Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/856/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Степанов С. В.
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

головуючого
судді:Дьомич Л.М.

суддів:Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

за участю
секретаря:Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське» на рішення
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 02 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське», треті особи відділ
Держземагенства у Долинському районі
Кіровоградської області, реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки та заборони користування , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_7,
який представляє інтереси ОСОБА_6
звернувся в суд з позовом до СФО
«Володимирівське» , треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору: відділ Держземагенства
у Долинському районі Кіровоградської
області, реєстраційна служба Головного
управління юстиції про:

- визнання недійсним договору оренди
земельного паю, укладений 29 грудня 2003
року між ОСОБА_6 та СФО
«Володимирівське»;

- заборону СФО «Володимирівське»
користуватися земельною ділянкою,
розташованою на території Гурівської
сільської ради Долинського району
Кіровоградської області, а саме: НОМЕР_1
площею 7,11га, яка належить ОСОБА_6.

Позов обґрунтовано тим, що 29 грудня 2003
року між ОСОБА_6 та СФО
"Володимирівське" було укладено
договір оренди земельної ділянки
строком на п'ять років. Керівник СФО
"Володимирівське" ОСОБА_8 не повернув
орендодавцю примірник вказаного
договору оренди після його укладення. В
2009 році відбулася зміна керівництва
СФО "Володимирівське" померлого ОСОБА_8
замінив ОСОБА_9

Після закінчення строку дії договору у
2009 році, який становив п'ять років,
ОСОБА_6 звернулася до керівника СФО
"Володимирівське" ОСОБА_9 для
повернення земельної ділянки та
подальшого розпорядження нею на
власний розсуд, на що останній
запевнив, що через несвоєчасне
звернення з відповідною заявою до
орендаря про припинення дії договору,
вказаний договір автоматично
продовжено на наступні 5 років, тобто до
29 грудня 2013 року.

В зазначений час ОСОБА_6 знову
повідомила відповідача про не бажання
продовжувати договірні відносини і
тоді дізналась, що строк договору
визначений на п'ятнадцять років, тобто
до 29 грудня 2018 року.

У серпні 2013 року представник позивача
звернувся від імені ОСОБА_6 та інших
орендодавців із письмовою заявою до
відділу Держземагенства у Долинському
районі та до СФО "Володимирівське" про
видачу копії договорів оренди
земельних паїв. Згідно отриманих
відповідей стало відомо, що у
вказаному договорі оренди земельного
паю містяться виправлення строку дії
договору з 5 на 15 років шляхом
закреслення строку "п'ять" років і
дописки "п'ятнадцять" у п.п.1.2. договору.

ОСОБА_6 стверджує, що відповідні
виправлення у тексті договору, які
стосуються строку його дії, було
внесено без її згоди, а в договорі де
зазначено про дати дії договору при
підписанні були прочерки, її
волевиявлення строку дії договору на 15
років, не було, це питання не
вирішувалось, впевнена була щодо
терміну у п'ять років.

Крім цього у договорі оренди землі
відсутній ряд істотних умов,
передбачених ст. 15 Закону України "Про
оренду землі": не визначено місце
розташування земельної ділянки, не
вказано відповідальність за несплату
орендної плати, не визначено умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, умови її збереження,
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю, обмеження (обтяження)
у використанні земельної ділянки, не
визначено сторону, яка несе ризики
випадкового знищення чи пошкодження
земельної ділянки. До того ж в договорі
відсутні невід'ємні його частини: план
або схема земельної ділянки та акти
прийому-передачі земельної ділянки.

Рішенням Долинського районного
суду Кіровоградської області від 02
грудня 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним окрему частину
договору оренди земельної ділянки,
укладеного 29 грудня 2003 року між СФО
«Володимирівське» та ОСОБА_6,
зареєстрованого ДП «КРЦЗДК» за № 459 від
29 грудня 2003 року, а саме: п. 1.2, згідно
якого сторони погодилися на оренду
земельної ділянки протягом 15 років,
починаючи з 29 грудня 2003 року і
закінчуючи 31 грудня 2018 року, вважати
цей договір дійсним в частині
погодження сторонами строку оренди
земельної ділянки протягом 5 років,
починаючи з 29 грудня 2003 року, з
наступною пролонгацією 29 грудня 2008
року на тих же умовах, тобто до 29 грудня
2013 року.

Заборонено після 29 грудня 2013 року
селянському фермерському господарству
«Володимирівське» користуватися без
згоди власника, ОСОБА_6 земельною
ділянкою площею 7,11 га, що розташована
на території Гурівської сільської ради
Долинського району Кіровоградської
області. В решті позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з селянського
фермерського господарства
«Володимирівське» на користь ОСОБА_6
судові витрати у розмірі 114,71 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду СФО
«Володимирівське» подало апеляційну в
якій просить про скасування рішення
суду першої інстанції з підстав
порушення норм матеріального і
процесуального права та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову. Зазначає, що
п'ятнадцятирічний строк дії вказаного
договору оренди було погоджено
сторонами до його підписання та
державної реєстрації.

В судове засідання 19.06.2014 року сторони
не з'явились про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином
(а.с.153-157), крім того, представник
відповідача протягом строку
апеляційного розгляду, на пропозицію
ознайомлення з висновком
судово-технічної експертизи
документів реалізував право
ознайомлення з матеріалами справи
(а.с.149), сторона позивача надавала
пояснення в засіданнях суду
апеляційної інстанції, заяви про
відкладення слухання справи не
надходили. Відділ Держземагенства у
Долинському районі Кіровоградської
області подав заяву про розгляд
справи у відсутності їх представника
(а.с.151).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України
передбачено, що неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі
належним чином повідомлених про час та
місце розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового, за
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині відсутності волевиявлення
позивача щодо строку дії оспорюваного
правочину, внаслідок чого визнав
недійсним окрему частину договору
оренди земельної ділянки, укладеного
29.12.2003 року між СФО»Володимирівське» та
ОСОБА_6

Стосовно відсутності у договорі оренди
землі таких істотних умов як місце
розташування земельної ділянки,
відповідальності за несплату орендної
плати, умов використання та цільове
призначення ділянки, умов збереження
об'єкту оренди, умов і строків передачі
ділянки орендарю, існуючих обмежень
щодо використання ділянки, визначення
сторони, що несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкту, план
схеми та акти прийому-передачі ділянки
суд зазначив, що вони є формальними та
такими, які не впливають на дійсні
волевиявлення сторін. В цій частині
доводи судового рішення сторонами не
спростовуються.

Разом з тим, суд першої інстанції
дійшовши правильного висновку про не
узгодження сторонами строку дії
договору оренди землі, допустив
порушення норм права, за наслідками
яких судове рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
за наступного,

Згідно ст.93 Земельного кодексу України
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638
ЦК України).

Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про
оренду землі» договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 03 березня 2004 року № 220
затверджений Типовий договір оренди
землі.

Частиною 1 ст. 792 ЦК України
передбачено, що за договором найму
(оренди) земельної ділянки наймодавець
зобов'язаний передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч.3
ст.203 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, в
тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК
України.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серія КР №
:03:00:094 від 31 грудня 1999 року ОСОБА_6
є власником земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 7,11 га, розташованої на території
Гурівської сільської ради Долинського
району Кіровоградської області (а.с.11) .

29 грудня 2003 року між ОСОБА_6 та СФО
«Володимирівське» укладено договір
оренди землі, який зареєстровано ДП
"КРЦДЗК" 29 грудня 2003 року за № 459 (а.с.10).
Пункт 1.2. вказаного договору
надруковано «Сторони погоджуються на
оренду земельної ділянки протягом
5(п'яти) років, починаючи з (прочерк) року
і закінчуючи (прочерк) року, ручкою до
тексту «5 (п'ять)» дописана «1» та зверху
дописано «п'ятнадцять» і заповнено
пробіли календарного часу вписано з 29
грудня 2003 року по 31 грудня 2018 року.
Позивач стверджує і це об'єктивно
доводиться відповідними письмовими
доказами, що строк дії договору був
виправлений без її згоди та
волевиявлення з п'яти на п'ятнадцять
років, а також після скріплення
підписами право чин, внесені дописи
щодо календарного часу тривалості
договірних відносин у пункті 1.2.

Так, 26 квітня 2013 року ОСОБА_6 та
аналогічні власники земельних ділянок,
які укладали договори з СФО
«Володимирівське» в кількості 37 осіб
звернулися з листом до прокурора
Долинського району Кіровоградської
області з вимогою здійснити перевірку
фактів на предмет відповідності
законодавства та вжити заходів
прокурорського реагування щодо
поновлення порушених прав власників
земельних ділянок, оскільки укладені
примірники договорів оренди землі,
орендар після укладення договору не
повернув орендодавцям їх примірники, а
по закінченню дії договору на вимогу
повернути земельні ділянки з'ясувалось
що відбулось підроблення терміну дії
договорів, що не відповідає
волевиявленню власників земельних
ділянок (а.с.6).

Належні орендодавцям примірники
договорів оренди від 2003 року (Їх
оригінали), СФО «Володимирівське»
направило лише 19 серпня 2013 року (а.с.8),
фактично сторона отримала свій
примірник договору у вказану дату, з
цього часу їй стало відомо щодо строку
дії спірного договору, який з нею не
обумовлювався і на який вона не
погоджувалась. Дана обставина
підтверджує пояснення сторони яким
чином відбувалось узгодження
суттєвих умов договору та яким чином
був заповнений примірник договору.

Крім того, на підтвердження
зазначеного та доводів сторони, що у
підписаний договір внесені зміни,
заявлено клопотання про витребування
доказів та призначення
судово-технічної експертизи
документів, ухвалою суду витребувані
всі примірники оспорюваного договору,
які направлені на дослідження
експерту, а саме примірник СФО
«Володимирське», примірник відділу
Держземагенства у Долинському районі,
ОСОБА_6, за наслідком задоволеного
клопотання про призначення експертизи.
(а.с.119-122)

Висновком № 803 судово-технічної
експертизи документів від 20 травня 2014
року, виконаних експертом
Кіровоградського відділення Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз встановлено, що в договорі
оренди земельного паю № 97 від 29 грудня
2003 року укладеного між ОСОБА_6 та СФО
«Володимирівське» (примірник СФО
«Володимирівське»), рукописні записи
6-ти досліджуваних груп, які детально
описані у п.1.1. Дослідницької частини
висновку, виконані шістьма різними
пастам кулькових ручок.

В договорі оренди земельного паю
від 29 грудня 2003 року, укладеного між
ОСОБА_6 та СФО «Володимирівське»
(примірники ОСОБА_6 та відділу
Держземагенства у Долинському районі),
рукописні записи 4-х досліджуваних
груп, які детально описані у п.1.2.
дослідницької частини висновку,
виконані чотирма різними пастами
кулькових ручок.

В трьох примірниках договору
оренди земельного паю від 29 грудня 2003
року, укладеного між ОСОБА_6 та СФО
«Володимирівське», у розділі «
1.Предмет договору», у п.1.2. первинний
строк дії договору « 5 (п'ять) років,
починаючи від 29 грудня 2003 року і
закінчуючи 31 грудня ___ року», був
змінений на теперішній « 15 (п'ятнадцять)
років, починаючи від 29 грудня 2003 року і
закінчуючи 31 грудня 2018 року», шляхом
дописування цифри « 1» до друкованої
цифри « 5», закреслення друкованого
слова «п'ять» та дописування вище
нього слова «п'ятнадцять» та
дописування року « 2018» до запису « 31
грудня» (а.с.134-137).

За наслідками проведених досліджень
виходить, що у трьох примірниках
договору оренди земельного паю від 29
грудня 2003 року у розділі « 1 Предмет
договору», у п. 1.2. первинний строк дії
договору « 5(п'ять) років, починаючи від
29 грудня 2003 року і закінчуючи 31
грудня__року», був змінений на
теперішній 15 (п'ятнадцять) років,
починаючи від 29 грудня 2003 року і
закінчуючи 31 грудня 2018 року», шляхом
дописування цифри « 1» до друкованої
цифри « 5», закреслення друкованого
слова «п'ять» та дописування вище нього
слова «п'ятнадцять» та дописування
року « 2018» до запису « 31 грудня».

Вказане виправлення не
обумовлене підписами сторін, також і не
зазначено і перед підписом
орендодавця, що він ознайомлений з
внесеними змінами до істотної умови
договору, його строку та погоджується з
ним, що не відповідає вимогам
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 «Державна уніфікована система
документації. Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлювання
документів».

Таким чином, ухвалюючи рішення судом
першої інстанції вірно встановлено, що
в договорі оренди містяться
незавірені виправлення строку оренди з
5 на 15 років, вписування у бланк
роздрукованого та підписаного
договору строку з 29 грудня 2003 по 31
грудня 2018 не погоджувались з
орендодавцем, тому не охоплювались
його волевиявленням та суперечать
первинному змісту друкованого
договору.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України). Виходячи з принципу
диспозитивности, вибір способу захисту
цивільного права належить позивачу.
Однак, зазначивши в судовому рішенні,
що оспорюваний договір оренди вважати
дійсним протягом п'яти років,
починаючі з 29 грудня 2003 року, з
наступною пролонгацією 29 грудня 2008
року на тих же умовах до 29 грудня 2013
року, суд першої інстанції вийшов за
межі позовних вимог так як така вимоги
не заявлялась.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
правочину недійсним. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Визнаючи частково недійсним укладений
між сторонами договір оренди, суд
першої інстанції не врахував норму ст.
217 ЦК України за якою недійсність
окремої частини правочину не є
наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

Зміст цієї норми вказує на те, що
частина правочину може бути визнана
недійсною за наявності вірогідного
припущення про вчинення сторонами
правочину без включення до нього
недійсної частини. Якщо ж без
включення до правочину недійсної
частини він не міг бути вчинений, це
може бути підставою для визнання
недійсним правочину в цілому, а не його
частини.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" передбачено істотні
умови договору оренди землі, однією з
яких є строк дії договору.

Тому, вимога позивача про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, укладеного між селянським
фермерським об'єднанням
«Володимирівське» та ОСОБА_6 підлягає
задоволенню, оскільки строк є однією із
істотних умов договору оренди.
Враховуючи відсутність волевиявлення
орендодавця на строк дії договору в 15
років, внесення незавірених
виправлень строку дії договору, що
суперечать первинному змісту
друкованого договору, вимога про
заборону відповідачу користуватися
земельною ділянкою, що належить ОСОБА_6
також підлягає задоволенню, як захист
законних прав власника земельної
ділянки.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

У зв'язку з викладеним рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог, визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
укладеного 29 грудня 2003 року між СФО
"Володимирівське" та ОСОБА_6,
зареєстрованого ДП "КРЦДЗК" за № 459;
забороною селянському фермерському
господарству "Володимирівське"
користуватися земельною ділянкою
площею 7,11 га, яка розташована на
території Гурівської сільської ради
Долинського району Кіровоградської
області, що належить ОСОБА_6.

В порядку ст. 88 ЦПК на користь позивача
підлягають стягнення сплачений
судовий збір в сумі 114,70 грн. та витрати
на проведення судово технічної
експертизи, підтвердження сплати
вартості наданий оригінал квитанції на
суму 1535,04 грн. (а.с. 156),

Керуючись ст.ст.303, 304, ст.307, ст.309, 314,
ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу селянського
фермерського об'єднання
«Володимирівське» - задовольнити
частково.

Рішення Долинського районного
суду Кіровоградської області від 02
грудня 2013 року скасувати.

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки, укладеного 29 грудня
2003 року між СФО «Володимирівське» та
ОСОБА_6, зареєстрованого ДП «КРЦДЗК» за
№ 459.

Заборонити селянському
фермерському господарству
«Володимирівське» користуватися
земельною ділянкою площею 7,11 га, яка
розташована на території Гурівської
сільської ради Долинського району
Кіровоградської області, що належить
ОСОБА_6.

Стягнути з селянського
фермерського об'єднання
«Володимирівське» на користь ОСОБА_6 114,
70 грн.судового збору та 1535,04 грн. (тисячу
п'ятсот тридцять п'ять гривень чотири
копійки) витрат за проведення
експертизи.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Л.М.Дьомич