Справа № 539/1797/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Яценко
В. В.

при секретарі - Білик Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Лубнах цивільну справу за
пазовом : ОСОБА_1 до господарчого
товариства з обмеженою
відповідальністю " ОЛІМП" про зміни
дати та формулювання причин
звільнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до господарчого
товариства з обмеженою
відповідальністю " ОЛІМП" про зміни
дати та формулювання причин
звільнення.

В заяві зазначила , що в грудні 2010
року - березні 2011 року вона працювала в
господарчому товаристві з обмеженою
відповідальністю "ОЛІМП".

29 березня 2011 року вона подала заяву про
звільнення з роботи за власним
бажанням.

30 березня 2011 року вона надіслала
роботодавцю поштою заяву, в якій
просила звільнити її з роботи з 29
березня 2011 року згідно ч. З ст. 38 КЗпП
України - у зв'язку з порушенням
роботодавцем законодавства про працю.
Зокрема, у зв'язку з порушенням
положень ст. 38 Закону України "Про
оплату праці". Підстави для подання
такої заяви були такі : під час роботи
роботодавець не виконував вимоги ст. 110
КЗпП України та ст. 38 Закону України
"Про оплату праці", згідно яких при
кожній виплаті заробітної плати
власник або уповноважений ним орган
повинен повідомити працівника яро такі
дані, що належать до періоду, за який
провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати
ч розшифровкою за видами виплат:

б) розміри і підстави відрахувань
та утримань із заробітної плоти.

в) сума заробітної плати, що
належить до виплати.

Відсутність інформації про її
заробітну плату навіть теоретично
унеможливлювала можливість контролю
правильності виплати заробітної плати.

Згідно положень ч. 3 ст. 38 КЗпІІ України
у випадку порушення роботодавцем
законодавства про працю працівник має
право розірвати трудовий договір за
власним бажанням у визначений ним
строк

Подання нею 30 березня 2011 року нової
заяви про звільнення з роботи фактично
означає скасування аналогічної заяви,
поданої напередодні. Однак на
теперішній час вона вважається
звільненою з роботи 12 квітня 2011 року.
Тобто згідно ч. 1 ст. 38 КЗпІІ України на
підставі її юридично неіснуючої заяви,
поданої 29 березня 2011 року. Відповідно
існує факт порушення чинного трудового
законодавства.

Із змісту рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 21 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 18 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до господарчого
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОЛІМП" про усунення
порушень трудового законодавства
(справа № 539/3032/13-ц) слідує, що факт її
роботи в господарчому товаристві з
обмеженою відповідальністю "ОЛІМП"
належно не оформлено ні відповідними
наказами про прийом на роботу та про
звільнення з роботи, ні записами в
трудовій книжці. І на теперішній час
вона не маю інформації про існування
таких наказів. Відповідно я маю право
оскаржити в судовому порядку дату та
формулювання причини її звільнення з
роботи « господарчому товаристві з
обмеженою відповідальністю "ОЛІМП" без
обмеження будь-якими строками.

Оскільки відповідач не має змоги
надати суду доказів виконання вимог ст.
110 КЗпП України та ст. 30 Закону України
"Про оплату праці" під час її роботи у
відповідача, суд має встановити
юридичний факт ненадання їй
роботодавцем інформації про її
заробітну бітну плату , і відповідно,
факт порушення законодавства про
працю. Відповідач , звичайно, може
стверджувати, що така інформація їй не
надавалася оскільки заробітна плата не
виплачувалася. Однак і в цьому випадку
буде наявний факт невиконання
законодавства про працю. В обох
випадках вона мала право вимагати
звільнення з роботи згідно ч. З ст. 38 КЗ
пП України у визначений нею строк.

Прохає суд постановити рішення ,
яким вважати її ОСОБА_1 звільненою з
роботи в господарчому товаристві з
обмеженою відповідальністю "ОЛІМП" за
власним бажанням у зв'язку з порушенням
роботодавцем відповідачем
законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП
України, 29 березня 2011 року.

В судове засідання позивачка
ОСОБА_1 не з'явилась, подала суду
письмову заяву, у якій свій позов
підтримала повністю, прохала його
задовольнити і розглянути справу без
її участі.

Представники відповідача ГТОВ
«ОЛІМП» директор Щербов Г.А. та адвокат
ОСОБА_3 позов не визнали повністю,
вважають його надуманим і
безпідставним. Також вони зазначили,
що позивачка в одній позовній вимозі
фактично вмістила дві позовні вимоги,
якими намагається змінити підставу
звільнення з ст.38 КЗпПУ на ст.38 ч.3 КЗпПУ
(перша фактична позовна вимога) та
визначити іншу дату її звільнення,
змінивши її на 29.03.2011 року (друга
фактична позовна вимога). Ці, фактично
дві фактичні позовні вимоги, тісно
взаємозв'язані і друга позовна вимога є
похідною від першої, вона не може бути
задоволеною без задоволення першої
вимоги. Також вони вказали, що перша
фактична позовна вимога (щодо зміни
підстав звільнення) взагалі не може
бути судом розглянута через те, що вона
вже була предметом розгляду у іншій
цивільній справі.

Вони пояснили, що позивачка
приховала від суду дані про те, що вона
аналогічну вимогу до ГТОВ «ОЛІМП» вже
висувала через суд (той самий предмет
позову) і обґрунтовувала їх абсолютно
аналогічно (ті самі підстави позову) у
своєму позові від 13.07.2012 року (позовна
вимога №1). Цей її позов вже був
розглянутий Лубенським міськрайонним
судом у цивільній справі №1618/2937/2012.
Рішенням суду від 13.09.2012 року по
вказаній справі у задоволені
вищевказаної позовної вимоги №1 (про
те, щоб вважати ОСОБА_1 звільненою з
роботи у господарчому товаристві з
обмеженою відповідальністю «ОЛІМП» за
власним бажанням у зв'язку з порушенням
власником або уповноваженим ним
органом законодавства про працю та
умов договору згідно частини третьої
ст.38 КЗпПУ), - ВІДМОВЛЕНО ПОВНІСТЮ.
Рішення по даній справі набрало
законної сили.

Стосовно другої фактичної позовної
вимоги вони вказали, що вона є повністю
похідною від першої вимоги, а якщо
перша позовна вимога не задоволена, то
у позивачки немає ніяких правових
підстав самій визначати дату свого
звільнення (застосовувати положення ч.3
ст.38 КЗпПУ) та переносити її на іншу
дату, замість 12.04.2011 року (як про це
вказано у наказі про її звільнення) на
обрану нею нову дату, на 29.03.2011 року.
Закон такої зміни не дозволяє, ця її
вимога безпідставна.

Крім того, представники відповідача
зазначили, що саме з розрахунку від
дати звільнення 12.04.2011 року позивачка
вже отримала за рішенням суду від 28.05.2012
року (справа №1618/1329/2012) свою заробітну
плату та грошову компенсацію за
невикористану відпустку. Окремо
звернули увагу суду і на те, що дата
звільнення ОСОБА_1 з роботи (12.04.2011 року)
на даний час підтверджена і у інших
судових рішеннях у судових спорах між
цими ж сторонами (справа №1618/2937/2012,
№539/2246/13-ц, №539/1037/14-ц, №539/1423/14-ц), вказали
і не пропущення позивачкою строку
позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав .

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПКУ, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає справи на підставі
наданих сторонами доказів, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.14 ЦПКУ, судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій, посадовий чи
службових осіб та громадян і
підлягають негайному виконанню на всій
території України.

Відповідно до ст.ст. 122 ч.2 п.2, 205 ч.1 п.2
ЦПКУ, в Україні діє принцип
преюдиціальності судових рішень, за
яким судове рішення, яке набрало
законної сили не може бути ревізоване
або переглянуте іншим судом у іншому
процесі з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПКУ,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи. Згідно із ч.2 ст.223
ЦПКУ, після набрання рішенням суду
законної сили сторони не можуть
заявляти ту саму позовну вимогу з тих
самих підстав а також оспорювати в
іншому процесі встановлені судом факти
і правовідносини.

Перша фактична позовна вимога
ОСОБА_1 не підлягає до задоволення
через те, що судом встановлено факт
того, що позивачка ОСОБА_1 першу свою
фактичну позовну вимогу (щодо зміни
підстав звільнення) вже раніше
висувала через суд (той самий предмет
позову) і обґрунтовувала ї абсолютно
аналогічно (ті самі підстави позову) у
своєму позові від 13.07.2012 року (позовна
вимога №1). Цей її позов вже був
розглянутий Лубенським міськрайонним
судом у цивільній справі №1618/2937/2012.
Рішенням суду від 13.09.2012 року по
вказаній справі у задоволені
вищевказаної позовної вимоги №1 (про
те, щоб вважати ОСОБА_1 звільненою з
роботи у господарчому товаристві з
обмеженою відповідальністю «ОЛІМП» за
власним бажанням у зв'язку з порушенням
власником або уповноваженим ним
органом законодавства про працю та
умов договору згідно частини третьої
ст.38 КЗпПУ), - відмовлено повністю.
Рішення по даній справі набрало
законної сили 22.10.2012 року.

Друга фактична позовна вимога не
підлягає до задоволення через те, що
вона є повністю похідною від першої
вимоги. У такому разі, якщо звільнення
працівника проведено не на підставі ч.3
ст.38 КЗпПУ (у визначений самим
працівником строк), то у позивачки
немає ніяких законних правових підстав
вимагати від суду і самій визначати
дату свого звільнення та переносити її
на іншу дату, замість 12.04.2011 року (як про
це вказано у наказі про її звільнення)
на вільно обрану нею нову дату, на 29.03.2011
року. Суд також не має на це ніякого
законного права.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.10,11,57,60, 212-215, ч.2 ст.223 ЦПК
України ,ст. 38 ч.3 КЗпП України, ст. 30
Закону України "Про оплату праці", суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до господарчого товариства з
обмеженою відповідальністю " ОЛІМП"
про зміни дати та формулювання причин
звільнення - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з
моменту проголошення чи отримання
копії до Апеляційного суду Полтавської
області.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Яценко В. В.