АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2030/2014
інстанції: Максимович І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 26 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Бездрабко
В.О.Суддів:Прокопчук Л.П. Борка А.Л.при
секретарі:Буженко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 26 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що відповідач не забезпечує
належної сплати аліментів, які
стягнуто з нього згідно рішення
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 24.05.2004 року у
розмірі 1/4 частини заробітку на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно розрахунку державного
виконавця ВДВС Каланчацького РУЮ
заборгованість відповідача зі сплати
аліментів станом на 01.03.2014 року
становить 3489,69, в порядку ст.196 СК
України просила стягнути з ОСОБА_5 пеню
за невиконання зобов'язання зі сплати
аліментів за період з 22 січня 2005р. по 27
березня 2014р. у розмірі 10993,10грн.

Рішенням Каланчацького районного суду
Херсонської області від 26 травня 2014
року позов задоволено, ухвалено
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7
10993,10грн. неустойки за прострочення
сплати аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та судовий збір
у розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким в задоволені позову
відмовити. Зокрема зазначив, що суд при
вирішенні справи не врахував його
матеріальне становище та відсутність
можливості своєчасно у повному обсязі
сплачувати призначені за рішенням суду
аліменти на утримання дитини; не
застосував строк позовної давності
звернення до суду.

Заслухавши доповідача, сторони,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

За правилами ст.ст. 195, 196 Сімейного
кодексу України заборгованість за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу), визначається
державним виконавцем виходячи з
фактичного заробітку (доходу),
одержаного боржником за час, протягом
якого стягнення не провадилося, або
одержуваного ним на момент визначення
розміру заборгованості. Якщо боржник у
цей період та на час визначення
заборгованості не працював, така
заборгованість визначається виходячи
з середньої заробітної плати для даної
місцевості. У разі спору розмір
заборгованості визначається судом. При
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», передбачена ст.
196 СК України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що згідно рішення
Каланчацького районного суду
Херсонської області від 24 травня 2004
року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на
утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини
з усіх видів заробітку, однак не менше
одного неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, починаючи з 12 травня
2004 року до її повноліття.

Згідно з довідкою-розрахунком відділу
державної виконавчої служби
Каланчацького районного управління
юстиції Херсонської області від 18
березня 2014 року заборгованість по
аліментам відповідача станом на лютий
2014 року становить 3489,69 грн. З розрахунку
вбачається, що фактично відповідачу
нараховується до сплати мінімальний
розмір аліментів для дитини
відповідного віку, але належним чином
обов'язок по їх сплаті ОСОБА_5 не
виконує.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вірно виходив із того,
що у виникненні заборгованості зі
сплати аліментів наявна вина
відповідача, при розрахунку розміру
неустойки (пені) за прострочення їх
виплати судом правильно застосований
матеріальний закон, оскільки при
розрахунку слід виходити із суми
несплачених аліментів за весь час
прострочення.

Судова колегія погоджується з
розрахунком неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, який
міститься в матеріалах справи та
прийнятий судом першої інстанції до
уваги, оскільки він відповідає вимогам
закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильного розрахунку розміру
неустойки (пені), колегія суддів визнає
неприйнятними, оскільки цей розрахунок
проведений на підставі довідки ВДВС
Каланчацького РУЮ щодо заборгованості
по аліментах ОСОБА_5 При цьому
визначаючи розмір пені, обґрунтовано у
відповідності до вимог ч.1 ст.196 СК
України, враховано щомісячні розміри
боргу та суму його накопичення або
погашення боржником та вирахуваний
розмір неустойки у сумі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
(а.с.10-12).

Посилання апелянта на застосування до
спірних правовідносин строку позовної
давності відповідно до положень ч.2
ст.258, ч.4 ст.267 ЦК України, колегія суддів
оцінює критично, як такі, що суперечать
ч.1 ст.196 СК України та вищезазначеним
роз'ясненням Пленуму Верховного Суду
України.

Статтею 196 СК України передбачена
можливість зменшення розміру пені, а не
повного звільнення від її сплати.

В ході розгляду справи в судах першої
та апеляційної інстанцій відповідачем
не надано жодного доказу, який би
свідчив про його матеріальний чи
сімейний стан, що міг вплинути на
вирішення питання щодо застосування ч.2
ст.196 СК України, а тому доводи
апеляційної скарги в цій частині
колегія суддів до уваги не приймає.

Висновки суду підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав оцінку
відповідно до норм
цивільно-процесуального законодавства
та відповідають нормам матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 26 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :