Справа № 371/451/14-ц Головуючий у І
інстанції Рудик Ю.В.Провадження №
22-ц/780/3841/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Воробйової Н.С., Кулішенка Ю.М.

при секретарі:
Химинець Н. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Миронівського районного суду
Київської області від 22 квітня 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до
відповідачки, обґрунтовуючи його тим,
що 22.06.2011 року між ТОВ «Комерційний Банк
«Дельта» (правонаступник ПАТ «Дельта
Банк») та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №003-28050-220611.
Відповідно до умов укладеного
договору, відповідачу було відкрито
картковий рахунок НОМЕР_1 у
національній валюті - гривні,
виготовлено та надано картку та ПІН-код
до картки, банк здійснює
обслуговування на умовах, викладених в
тарифному пакеті Visa Класичний. Крім
цього, позивач надав кредит
відповідачу шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 100000,00 грн. та на
день укладення договору встановив
ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі
4000,00 грн. У порушення норм закону та
умов договору відповідач свої
зобов'язання належним чином не виконав,
не здійснював погашення кредиту у
встановлені договором строки. У зв'язку
з цим станом на 13.01.2014 року утворилася
заборгованість в розмірі 5843,01 грн., яку
позивач просив стягнути з відповідача
та судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 22 квітня 2014 року
позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 5843,01 грн. та судові витрати в
розмірі 243,60 грн..

У апеляційній скарзі
відповідачка просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволені позову відмовити
повністю, посилаючись на його
незаконність, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд першої інстанції не
з'ясував всіх обставин справи, а саме
під які проценти надано їй кредит, час
отримання кредиту і його суму.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов заявлений правомірно,
оскільки відповідач всупереч умовам
договору не сплачує передбачені ним
платежі, чим ухиляється від виконання
своїх цивільно-правових обов'язків,
позовні вимоги ґрунтуються на чинному
законодавстві, доведені матеріалами
справи і підлягають задоволенню.
Відповідачем дані обставини не
спростовані належними та допустимими
доказами.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (належне
виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

За правилами ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа і
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Встановлено, що 22.06.2001 року між ПАТ
«Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №003-28050-220611.
Відповідно до умов укладеного
договору, відповідачці було відкрито
картковий рахунок НОМЕР_1 у
національній валюті - гривні,
виготовлено та надано картку та ПІН-код
до картки, банк здійснює
обслуговування на умовах, викладених в
тарифному пакеті Visa Класичний. Позивач
надав кредит відповідачу шляхом
відкриття відновлювальної відкличної
кредитної лінії на загальну суму 100000,00
грн. та на день укладення договору
встановив ліміт кредитної лінії на
рахунку в сумі 4000,00 грн..

З розрахунку встановлено, що ОСОБА_2 у
порушення вимог договору не вносила,
передбачених платежів.

Станом на 13 січня 2014 року має
заборгованість в розмірі 5843,01 грн., яка
складається з 2603,82 грн. - заборгованість
по тілу кредиту, 1067,05 грн. прострочена
заборгованість по тілу кредиту, 0,00 грн.
заборгованість за відсотками, 2172,14 грн.
заборгованість за комісіями.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
вірного висновку, що позов заявлений
правомірно, оскільки відповідач
всупереч умовам договору не сплачує
передбачені ним платежі, чим
ухиляється від виконання своїх
цивільно-правових обов'язків, позовні
вимоги ґрунтуються на чинному
законодавстві, доведені матеріалами
справи і підлягають задоволенню.
Відповідачем дані обставини не
спростовані належними та допустимими
доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позовну заяву подано не уповноваженою
особою, не ґрунтуються на вимогах
закону та спростовуються копією
довіреності юридичної особи виданої
на ім'я ОСОБА_3, яку уповноважили
представляти інтереси підприємства в
судах, даних про те, що зазначене
доручення визнано в судовому порядку
недійсним відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем не надано доказів, щодо
отримання коштів, не заслуговують на
увагу, оскільки з в розрахунку ціни
позову зазначено дати та суми зняття
готівкових коштів з рахунку
відповідача, в свою чергу відповідачем
не надано суду доказів, про те, що в
зазначені дні нею готівкові кошти з
рахунку не знімались.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. ст.. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 22 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: