Справа № 444/1144/13-ц
Провадження № 2/444/359/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Жовківський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого судді
Зеліско Р. Й.,

при секретарі
Петришин М.Є.

з участю представників відповідачів
Кудрань М.М., ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жовкві цивільну
справу за позовом Приватного
підприємства "Земсервіс" до Публічного
акціонерного товариства "Банк
"Київська Русь", ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору поруки № 135.1/08-08-ПР
від 18.08.2008 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Приватне підприємство
"Земсервіс" звернувся до суду з позовом
до Публічного акціонерного товариства
"Банк "Київська Русь", ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору поруки №
135.1/08-08-ПР від 18.08.2008 року. Свою вимогу
мотивує тим, що 18 серпня 2008 р. між
Акціонерним банком «Київська Русь»
(ПАТ «Банк «Київська Русь») та гр.
ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №
135/08-8. 18 серпня 2008р. між банком,
боржником та Приватним підприємством
«Земсервіс» від імені якого діяв
колишній директор ОСОБА_5 укладено
договір поруки № 135.1/08-08-ПР, відповідно
до п. 2.1. якого ПП «Земсервіс»
забов'язується солідарно з боржником
відповідати перед банком за виконання
боржником зобов'язань по кредитному
договору, за умовами якого загальна
сума кредиту 500 000,00 (п'ятсот тисяч)
гривень. Таким чином, попереднім
директором позивача було підписано
договір поруки, метою якого було
зобов'язати ПП «Земсервіс» відповідати
за кредитними зобов'язаннями боржника,
при цьому гарантією виконання таких
зобов'язань виступало майно самого
підприємства (п. 3.5. Договору поруки).
Згідно п. 2.1. Статуту ПП «Земсервіс» в
редакції, що діяла на момент укладення
договору поруки, підприємство створене
з метою надання послуг, отримання
прибутку від підприємницької
діяльності, задоволення матеріальних
та соціально-побутових потреб його
засновників та працівників.
Підприємство є єдиним майновим
комплексом, що використовується для
здійснення підприємницької
діяльності. Отже, вважає, що виходячи
із положень Статуту та норм чинного
законодавства, основною метою
діяльності Приватного підприємства
«Земсервіс» є здійснення
підприємницької діяльності для
отримання прибутку. Укладення
попереднім директором підприємства
договору поруки перечить меті та
предмету діяльності підприємства.
Укладення названого правочину було
позбавлене для позивача будь-якого
економічного сенсу і підприємницької
доцільності. Вважає, що дії щодо
укладення договорів, за умовами яких
підприємство бере на саме додаткові
грошові зобов'язання і при цьому не
отримує і не може отримати в
майбутньому прибутку, слід вважати
такими, що спрямовані на неправомірне
позбавлення права власності ПП
«Земсервіс» на його майно (в т.ч. і
коштів). Договір поруки не передбачає
ані прямо, ані опосередковано будь-яких
правових механізмів перерозподілу
економічної вигоди від отримання та
використання боржником кредитних
коштів від банку, існування б яких
дозволяло зробити висновок про
наявність обгрунтованої економічної
зацікавленості позивача у відповідних
договорах і відповідність дій по його
укладенню статутним цілям діяльності
господарюючого суб'єкта. Разом з цим,
зазначає, що договір поруки покладає на
позивача додаткову відповідальність,
так як відповідно до п. 2.1. договору
поруки за прострочення погашення
кредиту поручитель зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 10 % від
суми фактичної заборгованості по
кредиту, за прострочення процентів -
поручитель зобов'язаний сплатити
кредитодавцю штраф в розмірі 10 % від
суми отриманих кредитних коштів за
кожен випадок такого порушення.
Відповідно до п. 5.2. договору поруки, при
порушенні строку, визначеного у п.3.1.
цього договору, поручителі сплачують
кредитору штраф у розмірі 5 (п'ять)
відсотків від суми фактичної
заборгованості по кредитному договору.
Укладення вищевказаного договору
поруки суперечить статутним цілям
діяльності позивача. Більше того,
договір поруки укладений з
перевищенням обсягу статутної
дієздатності Приватного підприємства
«Земсервіс». Оскільки відповідно до ч. 1
ст. 215 Цивільного кодексу України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього кодексу, а ч.ч. 1 та 2 ст. 203
Цивільного кодексу України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, тому вважає, що договір
поруки підлягає визнанню недійсним,
оскільки суперечить наведеним вище
положенням законодавства України та
статуту позивача. У зв'язку з
вищенаведеним, просить визнати
недійсним Договір поруки № 135.1/08-08-ПР
від 18 серпня 2008 року.Судові витрати
покласти на відповідачів. Окрім цього,
позивач звернувся до суду з
клопотанням про поновлення строку
позовної давності, мотивуючи свою
вимогу тим, що відповідно до рішення №
03-12 власника Приватного підприємства
«Земсервіс» від 25.06.2012 року відбулося
звільнення ОСОБА_5 з посади директора
Приватного підприємства «Земсервіс»
та призначено новим директором
Підприємства Мєшкова Валерія
Генріховича. 26 червня 2012 року Мєшков
Валерій Генріхович приступив до
виконання обов'язків директора
Приватного підприємства «Земсервіс»
відповідно до Наказу №03/2012 від 26 червня
2012 року. Приступивши до виконання
обов'язків, новопризначеним директором
Підприємства здійснені дії щодо
проведення аналізу
фінансово-господарської діяльності
підприємства, зареєстрованих обтяжень,
обмежень та заборон. Разом з цим,
новопризначеному директору
підприємства Мєшкову В. Г. попереднім
керівником ПП «Земсервіс» ОСОБА_5 не
було передано ні договору поруки, ні
відповідного кредитного договору на
забезпечення якого був укладений
договір поруки. Відтак, лише після 26
червня 2012 року директору ПП
«Земсервіс» Мєшкову Валерію
Генріховичу, стало відомо, що ПП
«Земсервіс» уклало з Акціонерним
банком «Київська Русь» відповідний
договір поруки. Оскільки про факт
існування договору поруки,
неправомірно підписаного попереднім
директором ПП «Земсервіс», стало
відомо новопризначеному директору ПП
«Земсервіс» Мєшкову Валерію
Генріховичу лише після 26 червня 2012
року, вважає, що причини пропуску
(пропущення) строку позовної давності є
поважними. Просить визнати поважними
причини пропуску строку позовної
давності та поновити Приватному
підприємству «Земсервіс» пропущений
строк на подання позовної заяви.
Просить позов задоволити.

Представник Публічного
акціонерного товариства "Банк
"Київська Русь" надала заперечення, які
підтримала в судовому засіданні із
змісту якого вбачається, що ПАТ "Банк
"Київська Русь" не погоджується з
викладеними в позовній заяві
твердженнями та заявленими вимогами,
вважає їх безпідставними,
необгрунтованими, та такими, що не
відповідають дійсності з наступних
підстав. Відповідно до п. 2.1. Статуту ПП
"Земсервіс" підприємство створене з
метою надання послуг, отримання
прибутку від підприємницької
діяльності, задоволення матеріальних
та соціально-побутових потреб його
засновників та працівників. Разом з
тим, п. 3.1. Статуту Підприємства
передбачено, що для досягнення
зазначеної мети та завдань
підприємство має право від свого імені
укладати договори, контракти, а
також вступати в інші юридично
оформлені взаємовідносини з
юридичними та фізичними особами на
території України та за кордоном,
набувати майнові та особисті немайнові
права та нести обов'язки. Звертають
увагу суду на те, що ні положенням
статуту позивача, ні законодавством
України не обмежено органи управління
підприємства укладати договори поруки.
Позивачем не доведено ані
незаконність змісту правочину, ані
недотримання форми правочину, ані
невідповідність волі та волевиявлення
учасників правочину. Враховуючи вище
викладене вважає, що позовні вимоги ПП
"Земсервіс" про визнання недійсним
договору поруки №135.1/08-08-1ТР від 18.08.2008
року, є безпідставними
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню. Просить в
задоволенні позовних вимог ПП
"Земсервіс" про визнання договору
поруки недійсним відмовити.

Представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечила та пояснила, що ОСОБА_3 з
позовом не погоджується зважаючи на
наступне. Позивач стверджує у позовній
заяві, що спірний договір укладений з
перевищенням дієздатності позивача.
Однак таке твердження не відповідає
дійсності. Позивачем не вказано в
позові та не підтверджено будь-якими
доказами те, як саме була перевищена
його дієздатність та того, що ця
дієздатність взагалі була якимось
чином обмежена. Редакцією Статуту
позивача, дійсною на момент укладення
спірного договору, передбачено
можливість укладати договори, вступати
в юридично оформлені відносини як з
фізичними, так і з юридичними особами,
нести обов'язки, користуватись іншими
правами, передбаченими законодавством
(розділ 3 Статуту). Отже, зазначає, що
позивачем не підтверджено належним
чином, що на момент укладення спірного
договору у нього не було необхідного
обсягу дієздатності. Тобто, ПП
«Земсервіс», згідно редакції Статуту,
що діяла в серпні 2008 року, мало повний
обсяг право- та дієздатності, зокрема
мало право укладати будь-які договори,
в тому числі спірний договір поруки.
Окрім того, як вбачається з редакції
Статуту позивача, дійсної на момент
укладення спірного договору,
підприємство створене з метою, зокрема,
задоволення матеріальних та
соціально-побутових потреб його
засновника та працівників. Відповідач
ОСОБА_3 особисто знайомий з колишнім
засновником позивача ОСОБА_7 і на
момент укладення спірного договору вже
перебував з ним у близьких дружніх
відносинах. Зважаючи на це, ОСОБА_7
погодився поручитися за ОСОБА_3 при
одержанні кредиту як особисто, так і
від імені належного йому підприємства -
позивача, а також укласти договір
іпотеки від імені цього ж підприємства,
для чого дав відповідний дозвіл
керівнику підприємства. Наведене
підтверджується листом ОСОБА_7 від 2013 р.
Тож спірний договір був укладений з
метою забезпечення соціальних потреб
засновника позивача у відповідності до
чинної на той час редакції Статуту
позивача. Таким чином, твердження
позивача, що даний договір укладений
всупереч статутним цілям підприємства,
не відповідають дійсності та не
підтверджені належними доказами. Отже,
зазначає, що спірний договір поруки був
укладений з додержанням вимог ст. 203 ЦК
України і є дійсним. Зважаючи на
наведене, вважає позов безпідставним
та необгрунтованим. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників
відповідачів, оглянувши в судовому
засіданні матеріали справи,
проаналізувавши матеріали справи, в їх
сукупності суд встановив.

18 серпня 2008 р. між Акціонерним банком
«Київська Русь» та ОСОБА_3 укладено
Кредитний договір № 135/08-8. 18 серпня 2008
р. між Акціонерним банком «Київська
Русь», ОСОБА_3 та Приватним
підприємством «Земсервіс» від імені
якого діяв на підставі рішення №15 від
11.08.2008 року директор ОСОБА_5, був
укладений договір поруки № 135.1/08-08-ПР,
відповідно до якого ПП "Земсервіс"
зобовязалось солідарно з боржником
ОСОБА_3 відповідати перед АБ «Київська
Русь» за виконання боржником
зобовязань за кредитним договором (п. 2.1
договору поруки).

Як вбачається із п. 2.3 договору поруки
від 18.08.2008 року, поручитель відповідає
перед кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник за повернення кредиту, сплату
процентів, штрафних санкцій та
відшкодування збитків кредитору.

Згідно Статуту ПП «Земсервіс»,
зареєстрованого 08.04.2008 року № запису
8000195, затвердженого засновником
підприємства ОСОБА_7, тобто в редакції
чинній на час укладення договору
поруки 18.08.2008 року, а саме п. 1.1 та п. 2.1.
Приватне підприємство «Земсервіс»
створене громадянином України ОСОБА_7 з
метою надання послуг, отримання
прибутку від підприємницької
діяльності, задоволення матеріальних
та соціально-побутових потреб його
засновника та працівників. Розділом 3
вказаного вище Статуту передбачено, що
підприємство згідно чинного
законодавства має право укладати
договори, контракти, а також вступати в
інші юридично оформлені
взаємовідносини з юридичними та
фізичними особами на території України
та за кордоном, набувати майнові та
особисті немайнові права та нести
обов'язки; користуватися іншими
правами, наданими юридичним особам
чинним законодавством; виконувати інші
дії та нести обов'язки, які випливають з
законодавчих актів України, рішень
місцевих органів влади, цього Статуту
та договорів, укладених Підприємством.
Розділом 6 Статуту визначено, що
керівництво підприємством
здійснюється засновником (директором)
Відповідно до п. 6.3 вказаного Статуту
директор підприємства організовує
його роботу, керуючись чинним
законодавством, цим Статутом,
укладеними угодами. Директор
розпоряджається майном підприємства,
укладає та підписує від його імені
угоди без спеціальної на те
довіреності, зокрема самостійно
підписує зовнішньоекономічні
контракти та договори.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 був
прийнятий по трудовому договору на
посаду директора ПП «Земсервіс» і
останній здійснював керівництво, як
директор на підставі установчих
документів (Статуту) ПП «Земсервіс».
Звільнений з даної посади ОСОБА_5 був
лише 25.06.2012 року за рішенням № 03-12
власника Приватного Підприємства
"Земсервіс", що вбачається з його копії
долученої до матеріалів справи.

З вищенаведеного вбачається, що
ОСОБА_5, як директором ПП. "Земсервіс"
договір поруки укладався відповідно до
вимог чинного законодавства та Стутуту
ПП "Земсервіс".

Позивач зазначає, що даний правочин
відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України слід визнати недійсним.

Однак, відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України. Недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених ЦК України, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин). Ст.
203 ЦК України визначені загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину.

Дані вимоги при укладенні договору
поруки директором ПП "Земсервіс"
дотримані. Щодо обсягу цивільної
дієздатності директора ПП "Земсервіс"
ОСОБА_5 при укладенні даного договору,
то слід зазначити наступне.

Так, згідно з ст. 91 ЦК України
юридична особа здатна мати такі ж
цивільні права та обов'язки (цивільну
правоздатність), як і фізична особа,
крім тих, які за своєю природою можуть
належати лише людині. Цивільна
правоздатність юридичної особи може
бути обмежена лише за рішенням суду.
Юридична особа може здійснювати окремі
види діяльності, перелік яких
встановлюється законом, після
одержання нею спеціального дозволу
(ліцензії). Цивільна правоздатність
юридичної особи виникає з моменту її
створення і припиняється з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення. Відповідно до
ст. 92 ЦК України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом. У
випадках, встановлених законом,
юридична особа може набувати цивільних
прав та обов'язків і здійснювати їх
через своїх учасників. Орган або особа,
яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень. У
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження. Якщо члени
органу юридичної особи та інші особи,
які відповідно до закону чи установчих
документів виступають від імені
юридичної особи, порушують свої
обов'язки щодо представництва, вони
несуть солідарну відповідальність за
збитки, завдані ними юридичній особі.

Позивачем не підтверджено будь-якими
доказами перевищені керівництвом ПП
«Земсервіс» його дієздатності і що ця
дієздатність взагалі якимось чином
обмежена. Позивачем не доведено
належним чином, що на момент укладення
спірного договору у нього не було
необхідного обсягу дієздатності, та що
даний договір укладений всупереч
статутним цілям підприємства. Навпаки,
редакцією Статуту позивача, чинною на
момент укладення спірного договору,
передбачено можливість укладати
договори, вступати юридично оформлені
відносини як з фізичними, так і з
юридичними особам, нести обов'язки,
користуватися іншими правами,
передбаченими законодавством (розділ 3
Статуту). Окрім того, як вбачається з
редакції Статуту позивача, дійсної на
момент укладення спірного договору,
підприємство створене з метою, зокрема,
задоволення матеріальних та
соціально-побутових потреб його
засновника та працівників.

З наведеного вбачається, що ПП
«Земсервіс», згідно редакції Статуту,
що діяла в серпні 2008 року, мало повний
обсяг право - та дієздатності, зокрема
мало право укладати будь-які договори,
в тому числі спірний договір поруки.

Суд звертає увагу позивача на
положення ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Отже, спірний договір поруки був
укладений з додержанням вимог чинного
законодавства і відсутні підстави для
визнання його недійсним. Таким чином,
суд вважає, що вказані позовні вимоги є
необгрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах Приватного
підприємства "Земсервіс" про визнання
недійсним договору поруки № 135.1/08-08-ПР
від 18.08.2008 року - відмовити.

У позовних вимогах Приватного
підприємства "Земсервіс" про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Банк "Київська Русь", ОСОБА_3
на користь Приватного підприємства
"Земсервіс" судового збору в розмірі
114,70 грн. сплачених позивачем при
подачі позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Зеліско Р. Й.