Справа № 1302/245/12
Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/3027/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю першого заступника прокурора
Західного регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України - Майорчака В.М.,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою першого
заступника прокурора Західного
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України на рішення
Бродівського районного суду
Львівської області від 3 вересня 2012
року у справі за позовом Військового
прокурора Західного регіону України в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України до Концерну
«Військторгсервіс», ОСОБА_3, ОСОБА_5,
треті особи - Рівненська
міжрегіональна універсальна
товарно-майнова біржа «Прайс»,
приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору купівлі - продажу,
публічних торгів та повернення майна,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2011 року перший
заступник прокурора Західного регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України звернувся з позовом до
Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3,
ОСОБА_5, треті особи - Рівненська
міжрегіональна універсальна
товарно-майнова біржа «Прайс»,
приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
публічних торгів та повернення майна.
Зазначав, що 10.03.2011 року між концерном
«Військторгсервіс» в особі начальника
філії даного концерну Свідерського
Г.М., який діяв на підставі доручення
директора вказаного концерну ОСОБА_8
від 8.10.2010 року, та ОСОБА_3 і ОСОБА_5
укладено договір купівлі-продажу
приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться по АДРЕСА_1 в м.Броди
Львівської області. Посилався на те, що
довіреністю від 8.10.2010 року передбачено
право директора Свідерського І.М. право
здійснювати відчуження нерухомого
майна лише з дозволу органу управління
майном концерну - Міністерства оборони
України. Крім цього зазначав, що
довіреність ОСОБА_8 видана як
начальнику головного управління
торгівлі тилу МОУ, а не як директору
концерну «Військторгсервіс» і така
припинила чинність внаслідок
припинення даної юридичної особи.
Стверджував, що МОУ дозволу щодо
відчуження спірного приміщення не
давала, як і довіреності директору
концерну. Просив визнати недійсним
договір купівлі-продажу від 10 березня
2011 року, укладеного між концерном
«Військторгсервіс» та ОСОБА_3, ОСОБА_5 ;
застосувати наслідки недійсності
вказаного договору шляхом повернення в
натурі концерну «Військторгсервіс»
спірного приміщення.

Рішенням Бродівського районного
суду Львівської області від 3 вересня
2012 року в задоволенні позову
військового прокурора Західного
регіону України в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України до
Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3,
ОСОБА_5, треті особи - Рівненська
міжрегіональна універсальна
товарно-майнова біржа «Прайс»,
приватний нотаріус ОСОБА_6,
відмовлено. (т.1, а.с.288-293)

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 3 вересня 2012
року оскаржив перший заступник
прокурора Західного регіону України з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України. В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що довіреність директора концерну
«Військторгсервіс», яка видана
директору філії «Управління торгівлі
ЗОК» даного концерну Свідерському Г.М.
передбачено, що останній має право
здійснювати відчуження нерухомого
майна лише з дозволу органу управляння
майном концерну - Міністерства оборони
України. Зазначає,що довіреність від 4
жовтня 2004 року видана ОСОБА_8 як
начальнику головного управління
торгівлі тилу МОУ, а не як директору
концерну, припинила свою чинність
внаслідок припинення даної юридичної
особи. Стверджує, що оскільки МОУ
дозволу на відчуження концерном
спірного нежитлового приміщення -кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» не надавало, як і не
надавало довіреність директору
концерну, то договір купівлі-продажу
вказаного нерухомого майна від 10
березня 2011 року підлягає визнанню
недійсним, а спірне мА йно
поверненню МОУ. Крім цього, зазначає, що
термін дії довіреності від 4 жовтня 2004
року закінчився 1 жовтня 2007 року, а
доручення Свідерському Г.М .видано лише
8 жовтня 2010 року, а спірний договір
укладено 10 березня 2011 року, тобто після
закінчення терміну дії довіреності.
Також стверджує, що судом першої
інстанції не враховано, що рішення про
надання згоди на відчуження нерухомого
майна приймається суб»єктами
управління лише за погодженням з
Фондом державного майна України, яке
отримано не було. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 2 липня 2013 року
апеляційну скаргу першого
заступника прокурора Західного
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України, Є.Парамонова,
задоволено. Рішення Бродівського
районного суду Львівської області
від 3 вересня 2012 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено. Визнано недійсними
публічні торги нежитлового приміщення
кафе загальною площею 89,7 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Броди
Львівської області, оформлені
протоколом від 21.12.2010 р. № 354-н. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу від
10.03.2011 р. приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
що по АДРЕСА_1, у м. Броди Львівської
області, укладений між концерном
«Військторсервіс» та ОСОБА_3, ОСОБА_5.
Зобов`язано ОСОБА_3, ОСОБА_5 повернути
концерну «Військторгсервіс»
приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
АДРЕСА_1, у м. Броди Львівської області.
Стягнуто з концерну
«Військторсервіс» в дохід
держави судовий збір в розмірі 1073
грн. (т.2, а.с.94-99)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ України від 25
грудня 2013 року частково задоволено
касаційну скаргу ОСОБА_3 та рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 2 липня 2013 року, справу передано на
новий розгляд до апеляційної
інстанції. (т.2., а.с.135-137)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
першого заступника прокурора
Західного регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України - Майорчака В.М. на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про
заперечення доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак вказаним вимогам закону рішення
суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

Приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», площею
89,7 кв. м., розташоване по АДРЕСА_1, у м.
Броди Львівської області, відповідно
до реєстраційного посвідчення від
10.11.1999 р. зареєстроване на праві
державної власності за Державним
підприємством МОУ «Управління
військової торгівлі Прикарпатського
військового округу» (т.1,а.с.54).

Державне підприємство МОУ «Управління
військової торгівлі Прикарпатського
військового округу» в подальшому було
перейменоване на Управління торгівлі
Західного оперативного командування
(т.1., а.с.62).

10.03.2011 року укладений договір-купівлі
продажу приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
площею 89,7 кв. м., розташованого по
АДРЕСА_1, у м. Броди Львівської області,
між Концерном «Військторгсервіс» та
ОСОБА_3, ОСОБА_5, який посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_6, що
зареєстровано в реєстрі №585 (т.1,
а.с.172-173).

Відповідно до вказаного вище договору
купівлі-продажу такий вчинено
продавцем-концерном
«Військторгсервіс» в особі начальника
філії «Управління торгівлі Західного
оперативного командування «Концерну
«Військторсервіс» Свідерського
Григорія Мілетійовича, що діє на
підставі довіреності, посвідченої 8
жовтня 2010 року.

Відповідно до п.1.2 Договору, предмет
договору перебуває в
загальнодержавній власності та
належить державі в особі Кабінету
Міністрів України, що закріплені на
праві господарського відання за
продавцем на підставі наказу № 188
Міністра оборони України від 08.07.1996 р.,
акта передачі від 22.05.1998 р. Предмет
договору продано покупцю, про що
вказано у п.1.5 договору, за ціною - 107352
грн.(т.1., а.с.5-6 ). Дане приміщення
відповідно до реєстраційного
посвідчення від 10.11.1999 р. зареєстроване
на праві державної власності за
Державним підприємством МОУ
«Управління військової торгівлі
Прикарпатського військового округу»
(а.с.54), яке в подальшому було
перейменоване на Управління торгівлі
Західного оперативного командування
(т.1., а.с.62).

Відповідно до довіреності від 04.10.2004р.
№220/2071, Міністерством оборони України
було уповноважено начальника
Головного управління торгівлі Тилу
Міністерства оборони України ОСОБА_8
на надання від імені Міністерства
оборони України підприємствам
(установам) військової торгівлі
висновків (дозволу) на передачу в
оренду (найм), списання з балансу,
застосування прискореної амортизації
та відчуження майна, що закріплене за
ними на праві господарського відання.
Термін дії довіреності до 1 жовтня 2007
року (т.1, а.с.8).

На підставі доручення від 04.10.2004 р.
№220/2071 начальник Головного управління
торгівлі ОСОБА_8 - 15.12.2004р. за №140/6/1623
надав дозвіл на відчуження нерухомого
майна - приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
загальною площею 89,7 кв.м. за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.183).

14.01.2005 року Управління торгівлі
Західного оперативного командування
та Рівненська міжрегіональна
універсальна товарно-майнова біржа
«Прайс» уклали попередній договір про
надання послуг проведення аукціонів
(прилюдних торгів) з продажу майна, та
13.09.2010 року укладений договір
надання послуг проведення
аукціону (прилюдних торгів) з
продажу майна, зокрема, щодо
продажу нежитлового приміщення в
м. Броди по АДРЕСА_1. (т.1., а.с. 56, 57)

Відповідно до протоколу №354-н 21.12.2010
року проведені публічні торги, в ході
яких були визначені переможці - ОСОБА_3
і ОСОБА_5 (т.1., а.с.58).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оспорюваний правочин вчинено за згодою
Міністерства оборони України, якою є
дозвіл від 15.12.2004 р. № 140/6/1623, наданий
начальником Головного управління
торгівлі Тилу МОУ начальнику
державного підприємства МОУ
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування»
(правонаступником яких є концерн
«Військторгсервіс») на відчуження
спірного нерухомого майна, та Концерн,
у відповідності до свого статуту, мав
право уповноважити 8.10.2010 р. начальника
філії Концерну «Військторгсервіс»
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування» здійснити
його продаж.

Однак колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з довіреності від 4.10.2004
року, термін дії довіреності до 1
жовтня 2007 року. (т.1., а.с.8)

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про
управління об`єктами державної
власності», який набув чинності у 2006
році, управління об`єктами державної
власності - здійснення КМ України та
уповноваженими ним органами, іншими
суб`єктами, визначеними цим законом,
повноважень щодо реалізації прав
держави як власника таких об`єктів,
пов`язаних з володінням,
користуванням і розпорядженням ними,
у межах, визначених законодавством
України, з метою задоволення державних
та суспільних потреб.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про
управління об`єктами державної
власності» суб`єктами управління
об`єктами державної власності є,
зокрема, міністерства та інші органи
виконавчої влади (уповноважені органи
управління).

Відповідно до п.7.3 Статуту Концерну
«Військторсервіс» його майно
перебуває в державній власності та
закріплене за ним на праві
господарського відання. (т.1., а.с.196)

Таким чином, спірна будівля є
державним майном та відноситься до
сфери управління Міністерства оборони
України, яке реалізовує права держави
як власника цього майна, пов`язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням ним, та знаходиться на
праві господарського відання концерну
«Військторгсервіс».

Відповідно до п. 7.3 статуту концерну
«Військторгсервіс» здійснюючи право
господарського відання, концерн
володіє, користується і
розпоряджається майном з обмеженнями
правомочності розпорядження щодо
окремих видів майна за згодою органу
управління майном - Міністерства
оборони України.

Згідно з п. 7.5 статуту відчуження
основних фондів Концерну
здійснюється ним лише за попередньою
згодою органу управління майном
(Міністерства оборони України). (т.1.,
а.с.198)

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
управління об`єктами державної
власності» - Фонд державного майна
України дає дозвіл (погодження) на
відчуження державного майна у
випадках, встановлених законодавством.

Пунктом 6 постанови КМУ № 803 від
06.06.2007 року «Про затвердження Порядку
відчуження об`єктів державної
власності» встановлено, що відчуження
майна здійснюється безпосередньо
суб`єктом господарювання, на балансі
якого перебуває таке майно, лише після
надання на це згоди або дозволу
відповідного суб`єкта управління
майном, який є представником власника і
виконує його функції у межах,
визначених законодавчими актами.
Рішення про надання згоди на
відчуження нерухомого майна, а також
повітряних та морських суден, суден
внутрішнього плавання та рухомого
складу залізничного транспорту
приймається суб`єктами управління
лише за погодженням з Фондом
державного майна. Таким чином,
відчуження спірного об`єкта відбулось
10.03.2011 року, після того як набрав
чинності Закон України «Про управління
об`єктами державної власності» та
відповідно до постанови КМУ № 803 від
06.06.2007 р. «Про затвердження Порядку
відчуження об`єктів державної
власності» таке відчуження було
можливим лише за наявності
відповідного дозволу Міністерства
оборони України, погодженого з
Фондом державного майна України.

Матеріали справи не містять жодних
доказів щодо погодження Фондом
державного майна України продажу
спірного об`єкта, а відтак висновки
суду щодо дотримання порядку
відчуження державного нерухомого
майна за відсутності погодження Фонду
державного майна України є
помилковими.

Крім того, всупереч порядку
відчуження об`єктів державної
власності, затвердженого постановою КМ
України від 06.06.2007 р. № 803, відбулись
публічні торги з продажу спірного
об`єкта 21 грудня 2010 року, в період
чинності зазначеного порядку, без
дотримання п.6 вказаного порядку, та
відповідно до договору про надання
послуг проведення аукціону (прилюдних
торгів) з продажу майна від 13.09.2010 р., а
відтак, відсутність дотримання такого
порядку за відсутності погодження
Фонду держмайна України є підставою
для визнання недійсними публічних
торгів нежитлового приміщення кафе
загальною площею 89,7 кв.м., що
знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Броди
Львівської області.

Не свідчить про правомірність надання
згоди на відчуження вищезазначеного
нерухомого майна лист за № 140/6/1623 від
15.12.2004 року за підписом начальника
Головного управління торгівлі МОУ
ОСОБА_8, про надання дозволу на
відчуження нерухомого спірного майна,
який діяв на підставі довіреності,
виданої Міністром оборони України від
04.10.2004 р. № 220/2071 «Про надання дозволу на
відчуження» в т.ч. нерухомого майна -
приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
загальною площею 89,7 кв.м. за адресою м.
Броди, АДРЕСА_1 оскільки такий лист
адресований державним підприємствам,
які на час укладення оскаржуваного
договору купівлі-продажу перебували у
стані припинення та зазначене майно у
їх віданні не перебувало.

Так, відповідно до наказу Міністра
оборони України від 25.06.2005 року № 358 про
припиняється діяльність Головного
управління торгівлі тилу МОУ у зв`язку
з створенням концерну
«Військторгсервіс», (т.1.а.с.202).

Крім цього, дозвіл від 15.12.2004 р. втратив
чинність на час укладення оспорюваного
договору, оскільки такий дозвіл
наданий на підставі повноважень,
наданих довіреністю Міністра Оборони
України від 4 жовтня 2004 р. № 220/2071. Ця
довіреність 12.02.2005 року окремим
дорученням Міністра Оборони України
(т.2, а.с.50) скасована та була повернута
до адміністративного департаменту МОУ
17.02.2005 року (т.2., а.с.51) цим же
начальником Головного управління
торгівлі ОСОБА_8,що залишилось поза
увагою суду.

А відтак на момент укладення
оспорюваного договору купівлі -
продажу спірного об`єкта дозвіл,
який було видано особою на
підставі довіреності від 04.10.2004 р.,
яка в подальшому була скасована,
втратив свою чинність.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов`язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов`язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 658 ЦК України, право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власнику товару.

Відповідно до ч.5 ст. 657 ЦК України,
встановлено, що особливості договору
купівлі - продажу окремих видів майна
можуть встановлюватись законом.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 326 ЦК України,
від імені та в інтересах держави
України право власності здійснюють
відповідно органи державної влади.
Управління майном, що є у державній
власності, здійснюється державними
органами, а у випадках передбачених
законом, може здійснюватись іншими
суб`єктами.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.1-3, 5 та ч.6 ст.203 ЦК
України, відповідно до яких, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Згідно з ч.3 ст.249 ЦК
України, права та обов`язки щодо
третіх осіб, що виникли внаслідок
вчинення правочину представником до
того, як він довідався або міг
довідатись про скасування довіреності,
зберігають чинність для особи, яка
видала довіреність, та її
правонаступників. Це правило не
застосовується, якщо третя особа
знала або могла знати, що дія
довіреності припинилась.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 248 ЦК України
представництво за довіреністю
припиняється у разі припинення
юридичної особи, якій видана
довіреність.

Враховуючи наведені обставини та
положення закону, оскаржуваний договір
вчинено від імені продавця без
необхідного обсягу цивільної
дієздатності у відсутності
волевиявлення власника майна, без
дотримання процедури відчуження
майна, а тому такий правочин слід
визнати недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов`язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов`язана повернути другій стороні
у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Згідно з п.7 постанови №9 Пленуму ВСУ
від 06.11.2009 р. «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», за змістом ст.
216 ЦК України та виходячи з загальних
засад цивільного законодавства суд
може застосувати з власної ініціативи
реституцію як наслідок недійсності
оспорюваного правочину.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов»язковими для суду
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ України від 25
грудня 2013 року встановлено
обґрунтованість висновку про визнання
недійсними публічних торгів з тих
підстав, що оскаржуваний договір
вчинено від імені продавця без
необхідного обсягу цивільної
дієздатності у відсутності
волевиявлення власника майна, без
дотримання процедури відчуження
майна. Підставою скасування рішення
апеляційного суду зазначено
застосування неповної реституції. (т.2,
а.с.136- зворот)

А відтак, необхідно застосувати
наслідки недійсності вказаного
договору шляхом повернення в натурі
концерну «Військторгсервіс» спірного
приміщення, а ОСОБА_5 107 352 грн. 70 коп.
коштів сплачених за договором
купівлі-продажу. (т.1, а.с.69)

Судовий збір, з огляду на
неправомірність дотримання процедури
відчуження спірного об`єкта, необхідно
покласти на відповідача концерн
«Військторсервіс».

За таких обставин, рішення суду, як
таке, що не відповідає вимогам
матеріального закону й дійсним
обставинам справи, в силу вимог ч.1
ст.309 ЦПК України, залишатися в
законній силі не може й
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ст. 309, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника
прокурора Західного регіону України з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України
задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 3 вересня 2012
року скасувати. Ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов Військового
прокурора Західного регіону України в
інтересах держави в особі Міністерства
оборони України до Концерну
«Військторгсервіс», ОСОБА_3, ОСОБА_5,
треті особи - Рівненська
міжрегіональна універсальна
товарно-майнова біржа «Прайс»,
приватний нотаріус ОСОБА_6, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, публічних торгів та
повернення майна.

Визнати недійсними публічні торги
нежитлового приміщення кафе загальною
площею 89,7 кв.м., що знаходиться по
АДРЕСА_1 у м. Броди Львівської області,
оформлені протоколом від 21.12.2010 р. №
354-н.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 10.03.2011 р. приміщення
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що по АДРЕСА_1, у м.
Броди Львівської області, укладений
між концерном «Військторсервіс» та
ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Зобов`язати ОСОБА_3, ОСОБА_5 повернути
концерну «Військторгсервіс»
приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
АДРЕСА_1, у м. Броди Львівської області.

Зобов»язати концерн
«Військторгсервіс» повернути ОСОБА_5
107352 грн. 70 коп. (сто сім тисяч триста
п»ятдесят дві гривні сімдесят копійок).

Стягнути з концерну
«Військторсервіс» в користь
держави судовий збір в розмірі
1073 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.

З оригіналом згідно

Судове рішення набрало законної сили

Суддя Апеляційного суду

Львівської області
Павлишин О.Ф.

Дата оформлення

Помічник судді
Калитовська І.О.