У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ізмайлова Т.Л.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 27 січня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 05 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві, Печерського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у м. Києві, Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці про захист
честі, гідності й ділової репутації та
відшкодування моральної і майнової
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Печерського районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_3, ГУ МВС України в м.
Києві, Печерського РУ ГУ МВС України у
м. Києві, Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці про захист
честі, гідності й ділової репутації та
відшкодування моральної і майнової
шкоди.

Позивач просив суд солідарно стягнути
з відповідачів на свою користь 165 000,00
грн на відшкодування моральної шкоди;
стягнути солідарно з відповідачів
суми, сплачені у зв'язку з наданням
правової допомоги у розмірі 39 675,00 грн;
стягнути солідарно з відповідачів суму
невиплаченого (недоотриманого)
заробітку, як втрачені позивачем
доходи (упущена вигода) у розмірі 35 100,00
грн; зарахувати період часу з моменту
вимушеного звільнення позивача з
роботи і до моменту його наступного
працевлаштування на новій посаді через
6,5 місяців, а саме з 01 квітня 2010 року по 19
жовтня 2010 року до загального стажу
роботи за спеціальністю та
безперервного стажу проходження
державної служби.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 27 січня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 05 червня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись із
вищезазначеними судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
подав касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані ним судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві, Печерського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці про
захист честі, гідності й ділової
репутації та відшкодування моральної і
майнової шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.