Суддя: Перетятько О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

« 28» травня 2014 року Центрально - Міський
районний суд м. Горлівки в складі:
головуючого - судді Перетятька
О.Ю.,

при секретарі Березка
С.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1
,

представника
позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Горлівці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Горлівської міської
ради, третя особа на стороні
відповідача Перша Горлівська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту проживання сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу,усунення від права на
спадкування,

В С
Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з названим
позовом. Свої вимоги мотивувала
наступними обставинами. 14.09.1984р. вона
була зареєстрована та почала мешкати
за адресою: АДРЕСА_1. У 1984 році
познайомилась та в тому ж році почала
проживати спільно з ОСОБА_6, який був
зареєстрований за вказаною адресою
02.11.1984р. З того часу вони фактично
мешкали в одному помешканні однією
сім'єю без укладення шлюбу, вели
спільне господарство, у нах був
спільний бюджет, вважали себе по
відношенню один до одного чоловіком та
дружиною. Мешкаючи разом, у лютому 1996
року вона та ОСОБА_6 зазначену квартиру
шляхом приватизації спільно придбали в
приватну власність. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 помер. Вважаючи себе єдиним
спадкоємцем на майно, що належало
ОСОБА_6, після його смерті у встановлені
ЦК України строки позивач звернулася в
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини. Нотаріус під час
вивчення наданих нею документів
дізналась від неї, що у померлого
ОСОБА_6 є брат ОСОБА_3. Крім того, позивач
повідомила нотаріусу, що вона з
померлим ОСОБА_6 мешкала однією
родиною, як чоловік та жінка без
укладання шлюбу. На вказане нотаріус
повідомила, що позивач помилково
вважає себе дружиною померлого у
зв'язку з тим, що їх шлюб не був
зареєстрований в органах РАГС. За таких
обставин нотаріус не має можливості
оформити спадщину, оскільки відповідно
до вимог чинного законодавства позивач
не може вважатися спадкоємцем
померлого за відповідною чергою. Також
нотаріусом їй було повідомлено, що для
вирішення цього питання необхідно
звернутися до суду з відповідним
позовом. Після цього позивач
звернулася за правовою допомогою до
адвоката, який їй пояснив, що
відповідно до ст.1264 ЦК України вона має
право на спадкування у четверту чергу,
як особа, яка проживала зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, а ОСОБА_3
відповідно до ст.1262 тогож кодексу має
право на спадкування у другу чергу, як
брат спадкодавця. Вона зверталася до
суду з відповідною позовною заявою, яка
за заявою її представника була
залишена без розгляду. Після цього
дізналася, що відповідач звернувся до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6 Позивач
та ОСОБА_6 тривалий час мешкали однією
сім'єю, як чоловік і жінка без укладання
шлюбу. У них було спільне господарство,
вони вели спільний бюджет, піклувались
один про одного, мали взаємні права та
обов'язки. Декілька років до своєї
смерті ОСОБА_6 тяжко хворів, потребував
постійної допомоги та нагляду, що
підтверджується медичними
документами, копії яких додаються до
позовної заяви. При цьому, через
похилий вік та хворобу він був у
безпорадному стані, не міг самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування. Весь цей час
вона матеріально забезпечувала його,
опікувалася за ним, оплачувала його
лікування та постійно здійснювала
догляд за ним, контролювала щоденно
прийом ним ліків, забезпечувала
належні умови йому для життя,
харчуванням, надавала іншу допомогу.
Також самотужки здійснювала оплату
комунальних послуг, що підтверджується
квитанціями про їх оплату. Все це я
робила самостійно, без участі
будь-кого, у тому числі й його брата -
відповідача по справі. Під час хвороби
ОСОБА_6, ОСОБА_3 жодного разу його не
відвідав. За хворим не піклувався,
матеріальної та будь-якої допомоги,
спрямованої на лікування та утримання
ОСОБА_6, не надавав. При цьому
відповідач достовірно знав про стан
здоров'я померлого. Відповідач також не
приймав ніякої участі у організації та
здійсненні похорон свого брата. Після
смерті ОСОБА_6 за накопичені кошти
займалась його похованням, здійснивши
всі умови по проведенню і організації
похорон оплативши всю вартість послуг.
У теперішній час вона відвідує та
утримує в належному стані його могилу.
При цьому, відповідач, який є братом
померлого, ніякої участі в усьому цьому
не приймає. Таким чином, відповідач по
справі - рідний брат покійного ОСОБА_6,
ухилявся від надання допомоги своєму
рідному брату, не займався і не
допомагав їй піклуватися та утримувати
свого рідного брата не навідував його
під час хвороби, хоча про стан ОСОБА_6
обізнаний був. Цей факт можуть
підтвердити свідки. У відповідності ч.2
ст.267 СК України - повнолітні брати і
сестри зобов'язані утримувати
непрацездатних повнолітніх братів і
сестер які потребують матеріальної
допомоги. Відповідно вимог ч.3 ст.1224 ЦК
України - не мають права на спадкування
за законом батьки (усиновлювач) та
повнолітні діти (усиновлені) а також
інші особи, які ухилялись від надання
допомоги спадкодавцеві, який через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
був у безпорадному стані. Відповідно до
ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані,
Правовою підставою для застосування
судом ч.5 ст.1224 ЦК України є сукупність
таких обставин: 1. Спадкоємець за
законом ухилявся від надання допомоги
спадкодавцеві; 2. Спадкодавець через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
був у безпорадному стані; 3.
Спадкодавець потребував допомоги.
Частина 5 ст.1224 ЦК України розкриває
правові підстави її застосування та не
встановлює суб'єкта права, якому
належить право позову про усунення від
права на спадкування за законом. При
цьому, враховуючи те, що спадкоємиць ІІ
черги брат померлого - ОСОБА_3 ухилявся
від надання допомоги спадкодавцеві,
який через свій стан здоров'я
потребував такої дороги, вважає, що
його необхідно усунути від права на
спадкування за законом. Просить
встановити факт проживання позивача -
ОСОБА_1 з ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю без
укладання шлюбу з 02.11.1984р. по 09.01.2013р.
Усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування після смерті його рідного
брата ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач
наполягала на своїх вимогах. Додатково
пояснила, що в позовній заяві
відображено проживання з 1984 р. з
ОСОБА_6, фактично ж вона з ним розпочала
проживати раніше, за іншою адресою. З
ним вона перебувала у фактичних
шлюбних стосунках 40 років(з 1973 р.) і за
цей час ОСОБА_3 лише два рази приїжджав
до ОСОБА_6. В перший раз це сталося, коли
зламалася машина(1973 р), а потім - у 2012 р.
Реєстрації шлюбу не придавали
значення, у них був спільний бюджет, все
майно спільне. ОСОБА_6 важко хворів (у 2007
р. переніс перший інфаркт,
обструктивний бронхіт, гіпертонія,
цистит ), за ним здійснювала догляд лише
вона. Відповідач про це знав, але
ніякої допомоги не надавав, не
приїжджав. Останнім часом її ОСОБА_6
отримував 2700 грн. пенсії на місяць.
Приїхав відповідач лише безпосередньо
перед смертю ОСОБА_6, якого хоронила
вона сама.

Представник позивача наполягав
на позові, мотивуючи вимоги аналогічно
викладеному в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав. Його
брат дійсно хворів, бо працював довгий
час на шахті. За телефоном він казав, що
його стан стабільний. Померлий брат все
життя допомагав йому. Відповідач
запитував у ОСОБА_6, чи є у останнього
гроші, той відповідав, що є. Відповідач
не надавав матеріальної допомоги
брату, тому що той матеріально був
добре забезпечений. Він до брата
приїжджав чотири рази, брат
категорично не бажав одружуватись з
позивачкою, але факт проживання
позивачки з братом, відповідач визнає.
Коли приїжджав до брата на 70 - річчя,
пропонував переїхати до нього, але той
відмовився. У грудні 2012 року позивач
сказала, що стан ОСОБА_6 важкий. 08 січня
2013 р. позивач подзвонила та сказала, що
брат просить приїхати. Коли відповідач
приїхав, стан брата був поганий, він
незабаром помер. Відповідач оплатив
поминальний обід, купив горілку. За
власний рахунок він встановив
пам'ятник брату. В подальшому, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, неодноразово
повідомлявся про час та місце розгляду
справи, у судове засідання не з'явився,
тому суд завершив розгляд справи в його
відсутності.

Представник відповідача
Горлівської міської ради, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, подв клопотання
з проханням розглянути справу в його
відсутності(а.с. 52).

Представник третьої особина
стороні відповідача Першої
Горлівської державної нотаріальної
контори, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справ, у судове засідання не з'явився,
просив розглянути справу в йоо
відсутності(а.с. 90).

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона
добре знає позивачку та ОСОБА_6 Коли
останньому стало погано, то вона
поїхала до лікарні, там вже був
відповідач. Він був на похоронах, на 40
днів. Потім зі слів позивача, їй стало
відомо, що відповідач бажає забрати
квартиру. Однак потім у позивачки з
відповідачем виникли неприязнені
стосунки з приводу спадкування
грошових вкладів у банках. Свідок
товаришувала з ОСОБА_6, останній добре
відкликався про відповідача. ОСОБА_6, та
позивачка проживали однією сім'єю,
однак він не хотів укладати з нею шлюб.
Вона бувала в будинку позивачки та
ОСОБА_6 3-4 рази на рік, і в ці рази не
бачила там відповідача.

Свідок ОСОБА_9 показала, що
позивачка - її сусідка та подруга
померлої свекрові свідка. ОСОБА_1 знає з
1988 р., вона вже проживала з ОСОБА_6,
свідка навіть не догадувалася, що вони
не розписані. Будь - які родичі, їх не
навідували. Коли ОСОБА_6 хворів, догляд
за ним здійснювала лише позивач до
самої його смерті. ОСОБА_3 вона не знає
взагалі, він ніколи не приїжджав до них.

Свідок ОСОБА_10 показала, що знає
позивачку з 1984 р., вона була подругою
свекра та свекрові свідка. Весь час
здійснювала догляд за ОСОБА_6 Вона
знала їх як чоловіка та дружину, навіть
не знала, що вони не розписані. Будь -
хто із родичів ОСОБА_6 за весь час
спілкування не приїжджав. Похоронами
займалася позивачка, розраховувалася
вона. Відповідач нічим не допомагав.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він
сусід позивача. ОСОБА_6 та ОСОБА_1
проживали однією сім'єю, здійснювала за
ним постійний догляд. Окрім сусідів
ніхто в гості до них не приходив. Після
перенесеного ОСОБА_6 інфаркту, ніхто,
окрім позивачки за ним догляд не
здійснював. Він їх знає з 1984 р. як
чоловіка та дружину, вони вели спільне
господарство.

Суд, заслухавши пояснення сторін
та їх представників, показання свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає
встановленим наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована разом із
ОСОБА_6.(був зареєстрований до його
смерті, знятий з реєстрації 23.01.2013 р.) з
14.09.1984 р. по АДРЕСА_1, що підтверджено
копією довідки від 31.10.2013 р. ПП «Фактор-
Інвест»(а.с. 13). Згідно із свідоцтвом про
право власності на житло від 22 лютого
1996 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1, яку отримали у
власність шляхом приватизації(а.с. 10).
Згідно із актом обслідування житлово -
побутових умов ОСОБА_1, складеним
комітетом мікрорайону « 245 квартал» 25
квітня 2013 року, ОСОБА_1 мешкає та
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в
однокімнатній квартирі з 1984 р. Разом з
нею за цією адресою був прописаний та
проживав ОСОБА_6 з 1984 р. по 09.01.2013 р. На
протязі спільного життя вели спільний
бюджет та спільне господарство(а.с. 12).
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджено копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1(а.с 11).

Відповідно до ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя. Як вбачається з названих вище
документів, показань свідків ОСОБА_1 з
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживали однією сім'ю без укладання
шлюбу з 1984 року по ІНФОРМАЦІЯ_1(день
смерті ОСОБА_6). Не оспорює цей факт і
відповідач. Згідно із ст. 74 СК України
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. Отже, факт
спільного проживання осіб однією
сім'єю, які не перебувають у шлюбі між
собою має правове значення, за період
дії ст. 74 СК України, який набрав
чинності з 01 січня 2004 р. Таким чином,
слід встановити факт проживання
позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'ю без укладання
шлюбу з 01 січня 2004 року по 09 січня 2013
року.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 до
Першої Горлівської державної
нотаріальної контори з питання
прийняття спадщини звернулися брат
померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Брат
померлого ОСОБА_3 отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом на грошові
вклади. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про
право на спадщину за заповідальним
розпорядженням на грошові вклади, що
підтверджено відповіддю Першої
Горлівської державної нотаріальної
контори від 07.04.2014 р. (а.с. 90).

Відповідно до статті 1262 ЦК України у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері. До
спадкоємців за законом другої черги
відноситься брат померлого ОСОБА_6
відповідач по справі ОСОБА_3.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
До спадкоємців четвертої черги
відноситься позивач ОСОБА_1.

Відповідно до частини 4-5 ст. 1224 ЦК
України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Положення цієї
статті поширюються на всіх
спадкоємців, у тому числі й на тих, хто
має право на обов'язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідальний відказ. У
судовому засіданні встановлено, що
відповідача зареєстровано з 22.02.2000 р. в
Автономній Республіці Крим, де
проживав весь цей час. Хоча він рідко
приїжджав до брата ОСОБА_6, проте не
втратив з ним відносин як брат з братом,
спілкувався з ним по телефону, що
підтверджено показаннями свідка
ОСОБА_8, сімейними світлинами на ювілеї
ОСОБА_6 (а.с. 76-77), виконаним власноруч
написом на титульній сторінці книги
ОСОБА_6: «ОСОБА_3 и ОСОБА_12 от автора с
наилучшими пожеланиями. Спасибо за
родство. ОСОБА_6 9 октября 2011
года»(мовою оригіналу)(а.с. 58). Дійсно,
ОСОБА_6 страждав за життя рядом
хронічних захворювань(гіпертонічна
хвороба, обструктивний бронхіт, у 2007 р. -
крововилив у головний мозок, інші). У
відповідності із ч. 2 ст. 267 СК України
повнолітні брати і сестри зобов'язані
утримувати непрацездатних повнолітніх
братів і сестер, які потребують
матеріальної допомоги. Проте, ОСОБА_6
отримував значну пенсію, як колишній
шахтар і в матеріальній допомозі не
потребував, за допомогою до брата
ОСОБА_3 не звертався. Пленум Верховного
Суду України в п. 6 постанови від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» роз'яснив, що
слід враховувати поведінку особи,
розуміння нею свого обов'язку щодо
надання допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливості для цього, та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку. Само
по собі ненадання з власної ініціативи
матеріальної допомоги брату не
рівнозначно ухилянню від надання
допомоги спадкодавцеві в розумінні
частин 4-5 статті 1224 ЦК України. Тому в
частині вимог щодо усунення ОСОБА_3 від
права на спадкування після смерті його
рідного брата ОСОБА_6 слід відмовити.

Таким чином, позов підлягає
частковому задоволенню.

З урахуванням того, що позов
задоволено частково, відповідно до
статті 88 ЦПК України стягненню з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають
стягненню витрати із плати судового
збору в сумі 114 гривень 70 копійок.

На підставі викладеного, ст. ст. 21,
24, 267 СК України, ст.ст. 1224, 1262, 1264 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 212 -
217 ЦПК України,

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Горлівської
міської ради, третя особа на стороні
відповідача Перша Горлвська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту проживання сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, задовольнити частково.

Встановити факт проживання позивача
ОСОБА_1 з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
однією сім'ю без укладання шлюбу з 01
січня 2004 року по 09 січня 2013 року.

В частині вимог щодо усунення ОСОБА_3
від права на спадкування після смерті
його рідного брата ОСОБА_6, іншої
частини позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати із плати судового збору в сумі
114 гривень 70 копійок.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення в Апеляційний суд
Донецької області через Центрально -
Міський районний суд міста Горлівки.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О. Ю. Перетятько