АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7182/2014
Головуючий в 1 інстанції - Вовк С.В.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду міста Києва від 07 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у листопаді 2013 року.

Зазначав, що 25.05.2010 р. між ним та
відповідачем було укладено договір
позики, відповідно до якого було
передано в якості позики відповідачу
грошові кошти в розмірі 250 000,00 доларів
США. В той же день, останній підписав
розписку про отримання вищезазначених
коштів, таким чином підтвердивши факт
отримання ним коштів в повному обсязі
та обов'язку їх повернути.

Відповідно до укладеної розписки,
відповідач зобов'язався повернути
грошові кошти у розмірі 250 000,00 доларів
США в строк до 25.11.2010 р. та не пізніше
30-го числа кожного місяця виплачувати
проценти в розмірі 3333,00 доларів США.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе обов'язків за договором
позики, позивач просив суд стягнути з
останнього грошові кошти в розмірі 3 087
853,36 грн.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 07 квітня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та ухваленні нового про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 25.05.2010 р. між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір
позики, відповідно до умов якого
позикодавець передав, а позичальник
прийняв у власність 250 000,00 доларів США
та зобов'язався повернути готівкою в
строк до 25.11.2010 р. вищезазначену суму, а
також нараховані проценти.

Згідно з пунктом 3 договору позики,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики в розмірі 16% річних. Проценти
виплачуються щомісяця не пізніше 30
числа.

Того ж дня, 25.05.2010 р. ОСОБА_2 була
складена розписка з якої вбачається, що
відповідач взяв суму в розмірі 250 000,00
доларів США та зобов'язується
виплатити її не пізніше 25.11.2010 р. Також
відповідач зобов'язується щомісяця не
пізніше 30-го числа поточного місяця
виплачувати проценти в розмірі 3333,00
доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач взяті на себе обов'язки за
договором позики від 25.05.2010 р. не
виконав.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 1050 УК України якщо
позичальник не повернув суму позики,
він зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто
сплатити суму боргу та проценти від
простроченої суми, розмір яких
встановлений вище зазначеним
договором.

Колегія судів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
задоволення позову та його
обґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що
наявна в матеріалах справи розписка
була складена позивачем або іншими
невідомими особами - одноособово, без
участі відповідача, та носить ознаки
фальсифікації, не можуть бути прийняті
судом до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
апелянтом не було надано до суду першої
інстанції належних та допустимих
доказів на підтвердження
фальсифікації вищезазначеного
договору.

Натомість під час судового засідання
від 18.03.2014 року допитаний у якості
свідка ОСОБА_4 підтвердив факт
підписання відповідачем договору
позики та розписки від 25.05.2010 р. (а.с. 72).

Клопотання щодо призначення
почеркознавчої експертизи, під час
розгляду справи в суді першої
інстанції, також заявлені не були.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують
та на їх правильність не впливають, а
тому не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 07 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: