Справа № 372/4093/13 Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/2815/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 58
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Черепинець
А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 27
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4
та приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» завданої
матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивували тим, що 05
березня 2013 року близько 15 год. 35 хв. на
автодорозі Українка - Козин 5 км 400
метрів в межах смт. Козин Обухівського
району Київської області сталося ДТП
за участю автомобілів «Фольцваген
Гольф» державний номер НОМЕР_1 регіон 19
Росія під керуванням ОСОБА_4 та «Фіат
Добло» державний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2.

Автомобіль «Фіат Добло» належить на
праві приватної власності ОСОБА_1.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини ОСОБА_4, яка виїхала на зустрічну
смугу руху та допустила зіткнення з
автомобілем «Фіат Добло».

В результаті ДТП було пошкоджено
автомобіль «Фіат Добло», що належить
ОСОБА_1 Розмір збитків, відповідно до
звіту автотранспортного дослідження
автомобіля «Фіат Добло» становить 187 773
гривень.

Також в ДТП постраждали ОСОБА_2 та його
пасажирка ОСОБА_3, які зазнали тілесних
ушкоджень та були госпіталізовані до
клініки «Борис», де проходили
стаціонарне лікування.

В зв'язку з тим, що відповідачка ОСОБА_4
не цікавилася станом постраждалих та
не бажала надавати матеріальну
допомогу, тягар по оплаті лікування
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяв на себе ОСОБА_1.
Так, за лікування ОСОБА_2 було сплачено
9627,20 гривень, що підтверджується
договором №793 від 05.03.2013 року про
надання медичних послуг на користь
третьої особи та квитанцією №ПН 718136
від 12.03.2013 року. За лікування ОСОБА_3
було сплачено 27789,28 гривень, що
підтверджується договором №797 від
05.03.2013 у про надання медичних послуг на
користь третьої особи та квитанцією
№ПН 718135 від 33.2013 року.

Крім того, ОСОБА_1 поніс додаткові
витрати з проведення
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 750,00 гривень. Загальна сума
матеріальних збитків завданих ОСОБА_1
складає 225939 гривень 48 копійок.

Також окрім матеріальних збитків
позивачі просили стягнути моральну
шкоду, яку оцінили по 100 000 гривень
кожний.

В подальшому позивачами подано заяву
про уточнення позовних вимог. Згідно
якої позивачі просили стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 103523 (сто три
тисячі п'ятсот двадцять три) гривні
відшкодування матеріальної
матеріальної шкоди. Стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» на користь
ОСОБА_1 50000 тисяч гривень та 37 416 сім
тисяч чотириста шістнадцять) гривень 48
копійок відшкодування матеріальної
шкоди. Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1000 гривень на
відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3441
гривень витрат на оплату судового
збору.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 27 лютого 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять
рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду дійсним обставинам
справи, порушенням норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, апеляційну скаргу
обґрунтували тим, що при ухваленні
рішення судом першої інстанції не було
взято до уваги постанову ст. слідчого
Обухівського РВ ГУ МВС України в
Київській області від 28.06.2013 року, якою
встановлено, що відповідачка ОСОБА_4
своїми діями порушила Правила
дорожнього руху України, у зв'язку з чим
допустила зіткнення з автомобілем
«Фіат Добло». Також безпосередній
зв'язок між подіями та шкодою
підтверджується висновками
судово-медичної експертизи та
висновком автотоварознавчого
дослідження.

Колегія суддів апеляційного суду,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників судового процесу,
перевіривши матеріали цивільної
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку про її часткове задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Разом із тим рішення суду першої
інстанції даним вимогам закону не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
доказів визнання винним у ДТП, яка
сталася 5 березня 2013 року, відповідача
ОСОБА_4 - позивачами суду не надано, а
тому посилання позивачів на те, що
заподіяння матеріальної та моральної
шкоди відбулося саме внаслідок винної
поведінки відповідача не знайшли свого
підтвердження в ході судового
розгляду.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
оскільки вони зроблені за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та неправильного
застосування судом норм матеріального
права.

Судом встановлено, що 05 березня 2013 року
близько 15 год. 35 хв. на автодорозі
Українка - Козин 5 км 400 метрів в межах
смт. Козин Обухівського району
Київської області сталося ДТП за
участю автомобілів «Фольцваген Гольф»
державний номер НОМЕР_1 регіон 19 Росія
під керуванням ОСОБА_4 та «Фіат Добло»
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_2.

Автомобіль «Фіат Добло» належить на
праві приватної власності ОСОБА_1.

Постановою ст. слідчого Обухівського
РВ ГУ МВС України в Київській області
від 28.06.2013 року кримінальне провадження
щодо дій ОСОБА_4 закрито у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення.

Згідно положень п. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

З огляду на презумпцію вини
завдавача шкоди (частина друга статті
1166 ЦК) відповідач звільняється від
обов'язку відшкодувати шкоду (у тому
числі і моральну шкоду), якщо доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК,
пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).
Потерпілий подає докази, що
підтверджують факт завдання шкоди за
участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Так, згідно зі ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів .

В порушення вимог ст. ст. 213-215 ЦПК
України, суд першої інстанції не провів
повного та всебічного з'ясування
обставин справи, не дослідив механізму
дорожньо-транспортної пригоди, не дав
належної оцінки доводам позивачів щодо
вини відповідачки ОСОБА_4 у скоєнні
даної ДТП, не перевірив, які конкретні
дії відповідача, як учасника
дорожнього руху не узгоджувались з
Правилами дорожнього руху, та чи
повинен відповідач нести
відповідальність за спричинену шкоду.

З метою усунення неповноти розгляду
справи та для з'ясування обставин ДТП
судом апеляційної інстанції було
витребувано із слідчого відділу
Обухівського РВ ГУМВС України в
Київській області матеріали
кримінального провадження № 000488
від 05.03.2013 року за фактом ДТП, що мало
місце 05 березня 2013 року на автодорозі
Українка-Київ за участю автомобілів
під керуванням ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Дослідивши в сукупності подані
сторонами докази, та надавши їм оцінку,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку про доведеність вини
ОСОБА_5 у скоєнні вказаної
дорожньо-транпсортної пригоди, що
підтверджується наступним.

Із дослідженого в судовому засіданні
рапорту чергового з матеріалів
кримінального провадження вбачається,
що 05.03.2013 року до Обухівського РВ ГУМВС
України в Київській області надійшло
повідомлення органів охорони здоров'я
про те, що цього дня близько 15 год. 35 хв.
на автодорозі Українка- Козин 5 км. 400 м.
в межах с. Козин Обухівського району
сталась ДТП за участю автомобілів
«Фольксваген Гольф» Д.Н.З. НОМЕР_1
регіон Росія та «Фіат Добло» Д.Н.З.
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2
Внаслідок ДТП до 17-ї лікарні м. Києва
доставлено водія автомобіля
«Фольксваген Гольф» ОСОБА_4 До
Обухівської ЦРЛ доставлено пасажирку
автомобіля «Фіат Добло» ОСОБА_3
Попередня причина ДТП - виїзд
автомобіля «Фольксваген Гольф» на
смугу зустрічного руху.

В своїх письмових поясненнях в ході
проведення досудовго розслідування за
фактом ДТП ОСОБА_2 зазначив, що 05.03.2013
року він керував автомобілем «Фіат
Добло» Д.Н.З. НОМЕР_2, їхав з м. Києва до м.
Українка. Погода була сонячна, покриття
автодороги сухе. Коли проїхав по
вказаній дорозі близько 5 км. В напрямку
м. Українка, несподівано побачив, що
назустріч йому їде автомобіль
«Фольксваген Гольф» синього кольору з
російськими номерними знаками. Даний
автомобіль з дороги спочатку з'їхав на
узбічча вправо, а потім став різко
вивертати вліво, автомобіль стало
розвертати правим боком та нести
правою стороною прямо на автомобіль
«Фіат Добло». Все відбулось настільки
швидко та безпосередньо перед його
автомобілем, що він навіть не встиг
загальмувати до моменту зіткнення.
Таким чиной його автомобіль вдарив
«Фольксваген Гольф» в передню частину
справа і від удару розвернуло поперек
дороги.

Пасажирка автомобіля «Фіат Добло»
ОСОБА_3 в письмових поясненнях
зазначила, що сиділа на передньому
сидінні, була пристебнута ременем
безпеки. Їх автомобіль рухвася зі
швидкістю 60-70 км/год. В якийсь момент
вона побачила, що назустріч їм на смугу
зустрічного руху виїхав автомобіль
«Фольксваген Гольф» і майже відразу
відбулось зіткнення, після якого вона
втратила свідомість.

З письмових поясень ОСОБА_4, відібраних
в ході проведення досудовго
розслідування, вбачається, що вона
рухалась на своєму авто «Фольксваген
Гольф» з м. Українка в напрямку м.
Києва. Коли рухалась по дамбі її
швидкість була приблизно 60 км/год,
видимість була нормальна, був сонячний
день. В якійсь момент їй очі засліпило
сонячне світло, вона стала протирати
око та в неї збилась контактна лінза. У
зв'язку з цим вона стала поправляти
лінзу та не могла дивитись на дорогу, а
коли відкрила очі, то побачила, що
правою стороню автомобіля виїхала на
узбіччя. Тоді вона вивернула руль вліво
і її автомобіль винесло на смугу
зустрічного руху, де відбулось
зіткнення з автомобілем «Фіат Добло».

Вина ОСОБА_4 у скоєнні даної ДТП
підтверджується також протоколом
огляду місця події, схемою ДТП, та
даними, що містяться в постанові про
закриття кримінального провадження, де
зазначено, що проведеним досудовим
розслідуванням встановлено, що водій
автомобіля «Фольксваген Гольф» д.н.з.
НОМЕР_1 регіон Росія ОСОБА_4, 05.03.2013 року
близько 15 год. 35 хв., рухаючись по
автодорозі «Українка - Київ» в напрямку
м. Києва на 5 км+400м зазначеної
автодороги, в порушення п.п. 1.3, 1.5, 11.2, 12.1
Правил дорожнього руху України, не
вибрала безпечної швидкості руху, не
впоралась з керуванням, виїхала на
смугу зустрічного руху, перетнувши
лінію суцільної розмітки 1.1, де
допустила зіткнення з автомобілем
«Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_2, що рухався в
зустрічному напрямку, в результаті
чого водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_2 та
пасажир автомобіля «Фіат» ОСОБА_3
отримали тілесні ушкодження.

Кримінальне провадження було закрито
на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК
України, у зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення, а копію
постанови направлено до ВДАІ
Обухівського РВ ГУ МВС України в
Київській області для вирішення
питання про притягнення винних осіб до
адміністративної відповідальності.

Як вбачається з листа в.о. начальника
ВДАІ Обухівського РВ ГУ МВС України в
Київській області від 09.04.2014 року,
направленого у відповідь на запит
позивача ОСОБА_1, за фактом ДТП 05.03.2013
року ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності притягнуто не було,
тому що до закриття кримінального
провадження ст. слідчим Обухівського
РУ ГУ МВС України в Київській області
г-ка ОСОБА_4 залишила територію України,
так як вона проживає : Росія, АДРЕСА_1, що
унеможливлює її притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України. (а.с. 248, т. 1)

Таким чином, оцінивши в сукупності
досліджені в судовому засіданні
докази, колегія суддів апеляційного
суду приходить до висновку про
наявність в діях ОСОБА_4 порушення п.п.
1.3, 1.5, 11.2, 12.1 Правил дорожнього руху
України, що призвело до зіткнення з
автомобілем «Фіат Добло», та як
наслідок завдання матеріальної шкоди
власнику вказаного автомобіля ОСОБА_1

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження від 31 липня 2013 року,
матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля «Фіат Добло», в
результаті його пошкодження внаслідок
ДТП, склав 187 773 грн. Колегія суддів не
приймає заперечення представника
відповідача щодо оцінки збитку,
вказаної у даному висновку, який на
його думку є неналежним доказом.
Сторона відповідача ні в суді першої
інстанції, ні при розгляді апеляційної
скарги не скористалась правом просити
суд про призначення автотоварознавчої
експертизи для визначення розміру
матеріального збитку, завданого
автомобілю «Фіат Добло». Крім того,
відповідачем не надано суду доказів,
які б могли спростувати розмір збитку,
зазначений у висновку
автотоварознавчого дослідження від 31
липня 2013 року, складеному суб'єктом
оціночної діяльності ПП
«Авто-Експрес». Звіт № 7646 від 15.03.2013
року, складений ФОП ОСОБА_6, який
поданий відповідачем, не може бути
прийнятий судом, оскільки він не
містить суттєвих відмінностей,
порівняно із звітом, поданим позивачем.
Крім того, при проведенні оцінки
суб'єктом оціночної діяльності ПП
«Авто-Експрес» були використані
джерела інформації за 2013 рік.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди,
яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1,
колегія суддів враховує, що в уточнених
позовних вимогах позивачем зменшено
розмір мтареіальної шкоди до 152 773,00
грн., у зв'язку із продажем пошкодженого
автомобіля «Фіат Добло» автодилеру за
35 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, зокрема, відповідно до
ст.ст.1166,1167 цього Кодексу майнова та
моральна шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується
винною особою. Саме ці норми
матеріального закону підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

На момент ДТП цивільно-правова
відповідальність відповідача ОСОБА_4
була застрахована за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів відповідно до полісу у ПАТ
«Страхова Компанія «Лафорт».

Таким чином, розмір відшкодування за
завдану матеріальну шкоду ОСОБА_1, який
підлягає до стягнення з ПАТ «Страхова
Компанія Лафорт», становить 49 500,00 грн.
(ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, за вирахуванням
розміру франшизи - 500 грн. згідно Полісу
№ АВ/0057976 а.с. 86).

Решта витрат, які не покриваються
страховим полісом, підлягають до
стягнення з винної особи - ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1, а саме 103 273, 00 грн.
матеріального збитку та 750,00 грн.
витрат, понесених на оплату висновку
автотоварознавця.

Колегією суддів встановлено також, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди 05.03.2013 року водію автомобіля
«Фіат Добло» ОСОБА_2, а також пасажирці
автомобіля ОСОБА_3 завдано тілесних
ушкоджень, що підтверджується
висновками судово-медичної експертизи
№ 57 та 56 від 22.05.2013 року (а.с. 16-23)

У зв'язку з отриманням тілесних
ушкоджень 05.03.2013 року ОСОБА_2 був
госпіталізований до стаціонарного
відділеня клініки «Борис» з діагнозом:
ЗТГК, злам 7-8 ребер справа?, де проходив
лікування по 08.03.2013 року. Вартість
лікування становить 9 627, 20 грн., що
підтверджується квитанцією № ПН718136
від 12.03.2013 р. та Договором про надання
медичних послуг № 793 від 05.03.2013 р. (а.с.
11-12)

ОСОБА_3 відразу після ДТП була
госпіталізована в Обухівську ЦРЛ, з
якої переведена в клініку «Борис».
Доставлена у клініку з діагнозом:
політравма, ЗЧМТ, струс головного
мозку, садна і різані рани обличча,
ЗТГК, забій грудної клітини, забій
грудного відділу хребта, забій м'яких
тканин кінцівок. Була виписана з
стаціонара на амбулаторне лікування
11.03.2013 року. Вартість лікування ОСОБА_3
становить 27 789,28 грн., що
підтверджується квитанцією № ПН 718135
від 12.03.2013 року та Договором про надання
медичних послуг № 797 від 05.03.2013 р. (а.с.
13-14)

Оплату за лікування ОСОБА_2 та ОСОБА_3
здійснено ОСОБА_1, що визнається усіма
сторонами.

Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода,
пов'язана з лікуванням потерпілого.

Згідно положень п. 24.1, ст. 24 вказаного
Закону, у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати
та необхідність їх здійснення мають
бути підтверджені документально
відповідним закладом охорони здоров'я.

Оскільки матеріалами справи
підтверджуються понесені ОСОБА_1
витрати на лікування потерпілих
внаслідок ДТП, колегія суддів
приходить до висновку про
обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
до ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт»
щодо відшкодування цих витрат в
загальному розмірі 37 416, 48 грн., який не
перевищує ліміт відповідальності,
встановлений згідно Полісу № АВ/0057976 за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю.

Крім того, колегія суддів апеляційного
суду вважає частково обгрунтованими
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 щодо
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Згідно положень ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1168
Цивільного кодексу України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до роз"яснень, що містяться
в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", при
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди (немайнової) шкоди
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що в результаті
протиправних дій ОСОБА_4, що призвели до
дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 завдано шкоди здоров'ю,
спричинено моральні страждання,
пов'язані із необхідністю проходити
лікування, реабілітацію, порушенням
нормальних життєвих зв'язків.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, колегія суддів
враховує характер, глибину та
тривалість фізичних і душевних
страждань, завданих позивачам ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, ступінь вини ОСОБА_4, та
виходячи і принципів розумності і
справедливості, колегія суддів вважає
необхідним визначити розмір
відшкодування моральної шкоди в ОСОБА_2
в розмірі 10 000 грн., а ОСОБА_3 в розмірі 20
000 грн.

В той же час, вирішуючи питання про
відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди,
завданої ОСОБА_3, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки третій особі,
передбачена ч. 2 ст. 1188 ЦК України.
Відповідно до цієї норми обов'язок
відшкодовувати шкоду, завдану
потерпілому в результаті взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
несуть особи, які спільно завдали
шкоди, незалежно від їх вини.

Таким чином, відповідальність за
моральну шкоду, заподіяну ОСОБА_3
несуть як власник автомобіля
«Фольксваген Гольф» ОСОБА_4, так і
власник автомобіля «Фіат Добло»,
оскільки шкода третій особі заподіяна
внаслідок взаємодії двох джерел
підвищеної небезпеки.

Апеляційним судом встановлено, що
згідно полісу № АВ/9835554 від 08.10.2012р.,
цивільно-правова відповідальність
водія транспортного засобу «Фіат
Добло» була застрахована в страховому
товаристві «Домімнанта», на яке,
відповідно до положень ст. ЗУ «Про
обов'язкове страхування…», і повинен
бути покладений обов'язок по
відшкодуванню шкоди, завданої в
результаті ДТП ОСОБА_3, на рівні із
відповідальністю власника автомобіля
«Фольксваген Гольф».

Однак, СТ «Домінанта» не залучена до
участі у справі, позовні вимоги до
даного страхового товариства
позивачем не заявлялись.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про можливість
стягнення з відповідача ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди в
розмірі 10 000,00 грн., тобто половини від
загальної суми моральної шкоди,
оскільки вона в рівній мірі повинна
поділити відповідальність за завдану
шкоду з власником автомобіля «Фіат
Добло».

Окрім цього, у відповідності до вимог
ч.1 ст. 88 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача ОСОБА_1
судові витрати по справі в розмірі 3 441,00
грн.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції у даній справі не
можна вважати законним і
обґрунтованим, воно на підставі ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 60, 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, ст. ст. 1167, 1168, 1187, 1188 ЦК України,
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 27 лютого 2014 року
скасувати та ухвали нове, яким позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 103
273 (сто три тисячі двісті сімдесят три)
гривні в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 750 (сімсот
п'ятдесят) гривень в рахунок витрат за
проведення автотоварознавчого
дослідження та 3441 (три тисячі чотириста
сорок одну) гривню судового збору, а
всього 107 464 (сто сім тисяч чотириста
шістдесят чотири) гривні.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Лафорт» на користь ОСОБА_1 49 500 (сорок
дев'ять тисяч п'ятсот) гривень в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, а
також 37 416 (тридцять сім тисяч чотириста
шістндацять) гривень 48 копійок витрат,
понесених на оплату медичних послуг.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10 000
(десять тисяч) гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10 000
(десять тисяч) гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: