РІШЕННЯ

іменем України

29 серпня 2014 року № 655/1229/13-ц

Горностаївський районний суд
Херсонської області

в складі : судді Посунько Г.А.

секретаря Бортнюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Горностаївка
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору оренди землі та
стягнення заборгованості по орендній
платі,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 посилається в
обґрунтування своїх вимог на те, що
вона являється власником земельної
ділянки площею 15,06 га., розташованої на
території Заводівської сільської ради
Горностаївського району Херсонської
області. 01 січня 2008 року вона передала
належну їй земельну ділянку в оренду
відповідачеві ОСОБА_2 для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, про що сторони уклали між
собою договір оренди землі.

Позивач вказує, що сторони обумовили
строк дії договору оренди чотири роки,
але відповідач ОСОБА_2 без згоди та
відому позивача змінив строк дії
договору на сорок дев'ять років,
самовільно дописавши після цифри
чотири цифру дев'ять.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 не
використовує земельну ділянку за
цільовим призначенням.

Позивач вказує, що в договорі сторони
визначили орендну плату в розмірі 1,5 %
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а відповідно до
Указу Президента України від 02 лютого
2002 року № 92/2002 „Про додаткові заходи
щодо соціального захисту селян -
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)" мінімальний
розмір орендної плати повинен
становити 3 % від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки. 11 жовтня 2013
року позивач направила лист
відповідачеві з пропозицією внести
зміни до договору оренди щодо
збільшення розміру орендної плати, але
відповіді на цю пропозицію відповідач
не надав.

Позивач вказує, що нормативна грошова
оцінка її земельної ділянки становить
296372,61 грн., тому відповідно до умов
договору розмір орендної плати (1,5 % від
нормативної грошової оцінки) повинен
становити 4445 грн. Протягом п'яти років
оренди відповідач сплачував
позивачеві орендну плату в сумі 2100 грн.,
внаслідок чого щорічно не доплачував
орендну плату в сумі 2354 грн., що за п'ять
років становить 11725 грн.

На підставі викладеного, позивач
ОСОБА_1 просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 заборгованість по
орендній платі за п'ять років в сумі 10500
грн. та розірвати договір оренди землі,
укладений 01 січня 2008 року між
сторонами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_3
підтримали позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
проти позову заперечив та пояснив, що 01
січня 2008 року позивач передала йому в
оренду земельну ділянку площею 15,06 га.,
розташовану на території Заводівської
сільської ради Горностаївського
району Херсонської області, про що
сторони уклали між собою договір
оренди землі. Сторони визначили строк
дії договору оренди 49 років, про що
зазначено в пункті 8 договору. Ніяких
дописувань чи виправлень строку дії
договору він не здійснював. Земельну
ділянку, належну позивачеві, він
використовує за цільовим призначенням
- ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Земельна ділянка постійно ним
обробляється. В жовтні місяці 2013 року
позивач ОСОБА_1 зверталась до нього з
пропозицією про зміну розміру орендної
плати, але ніяких змін до договору
оренди сторони не внесли. Орендну плату
він сплачує позивачеві щорічно в
розмірі 1,5 % від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а саме : за 2009
рік - в сумі 2100 грн., за 2010 рік - в сумі 4500
грн., за 2011 рік - в сумі 4500 грн., за 2012 рік -
в сумі 4554 грн., за 2013 рік - в сумі 4553 грн.
Заборгованості по орендній платі перед
позивачем ОСОБА_1 він не має. Позовні
вимоги вважає необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін, суд
встановив наступні обставини та
визначив відповідно до них
правовідносини.

Судом встановлено, що позивачеві
ОСОБА_1 на праві приватної власності
належить земельна ділянка площею 15,06
га., розташована на території
Заводівської сільської ради
Горностаївського району Херсонської
області.

Позивач ОСОБА_1 передала належну їй
земельну ділянку в оренду
відповідачеві ОСОБА_2, про що 01 січня 2008
року сторони уклали між собою договір
оренди землі (л/с 7-11). Договір
зареєстрований у Горностаївському
районному реєстраційному відділі
Херсонської регіональної філії ДП
"Центр державного земельного кадастру",
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 13 серпня 2008 року за №
45. Таким чином, договір оренди
землі, укладений між сторонами, набрав
чинності.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що позивач ОСОБА_1
підписала договір власноручно,
добровільно, не під впливом помилки,
обману, насильства чи тяжкої обставини.
Обставин, через які позивач не мала
можливості ознайомитись з усіма
умовами договору оренди, не існувало.

Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором
найму (оренди) земельної ділянки
наймодавець зобов'язується передати
наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.

Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК
України відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються законом.
Спеціальним Законом, який регулює
орендні відносини, є Закон України
„Про оренду землі".

Згідно ст.13 Закону України „Про оренду
землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Суд критично оцінює пояснення позивача
ОСОБА_1 про те, що сторони визначили
строк дії договору оренди чотири роки,
але відповідач ОСОБА_2 без відому та
згоди позивача самовільно змінив у
тексті договору строк оренди на сорок
дев'ять років.

Так, позивач не надала суду жодних
доказів на підтвердження цих своїх
пояснень, а відповідач ОСОБА_2
заперечив проти них. При цьому, в пункті
8 договору оренди землі, укладеному 01
січня 2008 року між сторонами, вказано, що
договір укладено на сорок дев'ять
років. Жодних виправлень в цьому пункті
не має, змін не вносилось.

За таких обставин у суду немає підстав
ставити під сумнів достовірність умов,
викладених в тексті договору оренди
землі, укладеного між сторонами.

Суд критично оцінює пояснення позивача
ОСОБА_1 про те, що відповідач ОСОБА_2 не
використовує земельну ділянку за
цільовим призначенням.

Так, позивач не надала суду жодних
доказів на підтвердження цих своїх
пояснень, а відповідач ОСОБА_2
заперечив проти них.

За таких обставин у суду немає підстав
вважати, що відповідач ОСОБА_2 не
використовує земельну ділянку, належну
позивачеві, за цільовим призначенням.

Згідно ст.21 Закону України „Про оренду
землі" орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди. Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, вказані в
договорі, не можуть суперечити
законодавству, чинному на час
укладення договору.

Згідно ч.2 ст.23 Закону України „Про
оренду землі" орендна плата за земельні
ділянки, що перебувають у власності
фізичних та юридичних осіб,
переглядається за згодою сторін.

Статтею 1 Указу Президента України
„Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян - власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв)" від 02 лютого 2002 року № 92/2002 (в
редакції, чинній на момент укладення
сторонами договору оренди землі)
визнано одним із пріоритетних завдань
пореформеного розвитку аграрного
сектора економіки забезпечення
підвищення рівня соціального захисту
сільського населення, зокрема, шляхом
запровадження плати за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв) у розмірі не
менше 1,5 відсотка визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки, земельної частки
(паю) та поступового збільшення цієї
плати залежно від результатів
господарської діяльності та
фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України від 19 серпня
2008 року № 725/2008 „Про невідкладні заходи
щодо захисту власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв)"
внесено зміни до Указу Президента
України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 та
встановлено розмір орендної плати не
менше 3 відсотків визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки. Цей Указ набрав
чинності з дня його опублікування. В
його тексті відсутнє посилання на те,
що його дія розповсюджується на
договори, укладені до набрання ним
чинності, а тому змінити розмір
орендної плати можна лише за згодою
сторін.

Виходячи з наведеного Указ Президента
України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 (в
редакції зі змінами, внесеними Указом
Президента України від 19 серпня 2008 року
№ 725/2008) має рекомендаційний характер,
він був прийнятий після укладення
сторонами договору і є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
установленої умовами договору, а не для
автоматичної зміни умов договору
оренди та підвищення розміру орендної
плати до 3 відсотків.

В судовому засіданні встановлено, що в
жовтні місяці 2013 року позивач ОСОБА_1
зверталась до відповідача ОСОБА_2 з
пропозицією внести зміни до договору
оренди землі в частині збільшення
розміру орендної плати з 1,5 % до 3 % від
вартості земельної ділянки (л/с 13-14), але
сторони не внесли відповідні зміни до
договору. Позивач, не отримавши згоди
відповідача на зміну договору оренди,
не зверталась до суду з вимогою про
зміну договору за рішенням суду.

За таких обставин суд вважає, що розмір
орендної плати, яку за умовами договору
оренди відповідач ОСОБА_2 повинен
сплачувати позивачеві ОСОБА_1,
становить 1,5 % від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки.

Згідно п.9 договору оренди землі,
укладеного 01 січня 2008 року між
сторонами, розмір орендної плати
становить 1,5 % від вартості земельної
ділянки, що на час укладення договору
складало 2100 грн.

Згідно п.10 договору оренди обчислення
розміру орендної плати за земельну
ділянку здійснюється з урахуванням
індексів інфляції.

Згідно п.11 договору оренди орендна
плата вноситься у строк до 31 грудня.

З довідки відділу Держземагенства у
Горностаївському районі Херсонської
області від 21 березня 2014 року № 738 (л/с 65)
вбачається, що нормативна грошова
оцінка земельної ділянки площею 15,06 га.,
яка розташована на території
Заводівської сільської ради
Горностаївського району Херсонської
області та належить ОСОБА_1, з
врахуванням індексів інфляції
становить : станом на 01 січня 2008 рік -
138186,267 грн., станом на 01 січня 2009 року -
159283,407 грн., станом на 01 січня 2010 року -
168777,12 грн., станом на 01 січня 2011 року -
168777,12 грн., станом на 01 січня 2012 року -
296372,61 грн., станом на 01 січня 2013 року -
296372,61 грн.

Таким чином, розмір орендної плати, яку
відповідач ОСОБА_2 щорічно зобов'язаний
сплачувати позивачеві ОСОБА_1,
становить (1,5 % від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки) : за 2008 рік -
2072,79 грн. (за умовами договору - 2100 грн.),
за 2009 рік - 2389,25 грн., за 2010 рік - 2531,66 грн.,
за 2011 рік - 2531,66 грн., за 2012 рік - 4445,59 грн.,
за 2013 рік - 4445,59 грн.

З наданих документів вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 виплачував
позивачеві ОСОБА_1 орендну плату : за 2009
рік - в сумі 2100 грн. (розписка від 29.08.2009
року - л/с 47); за 2010 рік - в сумі 4500 грн.
(розписка від 31.08.2010 року - л/с 46); за 2011
рік - в сумі 4500 грн. (розписка від 31.08.2011
року - л/с 45); за 2012 рік - в сумі 4554 грн.
(фіскальний чек від 17.10.2012 року - л/с 44);
за 2013 рік - в сумі 4553 грн. (фіскальний чек
від 27.12.2013 року - л/с 43).

Суд критично оцінює пояснення позивача
ОСОБА_1 про те, що вона не підписувала
розписку від 31 серпня 2010 року та не
отримувала по ній орендної плати в сумі
4500 грн., а також не підписувала розписку
від 31 серпня 2011 року та не отримувала по
ній орендної плати в сумі 6000 грн. (з яких
по даному договору оренди - 4500 грн.).

Так, позивач не надала суду жодних
доказів на підтвердження цих своїх
пояснень, а відповідач ОСОБА_2
заперечив проти них, надавши суду
розписки про отримання ОСОБА_1 грошових
коштів.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_1,
заперечуючи свої підписи на розписках
від 31 серпня 2010 року та від 31 серпня 2011
року, заявила клопотання про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи для перевірки
достовірності її підпису на спірних
документах. При цьому позивач була
попереджена про зобов'язання подати
експерту необхідні матеріали - вільні
зразки її почерку та підпису. Але
позивач ОСОБА_1, незважаючи на
неодноразові попередження судом та
експертною установою, не надала вільні
зразки свого почерку та підпису, тому
матеріали справи було повернуто до
суду без виконання експертизи.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Оскільки позивач ОСОБА_1 ухилилась від
проведення судово-почеркознавчої
експертизи, то у суду немає підстав для
сумнівів щодо достовірності її підпису
на розписці від 31 серпня 2010 року про
отримання орендної плати в сумі 4500 грн.
та на розписці від 31 серпня 2011 року про
отримання орендної плати в сумі 6000 грн.

Суд критично оцінює пояснення позивача
ОСОБА_1 про те, що вона не отримувала
орендної плати за 2012 рік.

Так, позивач не надала суду жодних
доказів на підтвердження цих своїх
пояснень, а відповідач ОСОБА_2
заперечив проти них, надавши суду
фіскальний чек № 8348 від 17 жовтня 2012
року про поштовий переказ позивачеві
ОСОБА_1 орендної плати за 2012 рік в сумі
4554 грн.

За таких обставин суд робить висновок,
що протягом 2009 - 2013 років відповідач
ОСОБА_2 своєчасно та в повному обсязі
виконував свої договірні зобов'язання
перед позивачем ОСОБА_1 по сплаті
орендної плати. Більш того, відповідач
щорічно сплачував орендну плату за
землю в більшому розмірі, ніж це
передбачено умовами договору.
Відповідач не має заборгованості перед
позивачем по орендній платі.

За правилами ст.651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути розірваний або
змінений за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладанні договору.

Згідно ч.3 ст.31 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі може
бути розірваний за згодою сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в порядку, встановленому
законом.

Згідно ч.4 ст.31 Закону України "Про
оренду землі" розірвання договору
оренди землі в односторонньому порядку
не допускається, якщо інше не
передбачено законом або цим договором.

Згідно ч.1 ст.32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

В судовому засіданні встановлено, що на
час розгляду справи сторони виконують
обов'язки, передбачені ст.ст.24, 25 Закону
України "Про оренду землі", та умови
договору, об'єкт оренди не знищений та
не пошкоджений.

Таким чином, суд вважає, що наявність
правових підстав для стягнення
заборгованості по орендній платі та
дострокового розірвання договору
оренди землі, укладеного 01 січня 2008
року між сторонами, позивач ОСОБА_1 не
довела, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 60
ЦПК України, відповідно до яких кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

На підставі викладеного суд вважає, що
позов задоволенню не підлягає через
необґрунтованість.

Керуючись ст.ст.626 - 629, 631, 632, 638 - 640, 651 - 654,
792 ЦК України, ст.93 ЗК України, Законом
України "Про оренду землі" від 06.10.1998
року № 161-ХІV, Указом Президента України
„Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян - власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв)" від 02 лютого 2002 року № 92/2002 (з
подальшими змінами до нього), ст.ст.10, 11,
60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання договору оренди землі
та стягнення заборгованості по
орендній платі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційний суд Херсонської області
через Горностаївський районний суд
Херсонської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а для
осіб, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
Посунько Г.А.