№ 233/1484/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Чернецький В.
А.

при секретарі
Купрєєнко А.С.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 про захист прав споживачів та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про
захист прав споживачів та стягнення
коштів, посилаючись на те, що 31 січня 2014
року між позивачем та ФОП ОСОБА_3 було
укладено договір на купівлю та
установку пластикового виробу
загальною площею 7,59 м2. Згідно п.3.1, 3.2
Замовник зобов'язується сплатити
вартість виробу - 8494,30 грн., а продавець
після виконання Замовником п.3.1
відповідно передати та встановити
замовлений виріб. На виконання умов
договору було внесено 3000 грн., як
частину плати за виріб та як зазначено
в п.2.2 Договору ця сума була завдатком
виконання умов договору . В спірному
договорі не встановлений строк, в який
позивач повинна була внести кошти та
відповідно виконати приписи пункту 3.1
Договору. На виконання приписів ЗУ
07.02.2014 року позивач звернулась письмово
до відповідача та повідомила його, про
розірвання договору та просила
повернути сплачені нею кошти. В
телефонній розмові ОСОБА_3 повідомив
позивачу, що внесена сума є завдатком і
відповідно до п.4.1 Договору не підлягає
поверненню. Позивач вважає, що позиція
відповідача є незаконною, а саме : - на
теперішній день, як зазначалось вище,
договір є розірваним, а будь яке
зобов'язання з забезпечення договору
припиняється разом з основним
договором так як воно є додатковим до
нього. Таким чином приписи спірного
договору не можуть застосовуватися з
огляду на припинення зобов'язання
шляхом односторонньої відмови від
нього; - у випадку не згоди з правовою
позицією викладеною в п.1 просить
врахувати, що в п.4.1 Договору
передбачає, що у випадку невиконання
Замовником п.3.1 договору він
вважається розірваним. У разі
припинення зобов'язань до початку його
виконання - завдаток підлягає
поверненню; - в порушення приписів ст..18,
ст..19 ЗУ «Про захист прав споживачів»
умови п.4.1 договору обмежують права
споживачів та є несправедливими. Такі
форми підприємницької діяльності є
нечесним, та відповідно до приписів ч.6
ст.19 є недійсним, тобто їх недійсність
встановлена Законом; - згідно ч.3 ст. 9 ЗУ
«про захист прав споживачів» при
розірванні договору купівлі-продажу
розрахунки із споживачем проводяться
виходячи з вартості товару на час його
купівлі. Гроші сплачені за товар,
повертаються споживачеві у день
розірвання договору, а вразі
неможливості повернути гроші у день
розірвання договору - в інший строк
домовленістю сторін, але не пізніше ніж
протягом семи днів. Таким чином на
теперішній час гроші позивачу не
повернуті, тому позивач змушений
звернутись до суду та просить стягнути
з відповідача суму авансу у 3000 грн..

Позивач у судове засідання з'явилася,
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі по підставам, вказаним у позові.
Також пояснила, що через тиждень після
складання угоди з відповідачем
відмовилася від заказу, оскільки
останній їй повідомив, що ціна заказу
буде збільшена у зв'язку із
нестабільністю економічної ситуації у
регіоні, а термін виконання робіт
значно продовжений, а також
запропонував їй сплатити повну суму
договору. У телефонній розмові з
відповідачем на її вимоги повернути
аванс відповідач пояснив, що завдаток
не повертається у зв'язку з її відмовою
від угоди.

Відповідач в судове засідання не
з'явився по невідомій для суду причині,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

На підставі ст. 224 ЦПК України, суд
вважає, що по справі можливо винести
заочне рішення на підставі наявних у
справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 січня 2014 року
між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була укладена
угода № DQ-2860, яка була підписана обома
сторонами та скріплена печаткою
юридичної особи. Відповідно до умов
договору виконавець, тобто відповідач,
повинен був організувати установку та
передати у власність замовнику
пластикові вікна та пластикові
конструкції на балкон загальною площею
7,59 м.кв., загальна сума договору складає
8494,3 грн.. При підписанні договору
позивачка ОСОБА_1 сплатила позивачу
відповідно до п.2.2 Договору 3000 грн. як
завдаток.

Отже, між позивальницею та
відповідачем склалися правовідносини
з приводу поставки товару та надання
послуг, які регулюються ЦК України та
спеціальним Законом «Про захист прав
споживачів».

За положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів»

нечесна підприємницька практика
забороняється. Нечесна підприємницька
практика включає будь-яку діяльність
(дії або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.

Правочини, здійснені з
використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, указаний Закон
установив недійсність правочинів,
здійснених із використанням нечесної
підприємницької діяльності. Нечесною
діяльністю у даному випадку суд вважає
внесенням у договорі запису про
завдаток без посилання на юридичні
наслідки відмови від договору. Крім
того, споживач, як те регулює Закон
України «Про захист прав споживачів»,
має право без будь-яких обмежень
відмовитися від послуг чи товару на
свій розсуд як до їх отримання, так і
після цього якщо його не влаштовує їх
якість, ціна, тощо. Умови договору про
завдаток як такий обмежую
волевиявлення споживача і є нікчемним
правочином з наведених причин.

При винесенні вищевказаного
висновку суд також керувався правовими
позиціями Постанови Верховного Суду
України від 23.05.2012 року (справа №6-35цс12),
які відповідно до вимог ст.360-7 ЦК
України є обов'язковими для всіх судів
України.

Відповідно до ст.216 ЦК України у
разі недійсності правочину кожна зі
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину.

У зв'язку з викладеним, з
відповідача ОСОБА_3 підлягають
стягненню на користь ОСОБА_1 сплачені
нею по нікчемному правочину кошти у
сумі 3000,00 грн.

Також, на підставі вимог ст. ст.
79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з
відповідача судові витрати по справі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 3, 14, 60, 88, 213-215, 224-226, 360-7
ЦПК України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.
19 Закону України Про захист прав
споживачів, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної
особи підприємця ОСОБА_3 задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у
рахунок відшкодування судових витрат
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя