -
холодильник «LG», 2010 року випуску,
вартістю 3000 гривень, телевізор «TOSHІBA»,
2009 року випуску, - 2250 гривень, меблевий
гарнітур для вітальні (шафа-сервант,
платтяна шафа, шафа-горка, тумба під
телевізор, шафа для білизни) - 2250
гривень, м'який кут для кухні - 650
гривень, тюнер ОРЕНВОХ-S-1, - 800 гривень,
шафа для прихожої - 500 гривень, тумба, 2012
року випуску - 200 гривень, жалюзі на
вінка - 450 гривень, хлібопіч - 1200 гривень,
три люстри по 50 гривень на суму 150
гривень, всього на суму 11450 гривень; за
ОСОБА_2 - телевізор «SUPRA», 2011 року - 900
гривень, комп'ютер - 2450 гривень, пральну
машинку «BOSH», 2011 року випуску - 3200
гривень, ліжко - 2400 гривень, спальний
гарнітур(три шафи та тумба) - 2500 гривень,
всього на суму 11450 гривень.

Тобто частки сторін є рівними.

Приймаючи до уваги, що позовні
вимоги позивача задоволені частково,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачки, відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України, на користь позивача судові
витрати в розмірі 119,39 гривень.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК
України, ст. ст. 213- 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя
задовольнити частково.

Поділити майно ОСОБА_1 до ОСОБА_2
наступним чином:

Виділити ОСОБА_1: холодильник «LG»,
2010 року випуску, вартістю 3000 гривень,
телевізор «TOSHІBA», 2009 року випуску, - 2250
гривень, меблевий гарнітур для
вітальні (шафа-сервант, платтяна шафа,
шафа-горка, тумба під телевізор, шафа
для білизни) - 2250 гривень, м'який кут для
кухні - 650 гривень, тюнер ОРЕНВОХ-S-1, - 800
гривень, шафу для прихожої - 500 гривень,
тумбу, 2012 року випуску - 200 гривень,
жалюзі на вінка - 450 гривень, хлібопіч -
1200 гривень, три люстри по 50 гривень на
суму 150 гривень, а всього на суму 11450
гривень.

Виділити ОСОБА_2: телевізор «SUPRA»,
2011 року - 900 гривень, комп'ютер - 2450
гривень, пральну машинку «BOSH», 2011 року
випуску - 3200 гривень, ліжко - 2400 гривень,
спальний гарнітур(три шафи та тумба) -
2500 гривень, всього на суму 11450 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору в розмірі 119(сто дев'ятнадцять)
гривень 39 копійок.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу позивачем до
апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Амвросіївський
районний суд.

СуддяО.О. Смольняков