Єдиний унікальний номер № 243/2455/14
Номер провадження № 2/243/1212/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

« 03» вересня 2014 року
м.
Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Бондаренко О.В.

за участю:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Слов'янської міської
ради Донецької області, реєстраційної
служби Слов'янського міськрайонного
управління юстиції, ОСОБА_3, про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою про визнання
права власності, мотивуючи свої вимоги
тим, що їй та громадянину ОСОБА_3 25
травня 1960 року виконкомом Слов'янської
міської ради була виділена земельна
ділянка, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, для будівництва житлового
будинку. 22 червня 1960 року виконкомом
Слов'янської міської ради на підставі
договору № 287 дана земельна ділянка
була надана у безстрокове
користування. 16 червня 1960 року було
узгоджено проект забудови. У травні 1966
року шлюбні відносини між нею та ОСОБА_3
були припинені. 27 липня 1966 року ОСОБА_3
отримав від неї 1000 рублів, про що склав
розписку, як половину вартості будинку
в грошовому еквіваленті. Будь-яким
чином будинок не ділили. Для
будівництва будівельні матеріали та
грошову позичку вона отримувала на
Слов'янському керамічному комбінаті,
де працювала у той час. У 1969 році нею
самостійно було побудовано житловий
будинок з господарськими та побутовими
будовами. У жовтні 2010 року КП «БТІ»
видало висновок про відповідність
будинку будівельним та технічним
нормам. Однак, право власності по
законодавству, яке діяло до 2011 року,
вона не зареєструвала. У березні 2014
року звернулася до реєстраційної
служби Слов'янського міськрайонного
управління юстиції із заявою про
реєстрацію. Проте, у зв'язку з
відсутністю в неї копії паспорту
іншого співвласника майна ОСОБА_3, їй
відмовлено в державній реєстрації. З 1966
року ОСОБА_3 у будинку не мешкає, не
зареєстрований в ньому, не утримує
його. Поточний та капітальний ремонт у
будинку здійснює позивач, як і
щомісячні комунальні платежі.
Оскільки, вона добросовісно заволоділа
майном відповідача, а саме ? частини
будинку, та продовжує відкрито та
безперервно володіти нерухомим майном
протягом сорока восьми років, вважає що
набуло право власності на нього,
посилаючись на положення ст. 344 ЦК
України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2, який діє на
підставі договору на представництво
інтересів у суді від 26 березня 2014 року,
підтримали заявлені позовні вимоги,
просили їх задовольнити, пояснення
надали аналогічні викладеним в позові.

Відповідач - Слов'янська міська рада,
повідомлена належним чином про дату,
час і місце судового розгляду, явку
свого представника в судове засідання
не забезпечила, свого ставлення до
заявлених позовних вимог не висловила,
суду надано заяву з проханням розгляд
справи проводити без участі їхнього
представника, винести рішення на
розсуд суду, із урахуванням наявних у
справі матеріалів (а.с.33).

Відповідач - відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції, повідомлений
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду, явку свого
представника в судове засідання не
забезпечив, суду надано заяву з
проханням розгляд справи проводити без
участі їхнього представника, винести
рішення на розсуд суду, із урахуванням
наявних у справі матеріалів (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду, у судове засідання
не з'явився, з заявою про розгляд справи
без його участі не звертався.

Вислухавши пояснення позивача та її
представника, допитавши свідків,
дослідивши надані докази і вивчивши
матеріали справи, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
установив наступне.

Рішенням виконкому Слов'янської
міської ради депутатів від 25 травня 1960
року виділено земельну ділянку для
будівництва будинку по АДРЕСА_1, площею
453 м2 громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

16 червня 1960 року головним архітектором
м. Слов'янська було затверджено проект
забудови земельної ділянки, виділеної
рішенням виконкому Слов'янської
міської ради від 25 травня 1960 року (а.с. 7
зв.б.).

Згідно договору № 287 від 22 червня 1960
року, посвідчено нотаріусом першої
Слов'янської державної нотаріальної
контори, виконкомом Слов'янської
міської ради депутатів надано у
безстрокове користування земельну
ділянку, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_1
для будівництва індивідуального
житлового будинку на праві приватної
власності з кількістю кімнат від
однієї до п'яти включно (а.с. 8).

Розпискою від 27 липня 1966 року
посвідчено факт отримання ОСОБА_3 від
ОСОБА_1 однієї тисячі рублів, як
вартості частки чоловіка у
домоволодінні (а.с. 13).

Згідно довідки № 325 від 10 серпня 1966
року, виданої Слов'янським керамічним
комбінатом, ОСОБА_1 дійсно виписувала
будівельні матеріали за готівковий
рахунок зі Слов'янського керамічного
комбінату для будівництва приватного
будинку (а.с. 19).

Згідно свідоцтву про шлюб серії НОМЕР_1
24 серпня 1968 року ОСОБА_1 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_5, прізвище після державної
реєстрації шлюбу «ОСОБА_1» (а.с. 6).

Згідно довідки від 17 квітня 1981 року,
виданої Слов'янським керамічним
комбінатом забудовнику ОСОБА_1,
позичка, яка надавалася на будівництво
приватного житлового будинку в АДРЕСА_1
повернута повністю (а.с. 15).

КП «Бюро технічної інвентаризації»
виготовлено станом на 27 жовтня 2010 року
технічний паспорт на садибний житловий
будинок по АДРЕСА_1. Згідно висновку КП
«БТІ», виданого ОСОБА_1 технічний стан
житлового будинку задовільний та на
підставі наявних документів може бути
оформлено право власності на ? частку
житлового будинку з господарськими
будівлями(а.с. 20-22).

Згідно інформації КП «БТІ» від 11 квітня
2014 року, наданої на запит суду, станом
на 31 грудня 2012 року, право власності на
житловий будинок, розташований у
АДРЕСА_1, не зареєстровано (а.с. 44).

Згідно інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно від 05
серпня 2014 року відносно об'єкта
нерухомості - будинку АДРЕСА_1
відомості про права власності та інші
речові права відсутні.

Відповідно до статті 86 ЦК Української
РСР, який був чинним на момент побудови
будинку, право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий
будинок набувається в порядку, який
існував на час його будівництва.

Судом встановлено, що спірний житловий
будинок був збудований у 1969 році.

У 1969 році питання набуття права
власності регулювались Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» (далі - Указ від 26
серпня 1948 року), що був визнаний таким,
що втратив чинність, Указом Президії
Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988
року N 8502-II, і прийнятою відповідно до
Указу від 26 серпня 1948 року постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948
року «Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» (далі - Постанова
від 26 серпня 1948 року), які, зокрема,
визначали умови та правові наслідки
будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня
1948 року кожен громадянин і кожна
громадянка мали право купити або
збудувати для себе на праві особистої
власності жилий будинок на один або два
поверхи з числом кімнат від однієї до
п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року
визначав, що земельні ділянки для
будівництва індивідуальних жилих
будинків відводяться за рахунок земель
міст, селищ, держземфонду і земель
держлісфонду у безстрокове
користування, а збудовані на цих
ділянках будинки є особистою власністю
забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та
Постановою від 26 серпня 1948 року
підставою виникнення у громадянина
права власності на жилий будинок був
сам факт збудування ним його з
додержанням вимог цих актів
законодавства.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
була затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції
підлягали реєстрації всі будинки і
домоволодіння, у тому числі належні
громадянам на праві особистої
власності, і здійснювалась вона на
підставі документів, що встановлюють
право власності (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього Переліку
таким правовстановлюючим документом
про право власності на жилий будинок,
збудований після видання Указу від 26
серпня 1948 року, є затверджений
виконавчим комітетом місцевої ради
народних депутатів акт державної
комісії про прийняття будинку в
експлуатацію.

Аналогічне положення міститься й в
умовах договору № 287 від 22 червня 1960
року, посвідченого нотаріусом першої
Слов'янської державної нотаріальної
контори, згідно якого, по закінченню
будівництва побудовані на земельній
ділянці будівлі вводяться в
експлуатацію та становляться
приватною власністю «Забудовника»
після визнання приймальною комісією
місцевої ради депутатів повної
готовності побудованих будівель,
оформленого актом комісії.

Проте, з моменту завершення
будівництва будинку до теперішнього
часу він не був зданий у експлуатацію.
Суду не було надано ані затвердженого
виконавчим комітетом місцевої ради
народних депутатів акта державної
комісії про прийняття збудованого у 1969
році житлового будинку, ані
сертифікату відповідності.

На теперішній час процедура прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів визначена
Порядком прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№ 461, згідно якому прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до І
- ІІІ категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами (далі
Інспекція) поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі декларація).

У разі прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та ІІ категорії складності,
побудованих без наявності дозволу на
виконання будівельних робіт до 31
грудня 2009 року, особливості реєстрації
декларації та її форма визначаються
Міністерством будівництва та
житлово-комунального господарства.

Позивачем та його представником не
надано суду доказів про прийняття
спірного нерухомого майна в
експлуатацію, а також, що позивач
звертався з питанням щодо прийняття
будинку в експлуатацію до компетентних
органів виконавчої влади.

До завершення будівництва (створення)
майна, а якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, то до моменту
прийняття його до експлуатації, або
якщо право власності на таке нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, то до моменту
державної реєстрації право власності
на новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва не виникає
(стаття 331 ЦК).

Отже, визнання у судовому порядку права
власності на збудоване нерухоме майно
без прийняття його в експлуатацію
діючим цивільним законодавством не
передбачено. Якщо будинок не було
введено в експлуатацію, таке
будівництво є незавершеним.

Відповідно до частини першої статті 344
ЦК України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено ЦК.

Набувальна давність не застосовується
до об'єктів, виключених із цивільного
обороту (ст. 178 ЦК), або до таких об'єктів,
щодо яких не може бути встановлене
право власності як абсолютне речове
право (майнові права, результати
інтелектуальної, творчої діяльності,
інформація тощо).

Оскільки, спірний житловий будинок є
незавершеним будівництвом та не є
об'єктом цивільного обороту, вів не
може бути набутий у власність таким
способом, як набувальна давність. Отже,
таке визнання права власності
суперечило би закону.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Слов'янської міської ради Донецької
області, реєстраційної служби
Слов'янського міськрайонного
управління юстиції, ОСОБА_3, про
визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи Апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти дні з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08
вересня 2014 року.

Суддя
Н.О. Чемодурова