Справа № 2-2298/12
Провадження № 22ц/782/2372/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

Головуючого судді - Лозко Ю. П.

Суддів: Пащенко Л. В., Соловей
Р.С.

При секретарі : Скорохватові
Я. О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 08 травня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, ОСОБА_6,
Луганської філії ПП "Спеціалізоване
підприємство Юстиція", третя особа -
Служба у справах дітей Жовтневої
районної у м. Луганську ради про
визнання публічних торгів недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року позивачка ОСОБА_2
у своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_7, Жовтневому ВДВС
Луганського міського відділу юстиції,
ОСОБА_6, ЧП „ СП Юстиція", в якому
послалася, що вона знаходилася у шлюбі
з відповідачем ОСОБА_7 з 19 березня 1977
року по 25 червня 1992 року. У період шлюбу
ними було придбано 36/100 частин
домоволодіння у АДРЕСА_1 на ім'я
відповідача ОСОБА_7 згідно договору
купівлі-продажу від 27 травня 1982 року., в
якому їй належить 18/100 частин згідно
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 30.09.2011 року. Рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 21 травня 2002 року позивачка
призначена опікуном неповнолітнього
ОСОБА_3, який є інвалідом, та з яким вона
проживає у належній їй частині
вказаного домоволодіння. Рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 3.02.2009 року, яке набрало чинності
27.07.2011 року, з відповідача ОСОБА_7 на
користь відповідача ОСОБА_6 стягнуто
5589,36 гр. У процесі виконання цього
рішення, Жовтневим ВДВС м. Луганська
було відкрито виконавче провадження,
державним виконавцем складено акт
опису та арешту від 12.08.2010 року на 36/100
частин вказаного домоволодіння.
Позивачкою було надано державному
виконавцю рішення суду про визнання за
нею права власності на 18/100 частин
вказаного домоволодіння та інші
документи на підтвердження цього,
однак державний виконавець незважаючи
на це передав для реалізації з
прилюдних торгів 36/100 вказаного
домоволодіння, хоча вона боржником
відповідача ОСОБА_6 не є, з неї борги не
стягувалися, тому на її частку не могло
бути звернуто стягнення
заборгованості відповідача ОСОБА_7
Нею дії державного виконавця були
оскаржені до обласного управління
юстиції, однак 6 жовтня 2011 року
відбулися проведені відповідачем ЧП
„СП Юстиція" прилюдні торги, з яких
вказану частину 36/100 домоволодіння
було продано відповідачеві ОСОБА_4, її
прохання про видачу їй документів про
проведення прилюдних торгів було
залишено без задоволення. Позивачка
вважає, що вказані прилюдні торги та
договір купівлі-продажу є недійсними,
оскільки ними порушено її право
власності, без достатніх підстав
продано належне їй майно з прилюдних
торгів. Крім того, державним виконавцем
було передано вказане майно на
прилюдні торги у період апеляційного
розгляду справи про стягнення боргу з
відповідача ОСОБА_7, на момент продажу
майна з прилюдних торгів більша
частина боргу була погашена у сумі 3000
грн. перерахуванням на рахунок,
вказаний державним виконавцем. Тому,
позивачка просить визнати прилюдні
торги з продажу 36/100 частин вказаного
домоволодіння та договір
купівлі-продажу цих частин недійсними
та повернути сторони у первісний стан.

У подальшому позивачка уточнила
свої позовні вимоги, та посилаючись на
ті ж обставини, зазначила, що
державний виконавець у порушення вимог
ст.. 379 ЦПК України та ст.. 52 Закону
України „ Про виконавче провадження"
не визначив у спірному майні частку
належну боржнику та передав для
реалізації майно, яке боржнику не
належало, чим порушено її та
неповнолітньої дитини конституційні
права на житло та її право власності.
Крім того, порушена процедура
проведення прилюдних торгів, про те, що
такі торги будуть проводитися 6 жовтня
2011 року ні її, ні відповідача ОСОБА_7
належним чином не повідомлено. Крім
того, на даний час вся сума боргу
погашена. Також позивачка вважає, що
покупець - відповідачка ОСОБА_4 э
недобросовісним набувачем, вона э
власницею іншої 64/100 частини спірного
домоволодіння, їй достовірно відомо, що
вони з відповідачем ОСОБА_7 є
співвласниками 36/100 часток. Таким
чином, при виконанні рішення було
порушено загальний порядок звернення
стягнення на майно боржника. Тому
позивачка просить визнати прилюдні
торги з продажу 36/100 часток вказаного
домоволодіння недійсними, повернути
сторонни, організатора прилюдних
торгів та їх переможця у первісний
стан.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 8 травня 2013 року у
задоволенні уточнених позовних вимог
позивачці відмовлено за
необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачка з
рішенням суду не згодна, вважає його
таким, що не відповідає вимогам закону,
просить скасувати та задовольнити її
вимоги.

Заслухавши доповідача, доводи
осіб, які беруть участь у справі,
дослідивши письмові матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно зясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції у повному обсязі не
виконано.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд виходив з того, що на момент
проведення прилюдних торгів,
реєстрація права власності на 36/100
часток була тільки за відповідачем
ОСОБА_7, реєстрація права власності на
18/100 частин за позивачкою відбулася
лише 1 листопаду 2011 року, тому ніяких
порушень у процедурі проведення
прилюдних торгів не допущено, торги
проведено згідно чинного
законодавства.

Таких висновків суд дійшов
помилково.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

За змістом ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених чч.1- 3, 5, 6 ст.203 цього
кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змістуравочину ЦК та
іншим актам цивільного законодавства.

Загальний перелік способів
захисту цивільних прав та інтересів
(закріплених законом
матеріально-правових заходів
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника) визначений у ст.16 ЦК.

Закон «Про виконавче
провадження» визначає загальні
правові основи організації та
діяльності державної виконавчої
служби, її завдання та компетенцію, а
також учасників виконавчого
провадження, закріплює їхні права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (стст.1, 2, 6, 12 закону).

Питання щодо здійснення
підготовки державним виконавцем та
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, а також
реалізації арештованого майна
визначені у пп.5.11, 5.12 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції від15.12.99 №74/5 і зареєстрованої у
Міністерстві юстиції 15.12.99 за №865/4158,
яка розроблена на виконання закону
«Про виконавче провадження» і визначає
умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону, інших
нормативно-правових актів підлягають
примусовому виконанню в разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Правовий аналіз положень
вказаного закону та інструкції
свідчить про те, що вони не
встановлюють порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплюють, як і ст.650 ЦК, такий спосіб
реалізації майна, як його продаж на
прилюдних торгах, і відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів та Міністерства юстиції,
якими визначається порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст.62 закону «Про
виконавче провадження» та пп.5.11, 5.12
інструкції).

Правила проведення прилюдних
торгів визначені тимчасовим
положенням, за яким прилюдні торги є
спеціальною процедурою продажу майна,
за результатами якої власником майна
стає покупець,

який у ході торгів запропонував за
нього найвищу ціну (п.2.2 тимчасового
положення).

Тимчасовим положенням
передбачені певні правила проведення
прилюдних торгів, а саме: по-перше,
правила, які визначають процедуру
підготовки, проведення торгів
(опублікування інформаційного
повідомлення певного змісту про
реалізацію нерухомого майна;
направлення письмового повідомлення
державному виконавцю, стягувачу та
боржнику про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна) (розд.3);
по-друге, правила, які регулюють сам
порядок проведення торгів (розд.4);
по-третє, ті правила, які стосуються
оформлення кінцевих результатів
торгів (розд.6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їхпроведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на прилюдних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами стст.650, 655 та ч.4 ст.656 ЦК, які
відносять до договорів купівлі-продажу
процедуру прилюдних торгів,
результатом яких є видача нотаріусом
свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд.6
тимчасового положення, ст.34 закону «Про
нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч.1- 3 та 6 ст.203 ЦК (ч.1 ст.215
цього кодексу).

Судом встановлено, що позивачка
знаходилася у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_7 з 19 березня 1977 року по 25 червня
1992 року. У період шлюбу ними було
придбано 36/100 частин домоволодіння у
АДРЕСА_1 на ім'я відповідача ОСОБА_7
згідно договору купівлі-продажу від 27
травня 1982 року, в якому їй належить 18/100
частин. Рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 21 травня 2002 року
позивачка призначена опікуном
неповнолітнього ОСОБА_3, який є
інвалідом, та з яким вона проживає у
належній їй частині вказаного
домоволодіння. Рішенням Жовтневого
районного суду м. Луганська від 3.02.2009
року, яке набрало чинності 27.07.2011 року,
з відповідача ОСОБА_7 на користь
відповідача ОСОБА_6 стягнуто 5589,36 гр. У
процесі виконання цього рішення,
Жовтневим ВДВС м. Луганська було
відкрито виконавче провадження,
державним виконавцем складено акт
опису та арешту від 12.08.2010 року на 36/100
частин вказаного домоволодіння.
рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 30.09.2011 року визнано, що
позивачці у цьому домоволодінні
належить 18/100 частин, Про наявність
вказаного рішення позивачка довела до
відома державного виконавця, однак
державний виконавець, незважаючи на
це, передав для реалізації з прилюдних
торгів всі 36/100 вказаного
домоволодіння, у тому числі і належну
позивачці 18/100 частин, хоча вона
боржником відповідача ОСОБА_6 не є, з
неї борги не стягувалися, отже, на її
частку не могло бути звернуто
стягнення заборгованості відповідача
ОСОБА_7 Позивачкою дії державного
виконавця були оскаржені до обласного
управління юстиції, однак 6 жовтня 2011
року відбулися проведені
відповідачем ЧП „СП Юстиція" прилюдні
торги, з яких вказану частину 36/100
домоволодіння було продано
відповідачці ОСОБА_4, проте,
результати торгів оформлені не були,
акт на затвердження не надавався,
свідоцтво про право власності
переможцю торгів не видавалося.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 16.10.2012 року знято арешт з
вказаних належних позивачці 18/100
частин.

Вказані обставини
підтверджуються наданими суду
доказами, не заперечуються сторонами.

За таких обставин, суд дійшов
помилкового висновку про те, що ніяких
порушень у процедурі проведення
прилюдних торгів не допущено, торги
проведено згідно чинного
законодавства, оскільки під час
оскаржуваних торгів було продано
частину нерухомого майна 18/100, які
належать позивачці на праві власності,
та яка ніякого відношення до боргів
відповідача ОСОБА_7 не має.

Реалізовано з прилюдних торгів
могло бути тільки 18/100 часток вказаного
домоволодіння, яка мала бути визначена
відповідно до вимог ст.. 379 ЦПК України
та ст.. 52 Закону України „ Про
виконавче провадження", що відсутнє у
даному випадку.

Відповідно до ст.. 321 ЦК України
право власності є непорушним, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Таким чином, є підстави вважати,
що прилюдні торги проведено з
порушенням права власності позивачки,
що свідчить про недодержання вимог,
установлених чч.1- 3, 5, 6 ст.203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК та
іншим актам цивільного законодавства,
а тому є підстави для визнання
прилюдних торгів, які є по суті своїй
право чином, недійсними.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку переможець прилюдних торгів
на даний час ще не набув у
встановленому порядку права власності
на спірні 36/100 часток, з яких на даний
час право власності на належні
позивачці 18/100 часток у встановленому
порядку зареєстровано за нею, тому
питання пов'язані з участю у прилюдних
торгах відповідачка ОСОБА_4 має
вирішувати у встановленому порядку з
організаторами прилюдних торгів.

Таким чином, судова колегія
вважає, що у суду не було підстав для
відмови у задоволенні позову.

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судове
рішення у цивільній справі" від 18.12.2009
року №14 рішення суду як найважливіший
акт правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права. У зв'язку з цим суди повинні
неухильно додержувати вимог про
законність і обґрунтованість рішення у
цивільній справ. При цьому, рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК України,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК України, а
також правильно витлумачив ці норми.
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що оскаржуване судове
рішення суду першої інстанції, не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
висновки суду не відповідають
обставинам справи та вимогам закону,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору в цій
частині.

У відповідності зі ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду;

5) постановити ухвалу про повне або
часткове скасування рішення суду
першої інстанції і направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі ст.. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням вищевказаних
обставин по справі, судова колегія,
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 309 ЦПК України,
судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 08 травня 2013 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, ОСОБА_6,
Луганської філії ПП "Спеціалізоване
підприємство Юстиція", третя особа -
Служба у справах дітей Жовтневої
районної у м. Луганську ради про
визнання публічних торгів недійсними,
задовольнити частково.

Визнати прилюдні торги з продажу 36/100
частини житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 -
недійсними.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :