Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Пустовойт Т. В., при секретарі Сакалош
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що на
підставі договору дарування йому
належить домоволодіння АДРЕСА_1,
розташоване на земельній ділянці,
виділеній на підставі державного акту
на право власності на земельну ділянку.
Відповідачка ОСОБА_2 є власницею
суміжної земельної ділянки, яка
розташована по АДРЕСА_2. У травні 2013
року без отримання відповідних
дозволів та без узгодження з позивачем,
ОСОБА_2 розпочала будівництво гаражу на
його земельній ділянці, оскільки
паркан між ділянками відсутній. На всі
вимоги відновити межу між земельними
ділянками та припинити будівництво
гаражу, відповідачка зневажає, у
зв'язку з чим був вимушений звернутись
до суду та просить зобов'язати
відповідачку усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно
збудованого гаражу, відновлення
кордону між земельними ділянками
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_1,
зобов'язати відповідачку сприяти
відновленню твердого межового кордону,
внесення в натурі твердих межових
знаків між земельними ділянками
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, стягнути з ОСОБА_2
моральну компенсацію в розмірі 2000,00грн.
та понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 до початку розгляду
справи по суті змінив заявлені вимоги
та просив відновити кордон між
земельними ділянками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 згідно державного акта на
право власності на земельну ділянку,
виданого 26.03.2012р. на ім,я ОСОБА_1 Згодом
уточнив вимоги та просив встановити, що
порядок користування земельною
ділянкою АДРЕСА_1 повинен
здійснюватися у таких межах- від точки
Г по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_2
до точки В на відстані 17,44м; від точки А
по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_2 до
точки В на відстані 5,96м та 2,92м; від
точки Г до точки А, що суміжать з
земельною ділянкою АДРЕСА_2 на відстані
29,52м; від точки Б до точки В, що суміжать
з земельною ділянкою АДРЕСА_3 на
відстані 9,16м та 25,27м. В судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3, в
судовому засіданні уточненні позовні
вимоги також підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
визнала в повному обсязі, зазначила, що
вказані позивачем межи вірні і вона з
ними погоджується, не заперечувала
проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представника позивача, експерта,
дослідивши матеріали справи та
з'ясувавши її дійсні обставини,
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного
кодексу України право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що
власники земельних ділянок зобов'язані
не порушувати права власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.Згідно ст.103 ЗК
України власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати
такі способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей(затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове
забруднення тощо). Власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за
цільовим призначенням (неприпустимий
вплив). Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання
цих ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення,
зберіганнямежових знаків тощо).

Зі ст.104 ЗК України вбачається, що
власники та землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
припинення діяльності на
сусідній земельній ділянці,
здійснення якої може призвести до
шкідливого впливу на здоров'я людей,
тварин, на повітря, земельні ділянки та
інше.

Відповідно до вимог ст.106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.
Види межових знаків і порядок
відновлення меж визначаються
центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері земельних
відносин. Витрати на встановлення
суміжних меж несуть
власники земельних ділянок у рівних
частинах, якщо інше не
встановлено угодою між ними.

Згідно приписів ст.107 ЗК України
основною для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації. У
разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється
за фактичним використанням
земельної ділянки.Якщо фактичне стання
ділянки неможливо встановити,
то кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки. У
випадках, коли в такий
спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими
обставинами, зокрема з
встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з
урахуванням цих обставин.

За змістом ст. 152 ЗК України та ст. 386 ЦК
України держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю,
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків; захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить
домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування,
посвідченим державним нотаріусом
Третьої Маріупольської державної
нотаріальної контори Костецькою Н.Г.,
зареєстровано в реєстрі за №1-724,
витягом з Державного реєстру
правочинів №8471985 від 23.04.2010 року,
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №27181868 від 01.09.2010 року.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№066817 ОСОБА_1 на підставі рішення
Маріупольської міської ради від 19.07.2011
року є власником земельної ділянки
площею 0,0335га, розташованої в АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 належить домоволодіння АДРЕСА_2,
що підтверджується свідоцтвом про
право на спадщину за законом,
посвідченим державним нотаріусом
Третьої Маріупольської державної
нотаріальної контори Ашла О.К.,
зареєстровано в реєстрі за №2/417,
реєстраційним свідоцтвом
Маріупольського бюро технічної
інвентаризації №40015 від 22.08.1996 року.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№755084 ОСОБА_2 на підставі рішення
Маріупольської міської ради від 14.047.2009
року є власником земельної ділянки
площею 0,0435га, розташованої в АДРЕСА_2.

Відповідно до виписки з протоколу
засідання Ради профілактики КСН
«Річковий» від 14.05.2013 року, члени ради
профспілки, коли вийшли на місце
встановили, що між ділянками
домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
існують лише остатки старого паркану
від кутів ділянок, центральна частина
відсутня. ОСОБА_2 стверджує, що межа
виходить за кут будинку АДРЕСА_1.
ОСОБА_6, що по прямій від кута до кута
ділянки. Згоди між сусідами досягнути
не вдалось.

23.05.2013 року ОСОБА_2 зверталась з заявою
до КСН «Річний», в якій вказала, що її
сусіди, які мешкають в будинку АДРЕСА_1
самочинно заходять на її територію,
приводять сторонніх осіб, погрожують
відібрати частину її ділянки, в зв,язку
з чим просила прийняти відповідні міри.

За висновком комплексної
будівельно-технічної експертизи від
12.12.2013 року, проведеної ФЛП ОСОБА_7,
встановлено, що фактичні розміри
ділянок та конфігурація земельних
ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не
відповідають Державним актам на право
власності на ці земельні ділянки.
Визначити на якій відстані повинна
проходити суміжна межа домоволодінь
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не є можливим у
відповідності з п.2.3.3 інструкції про
призначення та проведення експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.1998 року №53/5, оскільки в наданих
первинних відомостях (відомість
координат на ділянку АДРЕСА_1 та копія
технічного звіту по кадастровій зйомці
земельної ділянки по АДРЕСА_1 при
присвоєнні кадастрового номеру)
неоднозначно вказується проходження
межі зі сторони ділянки АДРЕСА_2.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про державний
земельний кадастр», у разі якщо після
перенесення інформації про земельні
ділянки з Державного реєстру земель до
Державного земельного кадастру
виявлені помилки у визначенні площ
та/або меж земельних ділянок
(розташування в межах земельної
ділянки частини іншої земельної
ділянки; невідповідність меж земельної
ділянки, вказаних у Державному реєстрі
земель, її дійсним межам;
невідповідність площі земельної
ділянки, вказаної у Державному реєстрі
земель, її дійсній площі у зв'язку із
зміною методів підрахунку (округлення);
присвоєння декільком земельним
ділянкам однакових кадастрових
номерів), такі помилки за згодою
власника земельної ділянки,
користувача земельної ділянки
державної чи комунальної власності
можуть бути виправлені на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) або за матеріалами
інвентаризації земель. Зміна меж
земельної ділянки при виправленні
вказаних помилок допускається за
письмовим погодженням з особами, яким
належить право власності (а щодо земель
державної та комунальної власності -
право користування) на суміжні
земельні ділянки.

Допитаний в судовому засіданні експерт
ОСОБА_7 пояснив, що фактичні межі
земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
не співпадають з державними актами.
Геодезисти проводять огляд на
місцевості, їм необхідно вказати
зовнішні межі та будівлі, з
геодезистами ходять сторони та
вказують їх. В разі виникнення спорів
геодезисти вказують дві межі. В даному
випадку вагомих розбіжностей не було.
Геодезистами вказано, що межа дійсно не
пряма лінія.

Тому при розгляді цього спору суд
вважає законним застосування
принципів добросусідства, передбачені
статтею 103 Земельного кодексу України,
положень частини 2 та 3 статті 107
Земельного кодексу України щодо
способу визначення меж земельних
ділянок, та вимог ДБН 360-92**
(Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень).

Суд, виходячи з наведеного та приймаючи
до уваги, що визнання відповідачкою
позову не суперечить закону та не
порушує права, свободи та інтереси
інших осіб, дійшов висновку, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,57, 60,88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.78, 91, 103, 104, 106, 107, 152 ЗК
України, ст..ст.386,391 ЦК України, п.4
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про державний
земельний кадастр», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою - задовольнити.

Встановити, що порядок користування
земельною ділянкою АДРЕСА_1
здійснюється в межах:

від точки Г по межі з земельною
ділянкою АДРЕСА_2 до точки В на відстані
17,44м;

від точки А по межі з земельною
ділянкою АДРЕСА_2 до точки В на відстані
5,96м та 2,92м;

від точки Г до точки А, що суміжать з
земельною ділянкою АДРЕСА_2 на відстані
29,52м;

від точки Б до точки В, що суміжать з
земельною ділянкою АДРЕСА_3 на відстані
9,16м та 25,27м.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційній суд
Донецької області через Іллічівський
районний суд м.Маріуполя протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Т. В. Пустовойт