У Х В А Л А

08 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Карпенко С.О.,
Леванчука А.О.,

Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану його
адвокатом ОСОБА_4, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Приватне акціонерне
товариство «Українська
пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ
УПСК») звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просило стягнути з
відповідача на його користь суму
фактичних витрат, понесених ПрАТ «Інго
Україна» та сплачених останньому
позивачем у розмірі 9 067 грн 22 коп.

На обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що 02 червня
2012 року між ним та ОСОБА_3 було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, предметом якого є страхування
належного ОСОБА_3 транспортного засобу
марки «ЗАЗ 110557», д.н.з. НОМЕР_1.

21 червня 2012 року об 11 год. 00 хв. в м.
Свалява, по вул. Мукачівській, сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю автомобіля марки Ford-Focus,
д.н.з. НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_5,
та автомобіля марки ЗАЗ 110557, д.н.з.
НОМЕР_1, яким керував водій
ОСОБА_3 Відповідно до постанови
Мукачівського міськрайонного суду від
16 липня 2012 року зазначена ДТП
сталася з вини водія ОСОБА_3 внаслідок
порушення ним п. 15.3 Правил дорожнього
руху України.

13 листопада 2012 року до позивача
звернулося ПрАТ «Інго Україна» із
заявою про виплату страхового
відшкодування, яке було виплачено
останнім власнику автомобіля марки
Ford-Focus, д.н.з. НОМЕР_2, на покриття
матеріальних збитків, завданих йому
ДТП за участю водія ОСОБА_3 На підставі
наданих ПрАТ «Інго Україна» документів
позивачем було складено страховий акт
та платіжним дорученням від 14 січня 2013
року здійснено оплату страхового
відшкодування в сумі 9 067 грн 22 коп.
Посилаючись на вказані обставини, ПрАТ
«УПСК» просило суд стягнути з
відповідача на його користь суму
фактичних витрат, понесених позивачем,
у розмірі 9 067 грн 22 коп.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 05
листопада 2013 року позов ПрАТ «УПСК»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ
«УПСК» страхове відшкодування в
розмірі 9 067 грн 22 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня
2013 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
задоволено, рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 05 листопада 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014 року
касаційну скаргу ПрАТ «УПСК»
задоволено, рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня 2013
року скасовано, а рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 05 листопада
2013 року залишено в силі.

У серпні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від адвоката ОСОБА_3 - ОСОБА_4
надійшла заява про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону
України «Про страхування».

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник
посилається на:

- копію постанови Вищого
господарського суду України від 25
вересня 2012 року, ухваленої за
результатами розгляду касаційної
скарги на постанову Київського
апеляційного господарського суду від 20
червня 2012 року у справі за позовом про
стягнення страхового відшкодування,
якою оскаржувану постанову про відмову
в задоволенні позову скасовано, а
рішення господарського суду Київської
області від 26 квітня 2012 року про
задоволення позовних вимог залишено
без змін;

- копію постанови Вищого
господарського суду України від 16
жовтня 2012 року, ухваленої за
результатами розгляду касаційної
скарги на постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від 25
квітня 2012 року у справі за позовом про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу, якою оскаржувану
постанову про відмову в задоволенні
позову з підстав недоведеності вини
відповідача у настанні страхового
випадку залишено без змін.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту наданих у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права постанов суду
касаційної інстанції не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року, оскільки у
зазначених постановах фактичні
обставини справи не є тотожними у
порівнянні з ухвалою суду, про перегляд
якої подано заяву.

Наведені заявником доводи щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, на які
посилається заявник, зводяться до його
незгоди з оцінкою судом фактичних
обставин справи щодо конкретного
спору, а тому не можуть бути підставами
згідно з вимогами ч. 1 ст. 355 ЦПК України
для перегляду судового рішення.

Із урахуванням вищевказаного колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року Верховним
Судом України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, за заявою ОСОБА_3, поданою його
адвокатом ОСОБА_4, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
С.О. Карпенко

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана