Справа №2-530/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в
складі:

головуючого судді - Романюка В.Ф.

при секретарі - Скаб В.О.

з участю: представника позивача -
Мартин О.В.

представника третьої особи -
Довгань А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за первісним позовом
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_4 з
участю третьої особи: Львівського
комунального підприємства «Княже
місто» про приведення віконних
заповнень та дверей балкону до
автентичного вигляду та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
з участю третьої особи: Львівського
комунального підприємства «Княже
місто» про визнання за мешканцями
квартири АДРЕСА_1 права на експлуатацію
самовільно замінених вікон та дверних
заповнень з влаштуванням консольного
балкону, -

в с т а н о в и в:

позивач за первісним позовом Галицька
районна адміністрація Львівської
міської ради (надалі ГРА ЛМР) звернувся
до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4
з участю третьої особи: Львівського
комунального підприємства «Княже
місто» (надалі ЛКП «Княже місто») про
приведення віконних заповнень та
дверей балкону до автентичного
вигляду. Позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
відповідача Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
з участю третьої особи: Львівського
комунального підприємства «Княже
місто» про визнання за мешканцями
квартири АДРЕСА_1 права на експлуатацію
самовільно замінених вікон та дверних
заповнень з влаштуванням консольного
балкону.

В обґрунтування первісного позову ГРА
ЛМР покликається на те, що будинок
АДРЕСА_1 перебуває у власності
Львівської міської ради, на
обслуговуванні ЛКП «Княже місто».
Відповідно до довідки Ф-2 №472 від 16.03.2010
року виданої ЛКП «Княже місто»
власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 На
основі протоколу №77 про
адміністративне правопорушення за
ст.150 КУпАП від 27.01.2009 р., складеного ЛКП
«Княже місто», адміністративною
комісією ГРА ЛМР від 12.02.2009 р. винесено
постанову №33, згідно з якою до ОСОБА_4
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу. 29.01.2010 року ЛКП «Княже
місто» з виходом на місце складено
акт-попередження, у якому зазначено, що
відповідачем - ОСОБА_4 обшито пластиком
балкон і замінено вікна на
металопластикові у квартирі АДРЕСА_1.

24.02.2010 року ЛКП «Княже місто» надіслано
попередження ОСОБА_4, згідно якого
останню зобов'язано представити
дозвільні документи на обладнання
дворового балкону на торцевій стіні
будинку АДРЕСА_1. Однак, цього ОСОБА_4 не
було зроблено, тому 16.03.2010 року комісією
ЛКП «Княже місто» складено акт, проте,
що власницею квартири АДРЕСА_1
самовільно обладнано балкон на
торцевій стіні дворового фасаду, а
також пробито віконний проріз та
встановлено металопластикове вікно,
всі інші вікна цієї квартири поміняно
на металопластикові. Враховуючи те, що
ОСОБА_4 не дотримано вимог рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 31.08.2007 р. №643 «Про
впорядкування заміни та встановлення
віконних і дверних заповнень фасадів
на території історичного ареалу
м.Львова», тому просить первісний позов
задоволити. В подальшому позивачем за
первісним позовом було збільшено
позовні вимоги, згідно яких ГРА ЛМР
просить зобов'язати ОСОБА_4, за власні
кошти привести самовільно обладнаний
балкон та самовільно встановлені
металопластикові віконні заповнення у
квартирі АДРЕСА_1 до автентичного
вигляду. Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ГРА ЛМР 50000,00 грн. матеріальної шкоди за
пошкодження та зміну вигляду об'єкта
історико-архітектурної (культурної)
спадщини м. Львова головного фасаду
будинку АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_4
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
37,00 грн. Просить задоволити збільшенні
позовні вимоги за первісним позовом.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_4 покликається на те, що будинок
на АДРЕСА_1 входить в історичний ареал,
але не є пам'яткою архітектури ні
державного, ні місцевого значення.
Відтак, якоїсь спеціальної цінності
собою не являє. У цьому будинку, який
перебуває у власності територіальної
громади міста і входить у житловий фонд
міста, капітальний ремонт не
проводився вже багато років, тому вікна
прогнили, не тримали тепла і
потребували зміни. Крім цього, ОСОБА_4 у
своєму зустрічному позові
покликається на те, що відповідач за
зустрічним позовом ГРА ЛМР посилається
на рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 31.08.2007 р.
№643 «Про впорядкування заміни та
встановлення віконних і дверних
заповнень фасадів на території
історичного ареалу м.Львова». Проте,
дане рішення було прийняте після
проведеної заміни вікон та дверей.
ОСОБА_4 зазначає, що всі виготовлені
вікна є точною копією замінених і не
тільки не псують фасаду, а й навпаки
освіжили його. Відрізняються вони від
попередніх тільки матеріалом: вони не
дерев'яні, а пластикові. Враховуючи те,
що дерев'яні вікна були покриті
емальною фарбою і дерево не
проглядалось, то різниці між ними
зовнішньої немає. Крім цього, ОСОБА_4 не
погоджується із збільшеними позовними
вимогами позивача за первісним позовом
ГРА ЛМР, оскільки ОСОБА_4 не завдано
жодної шкоди головному фасаду будинку
АДРЕСА_1 Після звернення ОСОБА_5
чоловіка ОСОБА_6 до ЛКП
«Архітектурно-будівельний нагляд» з
проханням надати висновки про
відповідність будівельним нормам та
історичному середовищу самовільно
замінених вікон та дверей з
влаштуванням балкону, то 21.07.2011 р. ЛКП
«Архітектурно-будівельний нагляд»
було надано замовнику проект на
відповідність будівельним нормам
самовільно замінених віконних та
дверних заповнень з влаштуванням
консольного балкону в квартирі АДРЕСА_1
Висновок фахівців у цьому проекті
такий: заміна віконних та дверних
заповнень з влаштуванням консольного
балкону відповідає санітарним,
протипожежним та державним
будівельним нормам, а відтак просить
зустрічну позовні заяву задоволити.

Рішенням Галицького районного суду
м.Львова від 25.04.2013 р. у задоволенні
первісного позову Галицької районної
ради Львівської міської ради -
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовлено
за безпідставність позовних вимог.
/а.с.111-113/.

Ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області від 24.09.2013 р.,
рішення Галицького районного суду
м.Львова від 25.04.2013 р. - залишено без
змін. /а.с.152-155/.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22.01.2014 р., рішення Галицького
районного суду м.Львова від 25.04.2013 р. та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 24.09.2013 р. скасовано, а справу
передано на новий розгляд. /а.с.184-187/.

У судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом Пітецька
Н.О. первісні позовні вимоги
підтримала, надала пояснення
аналогічні викладені у позові, просила
первісну позовну заяву задоволити, а в
зустрічному позові відмовити, у зв'язку
із безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідача за первісним
позовом ОСОБА_8 у судовому засіданні
первісну позовну заяву заперечив,
просив таку залишити без задоволення.
Просив задоволити зустрічну позовну
заяву, оскільки така є обґрунтованою та
підлягає до задоволення.

Представник третьої особи Довгань А.О.
у судовому засіданні позовні вимоги
ГРА ЛМР підтримав, провив такі
задоволити, та просив залишити без
задоволення зустрічну позовні заяву
ОСОБА_4

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.41 Конституції України,
використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України, при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватись від дій, які б
могли порушити права інших осіб,
завдати шкоду довкіллю або культурній
спадщині.

Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України,
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Судом встановлено, що згідно довідки з
місця проживання про склад сім'ї і
реєстрації виданої ЛКП «Княже місто»
№472 від 16.03.2010 р. власником квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 /а.с.6/.

Як вбачається з рішення Львівської
міської ради №643 від 31.08.2007 р. «Про
впорядкування та встановлення
віконних і дверних фасадів на
території історичного ареалу м.Львова»
заміну віконних та дверних заповнень
фасадів у житлових будинках - пам'ятках
архітектури, які належать до
територіальної громади міста,
проводиться комплексно за кошти
міського бюджету, для чого передбачено
видатки у бюджеті, починаючи з 2008 р.
/а.с.14/.

П.3.1 вищевказаного рішення ЛМР
передбачено, що у випадку бажання
власників користувачів квартир чи
нежитлових приміщень позапланово
самостійно виконати заміну віконних та
дверних заповнень фасаду, вони
зобов'язані виготовити і погодити
проектну документацію у встановленому
порядку та виконати роботи за власні
кошти. У випадку пошкодження декору
фасаду власник, користувач квартири,
нежитлового приміщення повинен
відновити втрачені елементи фасаду за
власні кошти.

З матеріалів справи вбачається, а саме
з протоколу про адміністративне
правопорушення №77, ГРА ЛМР винесено
постанову №33 від 12.02.2009 року, згідно
якої на ОСОБА_4 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 51,00 грн. /а.с.8/.

Як вбачається з акту - попередження від
29.01.2010 р. ОСОБА_4 було зобов'язано надати
дозвільні документи на обладнання
балкону і віконного прорізу./а.с.9/.
Однак, таких документів не було надано.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради №1311
від 09.12.2005 р. будинок по АДРЕСА_1
відноситься до історичного ареалу
м.Львова.

Ст.1 Закону України «Про охорону
культурної спадщини» визначено термін
історичного ареалу населеного місця -
це частина населеного місця, що
зберегла об'єкти культурної спадщини і
пов'язані з ними розпланування та форму
забудови, які походять з попередніх
періодів розвитку, типові для певних
культур або періодів розвитку.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про
охорону культурної спадщини»,
використання пам'ятки повинно
здійснюватися у спосіб, що потребує
якнайменших змін і доповнень пам'ятки
та забезпечує збереження її
матеріальної автентичності,
просторової композиції, а також
елементів обладнання, упорядження,
оздоби тощо. Окрім того, ч.1 ст.22
вищевказаного Закону передбачає, що
пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними
рухоме та нерухоме майно забороняється
зносити, змінювати, замінювати,
переміщувати (переносити) на інші
місця. Відповідно до ст.26 зазначеного
Закону, ремонт та реставрація пам'яток
національного значення здійснюється
лише за наявності письмового дозволу
центрального органу виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини на
підставі погодженої з ним
науково-проектної документації.

Отже, враховуючи те, що будинок АДРЕСА_1
знаходиться у межах історичного ареалу
м.Львова, а відтак, для виконання
будівельних робіт із обладнання
балкону та встановлення
металопластикових віконних заповнень,
що належить відповідачу за первісним
позовом слід було виробити та погодити
у встановленому порядку проектну
документацію, що нею зроблено не було, а
тому, суд приходить до висновку, що
позовна вимога позивача за первісним
позовом в тій частині підлягає до
задоволення.

Однак, позивачем за первісним позовом
ГРА ЛМР не надано жодних доказів на
підтвердження того, що відповідачем за
первісним позовом ОСОБА_4 заподіяно
матеріальну шкоду головному фасаду
будинку АДРЕСА_1 а саме відсутній
висновок експерта з даного приводу,
оскільки позивачем за первісним
позовом не оплачено вартість
експертизи, а тому суд приходить до
висновку, що в тій частині первісних
позовних вимог, слід відмовити за
безпідставністю та необґрунтованістю.

Кім цього, суд не приймає до уваги
подану заяву представником позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_8, з приводу
застосування до первісного позову
строку давності, оскільки як
вбачається із матеріалів справи, а
саме: з протоколу №77 про
адміністративне правопорушення за
ст.150 КУпАП від 27.01.2009 р., складеного ЛКП
«Княже місто», на підставі чого
адміністративною комісією Галицької
районної адміністрації від 12.02.2009 р.
винесено постанову №33, згідно з якою до
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_4 застосовано адміністративне
стягнення у вигляді штрафу. На підставі
виявлених правопорушень ОСОБА_4,
Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради у 2011 р. подала
до суду позовну заяву. З оглядду на
вищенаведене, вбачається, що позивачем
за первісним позовом Галицькою
районною адміністрацією не пропущено
строк на звернення до суду, а відтак суд
не вбачає підстав для застосування до
первісної позовної заяви строку
позовної давності.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
щодо зустрічного позову, то суд
приходить до висновку, що такий не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалі справи, 18.06.2011
року позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 звернулась до ЛКП
«Архітектурно-будівельний нагляд», та
21.07.2011 року отримано проект на
відповідність будівельним нормам
самовільно замінених віконних та
дверних заповнень (вікон та дверей) з
влаштуванням консольного балкону. Дані
зміни відповідають санітарних,
протипожежним та державним
будівельним нормам, тому вважає, що при
таких обставинах має право на їх
експлуатацію. Однак, це не є підставою
для визнання право на експлуатацію
самовільно замінених віконних та
дверних заповнень (вікон та дверей) з
влаштування консольного балкону.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
зустрічного позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 31, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 13, 319 ЦК
України, Законом України «Про охорону
культурної спадщини», суд -

в и р і ш и в :

Первісну позовну позов Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_4 з участю третьої
особи: Львівського комунального
підприємства «Княже місто» про
приведення віконних заповнень та
дверей балкону до автентичного вигляду
задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4, за власні кошти
привести самовільно обладнаний балкон
та самовільно встановлені
металопластикові віконні заповнення у
квартирі АДРЕСА_1 будинку АДРЕСА_1 до
автентичного стану.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 37.00 грн.

В решті первісних позовних вимог
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
з участю третьої особи: Львівського
комунального підприємства «Княже
місто» про визнання за мешканцями
квартири АДРЕСА_1 права на експлуатацію
самовільно замінених вікон та дверних
заповнень з влаштуванням консольного
балкону - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області через Галицький
районний суд м. Львова протягом 10-ти
днів після його проголошення. Рішення
суду набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк