Справа №568/1721/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого Драновської С.З.

при секретарі Єрмійчук Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів справу за
позовом Публічно Акціонерного
Товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

встановив:

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» -
Шеренговська Н.В. звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредитному договору
в сумі 29753 грн. 09 коп.

В обгрунтуваня позову
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору №SAMDN2260 від
14.09.2005 року ОСОБА_2 отримав кредит в
розмірі 6755,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 24 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої
зобов'язання за договором та угодою
виконав в повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Договором передбачено порядок та
умови погашення кредиту,
заборгованості за кредитним лімітом,
сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків, за
перевитрати платіжного ліміту, комісії
за користування кредитом та інших
витрат на умовах передбачених дійсним
договором.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
Закону.

Відповідач не надав своєчасно банкові
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору та вимог
Закону, а отже свої зобов'язання за
кредитним Договором не виконав і
станом на 16.10.2013 року сума боргу склала
-29 753,09 грн.

Враховуючи наведене, просили стягнути
із ОСОБА_2 на користь Публічного
Акціонерного товариства «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№SAMDN2260 від 14.09.2005 року у розмірі
29753,09 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився. До суду надійшла
заява за підписом представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» Нестерука В.Ю., в якій він
просить провести судовий розгляд
справи без участі представника банку,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі і просить їх задоволити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 в
задоволенні позову просила відмовити
як за пропуском строку так і за
недоведеністю і пояснила, що згідно
договору про відкриття карткового
рахунку та обслуговування кредитної
лінії від 14.09.2005 року укладеного між
сторонами на картковий рахунок(термін
дії Карти-5 років) надано кредитний
ліміт на строк до 12 вересня 2016 року на
загальну суму 6 755.00 грн. в тому числі для
оплати за навчання 5 500.00 грн. Кредит
надано у вигляді не відновлювальної
лінії. Базова процентна ставка по
кредиту становить 2% в місяць із
розрахунку 360 днів у році. Після
закінчення пільгового періоду
щомісячні платежі становлять 1,94%., а на
прострочену частину заборгованості
по кредиту Банк нараховує проценти
виходячи із подвійної базової
процентної ставки. Із наданої виписки
по договору №SAMDN2260 вбачається, що
з 15.09.2005 року по 29.11.2005 рік включно
проведено 38-м операції й на рахунку
ОСОБА_2 знаходилось 10.851.39 грн. Однак,
позивачем не надано суду документів у
підтвердження того, що саме така сума
коштів була отримана відповідачем і
чому нараховуються проценти із суми 12
234,93 грн. впродовж років. Суд визнав явку
представника позивача обов'язковою
проте представник до суду не з'явився і
таких доказів не надав.

ОСОБА_6 звертала увагу на те, що
останній платіж ОСОБА_2 сплачено 23.07.2008
року тобто в проміжок часу понад п'ять
років при позовній давності у три роки
в сумі 1000 грн. і з даного періоду
позивач ні до відповідача ні до його
поручителів не звертався із вимогою
сплатити суму кредиту. Такі дії Банку
розцінює умисними та такими, що
направленні на стягнення з клієнта
суми процентів яка значно перевищує
суму самого кредиту.

Заслухавши представника ОСОБА_2 ОСОБА_6,
свідка та дослідивши матеріали справи,
суд встановив слідуюче:

14 вересня 2005 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» і ОСОБА_2 було укладено
договір №SAMDN2260 від 14.09.2005 року,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав кредит в розмірі 6755,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач ознайомився з договором
та висловив свою згоду на отримання в
Приват Банку кредиту для оплати
навчання.

З розрахунку заборгованості, який був
долучений до матеріалів справи,
вбачається, що погашення боргу за
кредитним договором ОСОБА_2 у
встановленій сумі, яка підлягала до
оплати у встановлені терміни не
здійснював.

Із наданої виписки по договору
№SAMDN2260 (а.с.4-6) встановлено, що з
15.09.2005 року по 29.11.2005 рік включно банком
проведено 38-м операції і на рахунку
ОСОБА_2 знаходилось 10 851.39 гривень, однак
позивачем не надано суду доказів у
підтвердження того, що саме така сума
коштів була отримана відповідачем і
чому нараховуються проценти із суми 12
234,93 грн впродовж усіх років.

Останній платіж ОСОБА_2 сплачено 23.07.2008
року в сумі 1000 грн. і з даного періоду
позивач жодних претензій ні до
відповідача ні до його поручителів не
заявляв і доказів щодо такого суду не
надав.

Із пояснень свідка ОСОБА_7 встановлено,
що після подачі позову на її сина
ОСОБА_2 до суду працівники банку щодня
дзвонили на її телефон і вимагали
сплату коштів за борги сина. Внаслідок
збігу важких обставин, а саме з
врахуванням того, що її разом із сином і
93-х річною мамою за позовом цього ж
банку виселено із квартири і вони
змушені винаймати житло, без з відома
сина сплатила кошти в січні 2014 року в
сумі 500 грн.

Суд такі пояснення взяв до уваги і те,
що представником банку жодних
спростувань не надано і врахував, що
позов подано до суду в листопаді 2013
року, а платіж сплачено ОСОБА_7 в січні
2014 року.

Відповідно до вимог П.1.1 договору
№SAMDN2260 від 14.09.2005 року строк дії
карти записано -п'ять років, а отже він
закінчився 14.09. 2010 року.

Із ч.4 п.4.6. зазначеного
договору встановлено, що при
закінченні строку дії карти при умові
продовження дії договору банк
зобов'язувався перевипустити та
передати відповідачу Карту з новим
строком її дії, однак доказів що
відповідач отримав іншу картку з новим
терміном дії позивачем суду також не
надано.

При цьому судом враховано, що
банк звернувся до суду у листопаді 2013
року , а отже позов подано в порушення
вимог ч.1 ст.261 ЦК України тобто за
межами строку позовної давності, який
не просили поновити.

Пунктом 7 частини 11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.526-530, 1050-1054 ЦК України,
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», п.31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

В позові Публічно Акціонерного
Товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 29 753 (двадцять дев'ять тисяч
сімсот п'ятдесят три) гривні 09 копійок
та стягненні сплаченого судового збору
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення .

Суддя:
С.З.Драновська

Повний текст рішення виготовлено
18.06.2014 року