Справа № 203/180/2012 Провадження №
22-ц/772/2315/2014Головуючий в суді першої
інстанції Шевчук Л. П.Категорія
Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Український інститут із проектування
і розвитку
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Діпров'язок» (далі -
ПрАТ «Діпрозв'язок») на ухвалу
Вінницького районного суду Вінницької
області від 20 червня 2014 року про
відмову в задоволенні заяви ПрАТ
«Діпрозв'язок» про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Діпрозв'язок»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПрАТ «Діпрозв'язок»
звернулось до суду із вказаною заявою,
мотивуючи її тим, що 06.09.2013року дане
товариство отримало постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№36705850 від 14.08.2013 року, винесену
головним державним виконавцем відділу
ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва Козаком
Р.П. на підставі виконавчого листа
№203/180/12, виданого 19.02.2013 року Вінницьким
районним судом Вінницької області, про
стягнення з ПрАТ «Діпрозв'язок» на
користь ОСОБА_2 середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в сумі 33 780,45
грн., 3 000,00 грн. - відшкодування завданої
моральної шкоди, а також 6000,00 грн. -
витрат на правову допомогу. Виконавчий
лист був виданий на підставі рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 19.12.2012 року у цивільній
справі № 103/180/12 за позовом ОСОБА_2 до
ПрАТ «Діпрозв'язок» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
заподіяної моральної шкоди. Рішення
набрало законної сили 31.01.2013 року.

21.08.2013 року відділу ДВС Солом'янського
РУЮ м. Києва, головному державному
виконавцю Козаку Р.П. боржником по
виконавчому провадженню, а саме ПрАТ
«Діпрозв'язок», було надіслано
повідомлення про повне самостійне
виконання наведеного вище рішення суду
та були надані відомості про
переведення коштів на рахунок ОСОБА_2 в
ПАТ «Перший інвестиційний Банк» м.
Києва. Але в банківський відомості №80
від 23.04.2013 року бухгалтерія товариства
помилково в призначенні платежу
зазначила платіж не як заробітну плату
за час вимушеного прогулу, а заробітну
плату за січень 2013 року. Через дану
помилку бухгалтерії товариства відділ
ДВС Солом'янського РУЮ м. Києва не може
ідентифікувати наведений платіж як
сплату боргу за ВП №36705850 та закрити
виконавче провадження в зв'язку з
повним погашенням боргу.

Неодноразово ПрАТ «Діпрозв'язок»
зверталось до ОСОБА_2 з проханням
написати заяву про повне перерахування
йому на картковий рахунок боргу на
загальну суму 42 780,45 грн., однак останній
не визнав перерахування йому коштів за
наведеним вище виконавчим
провадженням та подавши ще одну
позовну заяву до Вінницького районного
суду Вінницької області в квітні 2013
року намагався повторно стягнути з
товариства 42 780,45 грн.

Ухвалою Вінницького районного суду
Вінницької області від 20 червня 2014 року
у задоволенні вказаної заяви ПрАТ
«Діпрозв'язок» відмовлено.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, ПрАТ «Діпрозв'язок»,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, в
апеляційній скарзі просить скасувати
оскаржуване судове рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити вимоги заяви в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, а ухвалу
суду скасувати та передати вказану
заяву на новий розгляд до суду першої
інстанції, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Вінницького районного суду Вінницької
області від 19.12.2012 року, яке залишено
без змін ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 31.01.2013 року, у
справі №203/180/2012 позов ОСОБА_2 до ПрАТ
«Діпрозв'язок» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
заподіяної шкоди задоволено частково
та вирішено: визнати незаконним та
скасувати наказ № 288/к від 14 грудня 2011
року Відкритого акціонерного
товариства «Український інститут по
проектуванню засобів та споруд зв'язку
«Діпрозв'язок» про звільнення з посади
провідного інженера з охорони праці №07
ОСОБА_2 Поновити ОСОБА_2 на роботі в
Приватному акціонерному товаристві
«Український інститут із проектування
і розвитку
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Діпрозв'язок» на
посаді провідного інженера з охорони
праці №07. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Український
інститут із проектування і розвитку
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Діпрозв'язок» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 33 780,45
грн., 3000 грн. - відшкодування завданої
моральної шкоди, а також 6000 грн. витрат
на правову допомогу.

На виконання вказаного рішення суду
19.02.2013 року Вінницьким районним судом м.
Вінницької області було видано
виконавчий лист № 203/180/2012.

Постановою головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
від 14.08.2013 року відкрито виконавче
провадження ВП № 36705850 по виконанню
цього виконавчого листа.

Суд першої інстанції відмовив у
задоволення вказаної заяви, пославшись
на недоведеність заявником своїх
вимог, зокрема на те, що не надано
платіжних документів, якими
підтверджено оплату саме за виконавчим
листом № 203/180/2012.

Однак з таким висновком суду не можна
погодитись з наступних підстав.

Згідно зі ст.210 ЦПК України у
мотивувальній частині ухвали, яка
постановляється як окремий документ,
має бути зазначено мотиви, з яких суд
дійшов висновків, і закону, яким
керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до частин 2 та 4 ст.369 ЦПК
України суд, який видав виконавчий
лист, може за заявою стягувача або
боржника виправити помилку, допущену
при його оформленні або видачі, чи
визнати виконавчий лист таким, що не
підлягає виконанню, та стягнути на
користь боржника безпідставно
одержане стягувачем за виконавчим
листом. Суд ухвалою вносить
виправлення до виконавчого листа, а у
разі якщо його було видано помилково
або якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

На порушення наведених норм
процесуального права суд першої
інстанції в оскаржуваній ухвалі не
мотивував з посиланням на норми права
чому не прийняв як належні докази
надані боржником копії документів,
зокрема копії платіжних документів, а
лише обмежився посиланням на те, що не
надано платіжних документів, якими
підтверджено оплату саме за виконавчим
листом № 203/180/2012.

Крім того, суд не мотивував чому не
прийняв до уваги обставини,
встановлені рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
03.12.2013 року у цивільній справі №
128/1539/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ
«Діпрозв'язок» про стягнення
заробітної плати та інше, зокрема, що
присуджений судом середній заробіток в
сумі 33 780,45 грн. був виплачений
підприємством ОСОБА_2 поетапно
частинами, починаючи з 23.04.2013 року по
20.08.2013 року. Рішення у цій частині
набрало законної сили, тому з огляду на
положення ч.3 ст.61 ЦПК України ця
обставина не потребує доказування у
даній справі.

За таких обставин оскаржувану ухвалу
суду слід скасувати та передати заяву
ПрАТ «Діпрозв'язок» про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 312, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Діпрозв'язок» -
задовольнити частково, ухвалу
Вінницького районного суду Вінницької
області від 20 червня 2014 року - скасувати
та передати заяву ПрАТ «Діпрозв'язок»
про визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.М. Медяний

В.В. Жданкін