Справа № 171/2153/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"05" вересня 2014 р. м.
Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

- головуючого - судді - Марченко
Н.В.,

при секретарі -
Ровній Н.А..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особі
такими, що втратили право на проживання
у житловому будинку, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014 року позивач звернулася до
суду з позовом про визнання особі
такими, що втратили право на проживання
у житловому будинку. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що вона є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
який належав її чоловікові. Право
власності на житловий будинок до
позивачки перейшло як до єдиної
спадкоємиці, яка прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_4. У зв'язку з
матеріальними труднощами позивачка
позбавлена можливості отримати
Свідоцтво про право на спадщину на
нерухоме майно. У спірному житловому
будинку також, формально,
зареєстроване постійне місце
проживання моєї дочки - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та моєї онуки (її дочки),
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачі,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ніколи не проживали
належному позивачці житловому будинку,
а фактично вони проживають в м. Кривий
Ріг Дніпропетровської області.
Позивачка є особою похилого віку та має
право на пільги, щодо сплати
комунальних послуг. Через наявність
зареєстрованих осіб які є
працездатними позивачка такі пільги
втрачає, а відповідачі відмовляються
нести витрати по сплаті комунальних
платежів, не отримують кореспонденцію
за даною адресою, їх особистих речей у
вищевказаному будинку немає і, взагалі
будинком вони не цікавляться.
Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстровані за даною адресою, але
фактично не проживають. Комунальні
платежі нараховуються згідно
численності зареєстрованих осіб. Так
як відповідачі не сплачують зазначені
платежі, то позивачка, як пенсіонерка
за віком, змушена сплачувати все сама.
Перешкод в користуванні жилим
приміщенням позивачка відповідачам не
чинила. Вони добровільно визначили
собі інше місце проживання і спірним
жилим приміщенням не користуються
понад 6 місяців без поважних причин,
ведуть аморальний спосіб життя.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з підстав визначених в
позовній заяві, просила позов
задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні
позовні вимоги визнали в повному
обсязі, підтвердили той факт, що не
проживають за адресою позивачки більше
десяти років.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК
України суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів, проти чого не
заперечував позивач.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, є власником житлового будинку
АДРЕСА_1, який належав її чоловікові на
підставі Свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок виданого
Михайлівською сільською радою
Апостолівського району
Дніпропетровської області 26 вересня 1989
року.

Право власності на житловий будинок до
ОСОБА_1 перейшло як до єдиної
спадкоємиці, яка прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_4 (підтверджується
Свідоцтвом про право на спадщину за
законом, виданим ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Апостолівського районного
нотаріального округу, за р. №257, від 13
березня 2013 року.).

У спірному житловому будинку також,
формально, зареєстроване постійне
місце проживання - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується довідкою про склад
сім'ї виданою Михайлівською сільською
радою Апостолівського району,
Дніпропетровської області № 515 від 10
липня 2014 року.

З акту депутатського обстеження № 537
від 03 липня 2014 року, щодо фактичного
проживання членів сім'ї ОСОБА_1,
проведеного депутатом Михайлівської
сільської радою Апостолівського
району, Дніпропетровської області -
Лукеренко Т. Г., за участю свідка ОСОБА_8,
було виявлено, що Відповідачі, ОСОБА_2
та ОСОБА_3, зареєстровані за даною
адресою, але фактично не проживають.

Згідно акту депутатського обстеження
від 28.07.2014 року № 620, депутатом
Михайлівської сільської ради
Лукеренко Тетяна Григорівна, та
сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10
підтверджено факт проживання ОСОБА_1 -
ІНФОРМАЦІЯ_4 в даний час у своєї дочки
ОСОБА_12, що мешкає за адресою АДРЕСА_2,
яка нею опікується і доглядає.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України «Член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом».

Згідно ст. 71 Житлового кодексу
Української PCP жиле приміщення
зберігається за відсутньою особою
шість місяців. Будь-яких заяв до ЖКХ про
те, що він буде відсутній за місцем
реєстрації та збереження за ним права
на користування за цією адресою
відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі були відсутні за місцем
реєстрації а саме: житловий будинок
АДРЕСА_1, більше десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Згідно з п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, які виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12.04.1985 р. із змінами і
доповненнями, «На ствердження вибуття
суд може приймати до уваги будь-які
фактичні дані, які свідчать про обрання
стороною іншого постійного місця
проживання... Суд може визнати особу
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, лише з однієї
вказаною позивачем підстави,
передбаченій ст. 71 або ст. 107 ЖК
України».

У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано,
що у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Тому, позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
користування житловим будинком №31, що
знаходиться в селі Широчани,
Апостолівського району,
Дніпропетровської області, по вул.
Котовського.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Марченко