АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4187/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Петрюк Т.М. Доповідач - Петешенкова
М.Ю. Категорія 21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

16 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог: державний нотаріус
Верхньодніпровського районного
нотаріального округу Малашова Галина
Вікторівна про визнання недійсним
договору дарування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивачка звернулась
до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 11 жовтня 2012 року
за нотаріально посвідченими
договорами дарування вона передала
належні їй житловий будинок та
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_3 Вважає, що договори укладені на
вкрай невигідних для неї умовах, під
впливом тяжкої для неї обставини
(хвороби) внаслідок психологічного
тиску на неї онука - відповідача за
справою при наступних обставинах. В 2001
році вона перенесла тотальне
ендопротезування лівого
тазостегнового суглобу, після операції
вона постійно відчуває біль та
дискомфорт у лівій нозі. Крім цього,
після операції у неї почав
деформуватись хребет, з»явились
дифузні протрузії хрестового відділу
хребта, що супроводжувались нестерпним
болем, порушення органів слуху у
вигляді невриту слухового нерва, зору у
вигляді катаракти обох очей,
сердечно-судинної системи - ішемічна
хвороба серця. Усі ці хвороби мають
хронічний стан. Щоб не втратити зір їй
рекомендовано зробити хірургічну
операцію на обох очах. Але із-за браку
грошей не мала змоги зайнятись
лікуванням, чим дуже ускладнила своє
життя. Їй протипоказані психоемоційні
переживання та навантаження та за
станом свого здоров»я та потребує
сторонньої допомоги, як фізичної так і
емоційної. Так як самостійно не завжди
може впоратись. Єдина людина на яку
вона могла розраховувати це її онук
ОСОБА_3 Однак, ставлення онука до неї
дуже погане, а останні три роки стало
нестерпним. між нею та відповідачем
постійно виникали непорозумінні та
сварки. Все це шокувало її впливало на
її психо - емоційний стан, приводило до
гіпертонічних криз. Вона все більше
вимушена була звертатись до сторонніх
людей за допомогою. Онук почав вимагати
від неї подарувати йому будинок,
погрожуючи, що в іншому випадку
припинить надавати їй допомогу та
навіть виселить з будинку, не
приховуючи, що йому важко проживати з
немічною в одному будинку. Спочатку
вона не погодилась на вимоги онука,
усвідомлюючи наслідки дарування
будинку онукові, проте постійні сварки
стали для неї нестерпними, тому вона
погодилась на запропоновані умови.
Зазначає, що вищевказані договори
дарування були укладені нею внаслідок
психічного тиску зі сторони ОСОБА_3,
який знаючи про те, що психологічні
навантаження для неї є нестерпними
систематично, впродовж тривалих років
продовжував скандали, шантажував її
безпомічним станом та вимагав
подарувати йому будинок. Просила
визнати вищевказані договори
дарування жилого будинку та земельної
ділянки від 11 жовтня 2012 року
недійсними.

Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено (а.с.68-73).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування матеріального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин,
який вчинено особою під впливом тяжкої
для неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом
недійсним незалежно від того, хто був
ініціатором такого правочину.

Відповідно до ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч.1 ст.722 ЦК України,
право власності обдаровуваного на
дарунок виникає з моменту його
прийняття.

Частиною четвертою цієї статті
передбачено, що прийняття
обдаровуваним документів, які
посвідчують право власності на річ,
інших документів, які посвідчують
належність дарувальникові предмета
договору, або символів речі (ключів,
макетів тощо ) є прийняттям дарунка.

11 жовтня 2012 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3
договір дарування належного їй на
праві власності жилого будинку, який
розташований в АДРЕСА_1 та земельної
ділянки за вказаною адресою. Договір
дарування жилого будинку посвідчено
нотаріально та він включений до
електронного реєстру прав власності на
нерухоме майно.

Оцінюючи докази в їх сукупності
колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 на час
укладання договору дарування
усвідомлювала значення своїх дій.
Перед укладенням договору і в момент
укладення договору, нотаріусом були
роз'яснені вимоги недійсності
правочину, про що свідчить зміст
договору.

Оспорюванний договір було складено
відповідно до вимог чинного
законодавства. Волевиявлення
позивачки на момент укладання договору
дарування відповідало його внутрішній
волі. Той факт, що позивачка залишився
проживати у будинку після укладення
договору дарування не свідчить, що
обдарований не прийняв дар.

Жодних доказів того, що договір
дарування був укладений під впливом
тяжкої для позивачки обставини і на
вкрай невигідних для неї умовах, в
судовому засіданні позивачкою не було
надано.

Посилання позивачки на стан
здоров'я та її вік, ніяк не впливають на
її волевиявлення при укладенні
договору.

Таким чином, враховуючи встановлені
у судовому засіданні обставини та
наведені вимоги закону, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позивачка не надала переконливих
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог і рішення суду першої
інстанції про відмову в позові є
законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: