У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства «Чернівецький
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації», третя особа - первинна
профспілкова організація Державного
підприємства «Чернівецький
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації», про стягнення
матеріальної допомоги, стягнення
моральної шкоди, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, за касаційною скаргою
Державного підприємства «Чернівецький
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» на рішення апеляційного
суду Чернівецької області від 27 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом, у якому зазначала, що
з 17 лютого 1998 року вона працювала у
ДП «Чернівецький регіональний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» на посаді головного
бухгалтера. 11 січня 2013 року
позивачка звільнилася з роботи у
зв'язку з виходом на пенсію.

Вказувала, що під час звільнення та
проведення розрахунку відповідач не
виплатив їй одноразову матеріальну
допомогу у зв'язку із виходом на пенсію
та частину матеріальної допомоги на
оздоровлення за 2012 рік.

Просила стягнути з відповідача
одноразову матеріальну допомогу у
зв'язку із виходом на пенсію у розмірі
7454 грн, частину матеріальної допомоги
на оздоровлення за 2012 рік у розмірі 863
грн 50 коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні у
розмірі 30 760 грн 24 коп. та 6500 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

За час розгляду справи відповідач
частково виплатив позивачці
матеріальну допомогу у зв'язку з
виходом на пенсію у розмірі 7454 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 24
грудня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ДП «Чернівецький
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» на користь ОСОБА_4 400 грн
на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У іншій частині позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 27 лютого
2014 року рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від
24 грудня 2013 року у частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні скасовано,
позов у цій частині задоволено.
Стягнуто з ДП «Чернівецький
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі 30
760 грн 24 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У іншій
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «Чернівецький
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанцій та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що наказом
генерального директора
ДП «Чернівецький регіональний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» від 08 січня 2013 року № 03-к
ОСОБА_4 звільнена з посади головного
бухгалтера з 11 січня 2013 року у зв'язку з
виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП
України (а.с. 10).

Відповідно до п. 1 Положення про
заохочення працівників, що
звільняються у зв'язку з виходом на
пенсію по досягненню пенсійного віку,
що є додатком до колективного договору,
працівникам, що звільняються у зв'язку
з виходом на пенсію по досягненню
пенсійного віку, виплачується
матеріальна допомога у залежності від
стажу роботи: 10 і більше років - до 4
посадових окладів (а.с. 11).

Згідно з п. 4.12 колективного договору у
випадку звільнення працівника з
підприємства у зв'язку з виходом на
пенсію йому виплачується одноразова
матеріальна допомога при стажі роботі
більше десяти років - до чотирьох
посадових окладів (а.с. 12).

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться у
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

У разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити неоспорювану
ним суму

Тобто вказана стаття не містить
виключень щодо будь-яких виплат.

Як убачається з матеріалів справи, при
звільненні позивачки з роботи у зв'язку
з виходом на пенсію відповідачем
зазначена грошова винагорода їй
виплачена не була. Вона виплачена
частково у процесі розгляду справи -
13 грудня 2013 року, про що свідчить
платіжне доручення (а.с. 105).

Апеляційний суд обґрунтовано
задовольнив позов про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, оскільки
одноразова допомога передбачена
колективним договором, її виплата є
обов'язком підприємства і не пов'язана
з результатом виробничо-фінансової
діяльності підприємства. Належних
доказів відсутності вини відповідача у
невиплаті допомоги матеріали справи не
містять.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення апеляційного суду
залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Чернівецький
регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 27 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Євграфова Є.П.