Справа № 157/886/14-ц
Провадження №2/157/228/14
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2014 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря - Мельницької Г.П.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи,

яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору - Голубчук Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог - Служба у
справах дітей Камінь-Каширської
районної державної адміністрації
Волинської області, про надання
дозволу на виїзд дітей за кордон та
виготовлення проїзних документів без
дозволу батька,

в с т а н о в и
в :

23 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася у
суд з повозом, в якому зазначає, що 19
лютого 1975 року між нею та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу у
них є двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Разом з дітьми вона бажає поїхати у
гості до своїх батьків у Республіку
Білорусь, однак відповідач
відмовляється надати
нотаріально-посвідчений дозвіл на
виготовлення проїзних документів на їх
виїзд за кордон. Позивачка просить
надати їй дозвіл на виготовлення
проїзних документів для тимчасового
виїзду за кордон неповнолітніх дітей
та дозволи виїзд останніх без згоди
відповідача за межі України до
досягнення ними 16 років.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні,
уточнивши позовні вимоги, просила
надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий
виїзд за межі України у Білорусію у
період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014
року без згоди їхнього батька ОСОБА_2
для відпочинку та відвідин баби ОСОБА_6,
і дозволити їй виготовити проїзні
документи для виїзду дітей за кордон.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав і не заперечував, щоб його
неповнолітні діти з 01 серпня 2014 року по
30 серпня 2014 року поїхали до своєї баби
у Білорусію, однак з обов'язковим
поверненням їх додому. Окрім того
зазначив, що у нотаріальній конторі
вони з позивачкою не можуть досягти
згоди щодо вирішення питання виїзду
дітей за межі України.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, Голубчук Т.П. проти
задоволення позовних вимог не
заперечила, посилаючись на те, що
надання дозволу на виїзд неповнолітніх
дітей за кордон не порушує прав та
інтересів як дітей, так і їхнього
батька.

Заслухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд доходить
висновку, що позов належить
задовольнити, зважаючи на таке.

Статтею 313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), опікунів і в їхньому
супроводі чи в супроводі осіб, які
уповноважені ними.

Пунктом 8 статті 7 СК України
встановлено, що регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим врахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Підпунктом 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" передбачено,
що за відсутності згоди одного з
батьків, виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду про надання дозволу на виїзд за
межі України громадянина, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Судом встановлено, що сторони у справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_1 від 01
лютого 2007 року та серії НОМЕР_2 від 04
червня 2008 року, виданими
Видричівською сільською радою
Камінь-Каширського району (а.с. 6, 7).

З пояснень у судовому засіданні
позивачки вбачається, що вона разом з
неповнолітніми дітьми має намір
поїхати у гості до своєї матері у
Білорусію, де діти зможуть відпочити та
поспілкуватися зі своєю бабою, однак
відповідач згоди на їх виїзд за межі
України не дає.

У судовому засіданні сторони досягли
взаємної згоди щодо тимчасового виїзду
неповнолітніх дітей з 01 серпня 2014 року
по 30 серпня 2014 року за межі України до
Республіки Білорусь, де проживає їх
баба.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

На думку суду, тимчасовий виїзд
неповнолітніх дітей з 01 серпня
2014 року по 30 серпня 2014 року включно у
Республіку Білорусь не позбавляє
відповідача можливості брати участь у
вихованні та спілкуванні з ними.

Будь-яких інших обставин, які б
свідчили про те, що виїзд неповнолітніх
дітей за межі України суперечить їх
інтересам або інтересам інших осіб,
судом не встановлено.

Таким чином, оскільки визнання
відповідачем позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд доходить
висновку про необхідність задоволення
позову.

За згодою позивачки ОСОБА_1 суд не
стягує з відповідача понесені нею
судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись,
ст. ст. 7, 141 СК України, ст. 313 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька -
ОСОБА_2 оформити проїзні документи для
тимчасового виїзду з 01 серпня 2014 року
по 30 серпня 2014 року неповнолітніх дітей
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі держави Україна до
Республіки Білорусь.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з їх матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу
батька - ОСОБА_2, у період з 01 серпня 2014
року по 30 серпня 2014 року, за межі
держави Україна до Республіки Білорусь
з обов'язковим поверненням дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до держави Україна.

Рішення може бути оскаржене до судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області
через Камінь-Каширський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: О. В. Антонюк