Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2014 р.
м.
Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді:
Саландяк О.Я.,

секретаря:
Кащенко Г.Р.

за участі: позивачки ОСОБА_1.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жмеринці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

в с т а
н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи
його тим, що 16.09.1999 р. між ними було
укладено шлюб, від якого мають дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 Спочатку їх
сімейне життя складалось добре, але
згодом шлюбні відносини між ними
поступово погіршились. Через постійні
конфлікти, суперечки спільне життя
стало неможливим та нестерпним, кожен з
них має різні погляди на сімейне життя
та ведення спільного господарства. У
зв'язку із цим шлюбні стосунки були
фактично припинені. Переконана, що
подальше спільне життя і збереження
шлюбу є неможливим. За таких обставин
вважає, що шлюб носить лише формальний
характер і примирення неможливе та
продовжувати такі шлюбні відносини
позивачка не бажає. Майнових спорів між
ними на даний час немає. Діти після
розірвання шлюбу залишаться проживати
з нею. Просить шлюб розірвати, після
розірвання шлюбу просить змінити її
прізвище із ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, просила суд
позов задовольнити, розірвати шлюб між
нею та ОСОБА_2, оскільки зберегти його
не вдалося, незважаючи на наданий їм
для примирення строк, почуття любові до
відповідача у неї немає. Додатково
пояснила, що вона звернулась до суду із
метою розірвати шлюб, а не спонукати
відповідача змінити якимось чином
поведінку, планує проживати окремо.
Вони із відповідачем не ведуть
спільного господарства, харчуються
окремо, він не бере належної участі в
вихованні та утриманні дітей, шлюбні
відносини припинили близько півтора
року. Збереження шлюбу суперечить її
інтересам, оскільки у них виникають
конфлікти через різні погляди на життя,
виховання дітей. Фактично вони із
відповідачем чужі люди. Просила шлюб
розірвати, змінити прізвище на
дошлюбне - ОСОБА_1, судові витрати
просила не стягувати із відповідача, а
віднести на її рахунок.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, пояснив, що хоче жити у
сім'ї, у нього немає неприязних
відносин із позивачкою, має до неї
почуття. Крім того, у них є четверо
неповнолітніх дітей, заради яких
вважає за можливе зберегти шлюб.
Вказав, що строк до примирення не
призвів, позивачка не бажає зберігати
шлюб, та переконати її не вдалося.
Вважає, що належно виконує свої
обов»язки як батька, а всі питання які
виникають можуть бути вирішені.
Просив в задоволенні позову про
розірвання шлюбу відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов належить задовольнити,
так як строк наданий сторонам для
примирення не дав позитивних
результатів, відповідач не досяг
примирення та збереження сім'ї,
позивачка вважає збереження сім'ї
неможливим, наполягає на розірванні
шлюбу, так як це суперечить її
інтересам, спроби відповідача до
примирення не привели ні до чого.

Також судом враховується вік сторін, що
є людьми із сформованими поглядами на
життя, дійсні причини подачі позову про
розірвання шлюбу, а саме те, що
позивачка 15.04.2014 року звернулась до
суду із позовом саме для того, щоб шлюб,
який існує лише формально розірвати, а
не для того, щоб спонукати відповідача
якимось чином змінити поведінку чи
примиритись із ним, тривалість шлюбу,
який грунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка, наявність у сторін
неповнолітніх дітей, те, що розірвання
шлюбу не позбавляє батьків обов"язку
брати участь у вихованні дітей.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 16.09.1999 року,
зареєстрованому у Жмеринському
міському відділі РАГС Вінницької
області, актовий запис №206 (а.с.5).

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с. 8), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7) та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6).

Встановленим фактам відповідають
правовідносини, що регулюються
Сімейним кодексом України.

Так, частиною 1 ст. 1 ЦПК України
встановлено, що завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України,
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану.

Зокрема, ч.2 ст. 3 СК України визначено,
що сім`ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 111 СК України визначено, що суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Зі змісту ст. 112 СК України вбачається,
що суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у
п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», проголошена
Конституцією України охорона сім`ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Передбачене ст. 111 СК України вжиття
судом заходів щодо примирення подружжя
застосовується у випадку відсутності
згоди одного з них на розірвання шлюбу
за ініціативою однієї зі сторін або
суду у формі відкладення розгляду
справи слуханням та надання сторонам
строку на примирення (ч.5 ст. 191 ЦПК
України). Судам слід використовувати
надану законом можливість відкласти
розгляд справи для примирення
подружжя, особливо за наявності
неповнолітніх дітей. При визначенні
строку на примирення суд заслуховує
думку сторін та враховує конкретні
обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного
судом строку примирення подружжя не
відбулося і хоча б один з них наполягає
на припиненні шлюбу, суд вирішує справу
по суті.

Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Сторони не підтримують шлюбних
стосунків. Термін, наданий сторонам для
примирення позитивних результатів не
дав. Позивачка наполягає на розірванні
шлюбу, оскільки вважає подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу неможливе, оскільки суперечило б
інтересам позивачки, яка не бажає
продовжувати подружні стосунки з
відповідачем.

Суд прийшов до висновку, що шлюб
подружжя сторін слід припинити його
розірванням.

Відповідно до ст.ст. 3 ч. 2, 21 ч.1, 24 ч. 1 , 104
ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 ч.2 СК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

в и р
і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 16 вересня 1999 року
Жмеринським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Вінницької області, актовий запис № 206 -
розірвати.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити
прізвище ОСОБА_1.

Судові витрати віднести на користь
позивачки ОСОБА_1

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Вінницької області через Жмеринський
міськрайонний суд Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя