Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/463/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_2

на ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від 17 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі
ПАТ "ОТП Банк" або банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 Остаточно просило солідарно
стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
від 17 вересня 2007 року у сумі 1 279 515,78 грн.
У січні 2014 року банк подав заяву про
забезпечення позову, в якій просив
накласти арешт на грошові кошти, рухоме
і нерухоме майно, що належить
відповідачам на праві приватної
власності.

Ухвалою Богунського районного
суду м. Житомира від 17 березня 2014 року
заяву про забезпечення позову
задоволено частково. Накладено арешт
на рухоме майно - шість автомобілів та
нерухоме майно - чотири земельні
ділянки. У задоволенні решти вимог
заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду
першої інстанції, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.
Просять, посилаючись на порушення норм
процесуального права, ухвалу скасувати
та постановити нову, якою в задоволенні
заяви про забезпечення позову
відмовити. Скаргу обґрунтовують тим,
що суд в порушення вимог
процесуального законодавства не
перевірив скільки коштує майно окремо
та в цілому, чи належало воно їм на
момент постановлення ухвали та чи не
порушуються права інших осіб, а також
наявність доказів, які б
підтверджували, що невжиття заходів
забезпечення позову може призвести до
утруднення або неможливості у
майбутньому виконати рішення суду.
Автомобілі не належать їм, арешт
накладено на земельні ділянки, що
належать особам, які не є сторонами по
справі, в результаті чого обмежено
право власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших
осіб, що є власниками даного майна.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову частково, суд першої інстанції
виходив із того, що є підстави вважати,
що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду по
даній справі.

Із матеріалів справи вбачається, що у
2007 році ОСОБА_1 одержав кредит у сумі 143
760 швейцарських франків, але належним
чином його не повертає та не сплачує
проценти за користування кредитом,
внаслідок чого утворилася
заборгованість у сумі 1 279 515 грн. 78 коп.
За виконання позичальником зобов'язань
поручилися ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Як пояснив представник банку,
заборгованість за кредитним
зобов'язанням збільшується.

З огляду на вище викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб. Позов
забезпечений у спосіб, передбачений
законом.

Накладаючи арешт на шість автомобілів,
суд першої інстанції виходив з
інформації, яка надана Центром безпеки
дорожнього руху та автоматизованих
систем при МВС України, зі змісту якої
вбачається, що автомобілі, на які
накладено арешт, належать на праві
власності відповідачам по справі, а
саме, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.12-21).

Висновки суду першої інстанції
відносно належності відповідачам
спірних автомобілів не спростовані.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що
автомобілі не належать відповідачам,
не підтверджуються жодними доказами, а
суд не може ґрунтувати висновки на
припущеннях.

Земельна ділянка площею 0,1000га,
розташована в с. Зарічани
Житомирського району Житомирської
області, належить на праві спільної
часткової власності по ? частці ОСОБА_1
та ОСОБА_5, яка не є відповідачем по
справі, що підтверджується державним
актом серії ЯГ №793949 від 30 січня 2008
року, а земельна ділянка площею 0,6500 га,
розташована в с. Дениші Житомирського
району Житомирської області, належить
на праві спільної часткової власності
по 1/3 частці ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6,
який не є відповідачем по справі, що
підтверджується державним актом серії
ЯД №565655 від 08 червня 2010 року.

Хоча виділ частки відповідачів із
спільного майна в натурі не відбувся,
але суд наклав арешт лише на половину
земельної ділянки, що розташована у с.
Зарічани, та на дві треті частини
земельної ділянки, розташованої в с.
Дениші. Права відповідачів ухвалою не
порушені, а співвласники земельних
ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6, право
власності яких зачіпає ухвала про
забезпечення позову, її не оскаржили у
встановленому законом порядку, а
відтак доводи апеляційної скарги
відносно земельних ділянок не
заслуговують на увагу.

Окрім того, чинне законодавство
гарантує захист права власності.
Зокрема, власники майна не позбавлені
права звернутися з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту; не можна
звернути стягнення на частку у майні,
що є спільною частковою власністю, не
виділивши її в натурі тощо.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що види забезпечення позову не
співмірні із заявленими позивачем
вимогами, не підтверджуються жодними
доказами та ґрунтуються на
припущеннях, а відтак не можуть бути
прийняті колегією суддів до уваги.

Хоча суд першої інстанції при розгляді
заяви про забезпечення позову не
дотримався повністю порядку,
встановленого для вирішення цього
питання, але виявлені недоліки не
тягнуть скасування правильної по суті
ухвали про забезпечення позову з
мотивів, зазначених у апеляційній
скарзі, а відтак колегія суддів залишає
ухвалу суду про забезпечення позову
без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Богунського районного
суду м. Житомира від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: