Справа № 354/126/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1221/2014
Головуючий у 1 інстанції Гребик Л.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Меленко О.Є., Васильковського В.М.,

секретаря Мельник
О.В.,

з участю:
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Яремчанського міського суду від 08
квітня 2014 року -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача приватний нотаріус
Яремчанського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки та житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Позовні вимоги мотивувала тим, що
заборгувавши ОСОБА_6 10 тисяч доларів
США, з метою погасити вказану
заборгованість, на пропозицію
останнього, 30.11.2012 року формально
оформила договір купівлі-продажу
земельної ділянки та житлового будинку
і господарських споруд та написала
розписку про позику у ОСОБА_2 у розмірі
40 тисяч доларів США під 8% в місяць.
Після написання розписки, знайомий
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 передав їй 17 тис.
доларів США, а решту суми пообіцяв
передати ОСОБА_6, який забере
заборгованих нею 10 тис. доларів США, а
решту віддасть їй. Однак, ОСОБА_6 гроші
їй не віддав, натомість у січні 2013 року
вирахував 3200 доларів США в якості
відсотків за користування коштами. В
подальшому, протягом січня-лютого 2013
року ОСОБА_7 став вимагати звільнення
домоволодіння, однак вона не
погодилась і ОСОБА_2, яку вона ніколи не
бачила, подала позовну заяву про
усунення перешкод у здійсненні права
власності та виселення. Посилаючись на
те, що даний договір купівлі-продажу
був укладений нею шляхом обману,
просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки та
житлового будинку, господарських
будівель і споруд від 30.11.2012 року,
скасувати реєстрацію права власності
на житловий будинок та земельну
ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1
Яремчанської міської ради за ОСОБА_2 та
поновити реєстрацію права власності на
дане будинковолодіння та земельну
ділянку за нею.

Рішенням Яремчанського міського суду
від 08 квітня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням,
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, а також на невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Судом, на її думку, не була врахована та
обставина, що у зв'язку із хворобливим
станом, тяжким матеріальним станом та
борговими зобов'язаннями, вона
формально уклала договір
купівлі-продажу земельної ділянки та
домоволодіння в забезпечення
повернення нею 40 тис. доларів США,
позичених у чоловіка на ім'я ОСОБА_7,
оскільки продавати їх наміру ніколи не
мала. Також суд не врахував її
пояснення про те, що фактично вона
позичила у чоловіка на ім'я ОСОБА_7 лише
17 тис. доларів США, а не 40 тис. доларів
США, як про це було написано в розписці.
Апелянт зазначає, що при постановленні
рішення судом не були допитані в якості
свідків ОСОБА_2, ОСОБА_6 та чоловік на
ім'я ОСОБА_7. Крім того, ОСОБА_4 вважає
помилковим висновок суду про те, що дії
нотаріуса ОСОБА_5 при укладенні даного
договору в частині запису про
збільшення загальної та житлової площі
проданого нею будинку, були
правомірними, оскільки вона не мала
висновку будівельно-технічної
експертизи та оцінки житлових споруд.
При цьому, зазначає позивач, даний
будинок був перебудований на
двохповерховий зі зміною конструкції
та на нього не оформлено право
власності, а отже, на її думку, нотаріус,
не дивлячись на запис у Витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно Коломийського БТІ, не мала
юридичного права укладати цей договір
купівлі-продажу. Посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_4
не з'явилась повторно, надіслала
аналогічну за змістом телеграму про
перебування на лікуванні. Однак, вона
ніяких документальних відомостей про
захворювання, яке унеможливлює її явку
в судове засідання, не надала. Отже, є
правові підстави для розгляду справи у
відсутності апелянта.

Третя особа, будучи належним чином
повідомленою про судове засідання, теж
не з'явилась з невідомих причин, що не є
перешкодою для розгляду справи у її
відсутності.

Представник ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги заперечив, зазначивши, що
ОСОБА_4, яка є підприємцем, маючи
потребу в коштах, частину необхідної їй
суми отримала від ОСОБА_2 в борг, а іншу
частину отримала від неї за проданий
жилий будинок. Вказує, що ці обставини
підтверджуються власноручними
розписками ОСОБА_4 Тому посилання
відповідачки на те, що договір
купівлі-продажу будинку було укладено
формально, вважає безпідставним. Також
представник ОСОБА_2 зазначив, що
перевіркою, проведеною за заявою
ОСОБА_4 органами внутрішніх справ, не
було встановлено вчинення щодо неї
протиправних дій. Посилаючись на
наведене, представник ОСОБА_2 рішення
суду першої інстанції в даній справі
вважає законним, тому просить залишити
його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що спірний договір купівлі-продажу
приватним нотаріусом ОСОБА_5
посвідчено згідно з вимогами глави 2
«Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», і підстав
вважати його вчиненим під впливом
помилки та обману немає, як і немає
підстав вважати його недійсним,
оскільки позивачкою не доведено
належними та допустимими засобами
доказування факт введення її в оману
відповідачкою щодо обставин, які мають
істотне значення, та відсутності
посилання на докази, якими
обґрунтовується та доводиться умисел
відповідачки.

Колегія суддів з таким висновком
погоджується виходячи з наступних
підстав.

ОСОБА_4 пред'явила позов про визнання
недійсним оспорюваного договору
купівлі-продажу від 30.11.2012 року з
підстави вчинення його під впливом
обману третіх осіб.

В п.20 постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
із сторін правочину.

В названому пункті постанови Пленуму
ВСУ також вказано, що наявність умислу
в діях відповідача, істотність
значення обставин, щодо яких особу
введено в оману, і сам факт обману
повинна довести особа, яка діяла під
впливом обману. Крім того наголошено,
що обман щодо мотивів правочину не має
істотного значення.

Встановлено, що ОСОБА_4 в обґрунтування
вчинення нею згаданого правочину під
впливом обману, посилалась на те, що
уклала його на вимогу третіх осіб для
забезпечення повернення позичених у
ОСОБА_2 коштів. Однак, будь-яких
належних та об'єктивних доказів такого
твердження вона не надала. Згідно ж
частини 4 ст.60 ЦПК України, п.11 постанови
Пленуму Верховного Суду України №14 від
18.12.2009 року «Про судове рішення»
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виходячи із встановлених обставин
справи, колегія суддів вважає, що
згаданий договір купівлі-продажу від
30.11.2012 року сторонами було укладено з
метою настання реальних його
наслідків, а не для забезпечення
виконання іншого правочину. До такого
висновку можна дійти, виходячи,
по-перше, з того, що ОСОБА_4 отримала від
покупця обумовлену суму коштів за
жилий будинок і присадибну земельну
ділянку. Ця обставина підтверджена
продавцем не тільки у тексті договору,
а й долученою до матеріалів справи
копією відповідної власноручної
розписки ОСОБА_4 від 30.11.2012 року,
складеною у м. Яремчі, тобто в день
посвідчення названої угоди. Колегія
суддів зауважує, що інша розписка
ОСОБА_4 від 30.11.2012 року, яка надана у
підтвердження отримання в борг коштів
від ОСОБА_2, була складена в іншому
місті - у смт. Ворохта. Крім того, із
змісту названих двох розписок
вбачається, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_2
виникли різні правовідносини: позики
коштів та купівлі-продажу об'єктів
нерухомого майна, які регулюються
різними нормами матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що
30.11.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,1500 га та
житлового будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1
Яремчанської міської ради. В
подальшому відбулась державна
реєстрація цього договору, що також
свідчить про наміри покупця набути ці
об'єкти нерухомого майна у власність.

З витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданого Обласним
комунальним підприємством
«Коломийське МБТІ» 30.11.2012 року, на
підставі якого було укладено договір
купівлі-продажу, та із змісту названого
договору вбачається, що житлова площа
будинку змінилася із 39,1 кв.м до 79,5 кв.м
за рахунок влаштування приміщень в
межах простору горища та добудовано
господарські споруди, які згідно
наказу №404 Міністерства регіонального
розвитку будівництва ЖКГ України від
09.08.2012 року не належать до самочинного
будівництва (а.с.16; 65-66).

Однак, навіть при встановленні, що у
відчуженому будинковолодінні є
самочинні добудови або прибудови, це,
на думку колегії суддів, не могло б бути
підставою визнання недійсним
оспорюваного правочину, оскільки
позивачкою не було доведено вчинення
нею угоди під впливом обману. З цього
приводу в п.9 названої вище постанови
Пленуму Верховного Суду України
зазначено, що згідно із статтею 217 ЦК
України правочин не може бути визнаний
недійсним у цілому, якщо закону не
відповідають лише окремі частини й
обставини справи свідчать про те, що
він був би вчинений і без включення
недійсної частини.

Приймаючи до уваги викладене вище,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в даній справі
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта висновків суду не
спростовують. Тому підстав для
скасування оскарженого рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Яремчанського міського суду
від 08 квітня 2014 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
О.Є. Меленко

В.М. Васильковський