У х в а л а

01 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Гончара В.П.,
Журавель В.І.,

Карпенко С.О.,
Маляренка А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 квітня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дарницький
завод залізобетонних конструкцій» до
ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Дарницький завод залізобетонних
конструкцій» (далі - ПАТ «Дарницький
завод ЗБК») звернулося до суду з
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до рішення РВ ФДМУ по м.
Києву від 16 листопада 1995 року № 997/пр
будівля по

АДРЕСА_1 є гуртожитком, передана до
статутного фонду та перебуває на
балансі ПАТ «Дарницький завод ЗБК»
ОСОБА_3, який хоча й перебував в період з
21 липня 2007 року по 02 квітня 2013 року у
трудових відносинах з ПАТ «Дарницький
завод ЗБК», спільне рішення
адміністрації підприємства та
профспілкового комітету про надання
йому жилої площі в гуртожитку не
приймалося, спеціальний ордер на право
вселення не видавався, відтак,
самовільно у 2006 році вселився в кімнату

АДРЕСА_1, відмовляється звільняти її.

ПАТ «Дарницький завод ЗБК» просило суд
виселити ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27 листопада

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва

від 04 лютого 2014 року, позов ПАТ
«Дарницький завод ЗБК» задоволено.

Виселено ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 квітня 2014 року
у справі

№ 6-10331ск14 за позовом ПАТ «Дарницький
завод ЗБК» до ОСОБА_3 про виселення з
гуртожитку без надання іншого жилого
приміщення у відкритті касаційного
провадження у цій справі за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 27 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду

м. Києва від 04 лютого 2014 року
відмовлено.

У червні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами, в
тому числі й судом касаційної
інстанції, норм матеріального закону,
зокрема ст. 267 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, заявник
надав ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 лютого 2012 року та від 20
листопада 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

З ухвал колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 лютого 2012 року та

від 20 листопада 2013 року, на які
посилається заявник як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, вбачається, що
суди належним чином не визначилися з
характером спірних правовідносин, не
дотрималися норма процесуального
права, що унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
правова позиція щодо застосування норм
матеріального права касаційною
інстанцією не висловлювалась.

Наведене свідчить про те, що спір у
справі остаточно не вирішено, справи
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції, не зазначено про
застосування норми матеріального
права для вирішення спору по суті, а
тому підстави для перегляду ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2014 року, встановлені
п. 1 ст. 355 ЦПК, відсутні.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Із доданої до заяви ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 грудня 2011 року
не вбачається передбаченої

ч. 1 ст. 355 ЦПК України підстави для
перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

від 03 квітня 2014 року, оскільки у
зазначеному судовому рішенні предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог і фактичні обставини справи не є
тотожними у порівнянні з ухвалою, про
перегляд якої подано заяву.

Із урахуванням вищевказаного колегія
суддів касаційної інстанції дійшла
висновку про те, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дарницький
завод залізобетонних конструкцій» до
ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без
надання іншого жилого приміщення, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: В.П. Гончар В.І. Журавель С.О.
Карпенко А.В. Маляренко