Справа №585/3899/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Глущенко Номер провадження
22-ц/788/1403/14 Суддя-доповідач - Собина
Ольга. Іванівна. Категорія - 25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 17 червня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія», ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 17 червня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» (UTICO) на
користь ОСОБА_2 15361 грн. 69 коп., а саме: у
відшкодування матеріальної шкоди в
результаті механічного пошкодження
автомобіля ВАЗ 2102 в сумі 10 858 грн. 24 коп.;
пені за період з 20 січня 2012 року по 29
травня 2014 року в сумі 3 735 грн. 89 коп.; 3 %
річних від простроченої суми грошового
зобов'язання за період з 20 січня 2012 року
по 29 травня 2014 року в сумі 767 грн. 56 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» (UTICO) на
користь ОСОБА_2 1000 грн. у відшкодування
витрат на правову допомогу.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» (UTICO) на
користь держави 243 грн. 60 коп. судового
збору до спеціального фонду Державного
бюджету України.

Вказане рішення суду ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія»
оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
на порушення норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що в матеріалах
кримінального провадження №1/1815/26/2012
(справа №1-383/2011) оглянутих у судовому
засіданні вбачається, що позивачу та
його дружині обвинуваченим ОСОБА_4 було
відшкодовано 17 000 грн. При цьому жодного
посилання з приводу того, що зазначену
шкоду відшкодовано в якості
компенсації моральних збитків
відсутні. Також зазначається, що при
закритті кримінальної справи №1-383/2011,
судом однозначно було встановлено, що в
рамках кримінальної справи вжито всіх
заходів для належного та достатнього
відшкодування позивачу завданих
збитків або усунення заподіяної шкоди.

Також апелянт зазначає, що судом
безпідставно стягнуто збитки від
інфляції, 3 відсотки річних та пеня за
період, що перевищує 2 календарних роки,
хоча відповідні вимоги обмежені
річним строком.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали цивільної справи та
матеріали кримінальної справи № 1-383/11
і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав:

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, 31
жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду
з уточненим у подальшому позовом,
мотивуючи тим, що 16 серпня 2011 року в м.
Ромни Сумської області по вул.
Конотопській сталася
дорожньо-транспортна пригода, при якій
ОСОБА_4, керуючи автомобілем КАМАЗ-65115,
р.н. НОМЕР_1 на підставі довіреності
виданої власником автомобіля ОСОБА_3,
(т.1,а.с.241), порушивши правила дорожнього
руху, виїхав на зустрічну смугу руху та
здійснив зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2102 р.н. НОМЕР_2 з причепом ПВА-У5, р.н.
НОМЕР_3 під керуванням позивача і
автомобіль зазнав механічних
ушкоджень, а його дружина та близькі
родичі - тілесних ушкоджень.

На час здійснення
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4
керував автомобілем по довіреності,
виконуючи трудові обов'язки по
перевезенню вантажу в м. Ромни.
Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників при експлуатації автомобіля
КАМАЗ здійснено ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія».

ОСОБА_4 мав надану ОСОБА_3 довіреність
на право керування автомобілем, поліс
№АА/2351168 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 11.01.2011 року страховика ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія». Відразу після
дорожньо-транспортної пригоди позивач
повідомив про даний факт страховика,
представника страхової компанії
«Провідна», який в свою чергу повідомив
страхову компанію ПрАТ «УТСК». Також
про страховий випадок повідомив свого
страховика ПрАТ «УТСК» і страхувальник
ОСОБА_3, проте заподіяна шкода не
відшкодована.

Позивач просив стягнути з ПрАТ «УТСК» 10
858,24 грн. матеріальної шкоди, 3 735,89 грн.
пені за період з 20.01.2012 р. по 29.05 2014 р., 3 %
річних згідно ст. 625 ЦК України 767,56 грн.,
2500 грн. моральної шкоди, а з ОСОБА_3
розмір франшизи в сумі 500 грн., моральну
шкоду 4000 грн.

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 999 ЦК України передбачено, що
законом може бути встановлений
обов'язок фізичної або юридичної особи
бути страхувальником життя, здоров'я,
майна або відповідальності перед
іншими особами за свій рахунок чи за
рахунок заінтересованої особи
(обов'язкове страхування). До відносин,
що випливають із обов'язкового
страхування, застосовуються положення
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Статтею 22.1 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
володільців наземних транспортних
засобів» (в редакції, що діяв на час
заподіяння шкоди) передбачено, що при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду про
обґрунтованість вимог позивача в
частині стягнення на його користь
матеріальної шкоди в результаті
пошкодження автомобіля в сумі 10858 грн.24
коп., оскільки висновком судового
експерта від 5 травня 2014 року
встановлено, що ринкова вартість
належного позивачу автомобіля, що був у
користуванні без пошкоджень станом на
16 серпня 2011 року складає 11358 грн.24 коп., з
врахуванням пошкоджень на момент
проведення експертизи - 4873 грн.62 коп.,
вартість відновлювального ремонту - 13979
грн.24 коп., вартість матеріального
збитку - на момент проведення
експертизи - 11358 грн.24 коп.

Таким чином, оскільки ремонт
пошкодженого належного позивачу
автомобіля є економічно не
обґрунтованим, а власник транспортного
засобу згоден із визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
тому місцевий суд обґрунтовано
визначив, що відшкодування шкоди
позивачу має відповідати вартості
транспортного засобу до ДТП та витрати
з евакуації транспортного засобу до
місця ДТП, що становить 10858 грн.24 коп.
(11358 грн.24 коп. - 500 грн. франшиза).

Також колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду про те, що
автомобіль позивача, який визнаний
фізично знищеним, після відшкодування
збитків повинен бути повернутий ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія». Такий висновок узгоджується
з п.30.3 ст.30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
володільців наземних транспортних
засобів» (в редакції, яка діяла на час
спричинення шкоди), якою встановлено,
якщо транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишки транспортного засобу
отримує страховик чи МТСБУ.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що позивачу
заподіяну ДТП майнову шкоду було
відшкодовано під час розгляду
кримінальної справи обвинуваченим
ОСОБА_4, що, на думку апелянта,
підтверджується постановою
Роменського міськрайонного суду від 4
квітня 2012 року про звільнення ОСОБА_4
від кримінальної відповідальності за
ч.1 ст.286 КК Украни у зв'язку із
примиренням з потерпілими. В той же час,
як вбачається із заяви ОСОБА_2 та його
дружини ОСОБА_5 (потерпілої по
кримінальній справі) з якою вони
звернулись до суду під час розгляду
кримінальної справи, останні не
заперечували проти закриття
кримінальної справи відносно
обвинуваченого ОСОБА_4 і зазначали про
те, що моральну шкоду в сумі 1700 грн.00
коп. їм відшкодовано а за
відшкодуванням майнової шкоди вони
будуть звертатися в порядку
цивільного судочинства (т.2 а.с.43).

Таким чином, майнову шкоду заподіяну
позивачеві страховиком ПрАТ «УТСК»
відшкодовано не було.

Колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги щодо не
застосування місцевим судом строку
позовної давності до вимог про
стягнення 3 відсотків річних та пені,
оскільки відповідно до ч.3 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, а з матеріалів цивільної
справи вбачається, що відповідач за час
розгляду справи в місцевому суді не
звертався із заявою про застосування
річного строку позовної давності до
цих вимог визначених п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, яким у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені та їм дана
належна оцінка, порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута в межах
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, тому апеляційний
суд приходить до висновку, що рішення
суду є законним і обґрунтованим, і його
слід залишити без змін

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»
відхилити.

Рішення Роменського міськрайоннного
суду Сумської області від 17 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -