У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Український
бізнес Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 25 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 25 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Український бізнес Банк»
(далі - ПАТ «Український бізнес Банк»)
звернулося до суду з позовом, у якому
зазначало, що 26 червня 2008 року між ним
та ОСОБА_4 укладено кредитний
договір № 46.121.563, згідно з умовами якого
остання отримала кредит у розмірі 8470
грн на споживчі цілі зі сплатою 30 %
річних строком до 26 червня 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним
договором станом на 18 квітня 2013 року
утворилася заборгованості у розмірі 13
831 грн 59 коп., з якої: 6190 грн 02 коп. -
заборгованість за кредитом; 6982 грн 92
коп. - заборгованість за відсотками; 658
грн 65 коп. - сума штрафних санкцій.

Просило стягнути вказану суму
заборгованості з ОСОБА_4

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 25 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 25 лютого 2014 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Український бізнес Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 26 червня 2008 року № 46.121.563 у розмірі 13
831 грн 59 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що 26 червня 2008 року
згідно з умовами кредитного договору №
46.121.563 ОСОБА_4 отримала від
ПАТ «Український бізнес Банк» кредит у
розмірі 8470 грн на споживчі цілі строком
до 26 червня 2010 року зі сплатою 30 %
річних. Внаслідок неналежного
виконання умов договору станом на 18
квітня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 13 831 грн 59 коп.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

З кредитного договору вбачається, що
сторони встановили як строк дії
договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань (п. 9.14), так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів у сумі 474 грн,
останній з яких у сумі 458 грн 81 коп.,
підлягав виконанню в строк до 26 червня
2010 року включно (п. 3.3).

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку,то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

08 жовтня 2013 року представник ОСОБА_4 −?
ОСОБА_5 подала до суду письмове
клопотання, у якому, посилаючись на п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України та ч. 3 ст. 267 ЦК
України, просила застосувати позовну
давність щодо стягнення з відповідачки
штрафу у розмірі 658 грн 65 коп (а.с. 107).
Доказів про звернення відповідачки або
її представника до суду із заявою про
застосування позовної давності до
всієї суми заборгованості матеріали
справи не містять.

ПАТ «Український бізнес Банк» не
пропущено строк позовної давності щодо
стягнення з ОСОБА_4 штрафу у розмірі 658
грн 65 коп. відповідно до ст. 256 ЦК
України.

Доводи представника відповідачки про
порушення апеляційним судом вимог
цивільного процесуального закону щодо
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції спростовуються матеріалами
справи та тим, що представник
відповідачки - ОСОБА_5 була присутня у
судових засіданнях апеляційного суду
від 28 січня та від 11 лютого 2014 року, тому
підстави вважати порушеними вимоги ст.
10 ЦПК України щодо змагальності сторін
відсутні.

Суди обґрунтовано задовольнили позов.
Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 25 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 25 лютого

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А.,
Євграфова Є.П.