Справа № 591/3139/14-ц
Провадження № 2/591/1370/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року

Зарічний
районний суд міста Суми

в складі головуючого судді -
Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Різниченко
Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом
та вказує, що 10 серпня 2012 року ОСОБА_2
уклав з ним договір позики, за яким узяв
у нього в борг 500000, 00 гривень. Згідно
договору відповідач зобов'язався
повернути борг до 01 січня 2014 року. В
вказаний строк борг відповідачем не
повернуто. На особисті вимоги про
сплату боргу ОСОБА_2 заявив, що борг
визнає, але тимчасово грошей не має, і
поверне їх, коли з'являться. В
підтвердження своїх зобов'язань 18.01.2014
року ОСОБА_2 написав письмову розписку.
Оскільки до цього часу відповідач борг
не повернув, просить стягнути з
відповідача на його користь борг у
сумі 500000 грн., та судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав в повному
обсязі, просить позов задовольнити.

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог та на підставі наданих
сторонами доказів.

Судом встановлено, що 10 серпня 2012
року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_1 договір
позики, за яким узяв у нього в борг 500000,
00 гривень. Згідно договору відповідач
зобов'язався повернути борг до 01 січня
2014 року (а.с.6).

В підтвердження своїх зобов'язань
18.01.2014 року ОСОБА_2 написав письмову
розписку (а.с. 26).

Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що між сторонами склались
цивільні правовідносини, які
врегульовані відповідними нормами ЦК
України.

Так, згідно ст. 1046 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору.

За ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику в строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми боргу за
договором позики є обґрунтованими і
підлягають задоволенню, а саме у
розмірі 500000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь позивача понесені ним судові
витрати по сплаті судового збору, в
сумі 3775,80 грн.

Керуючись ст. ст. 611, 1046 -1050 ЦК України,
10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики
500 000,00 грн., повернення судового збору
у сумі 3775,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст виготовлено та підписано
01 липня 2014 року.

Суддя
Н.Г.Прокудіна