Справа № 301/1188/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

"24" червня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючої судді Сойми М.М., при
секретарі Сак А.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Іршава цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з житлового будинку,

В
С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення з житлового будинку.

Позивач в позовній заяві зазначив,
що 17 червня 2005 року між ним та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № MKD0GK00000002, згідно
якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі
35 000,00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 11,04 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 16 червня 2025 року. В
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 21 червня 2005 року
укладено договір іпотеки нерухомого
майна, відповідно до якого відповідач
передала в іпотеку житловий будинок з
надвірними спорудами, загальною площею
309,10 кв. м, житловою площею - 154, 30 грн.,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
Іршавського району, Закарпатської
області. Відповідач ОСОБА_1 в порушення
зазначених норм закону та умов
договору зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала
та станом на 22 квітня 2014 року
заборгувала перед банком 143 189, 49
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
долара США до гривні на 22 квітня 2014 року
становить в еквіваленті 1 609 449, 87 грн., з
яких: 35 927,80 доларів США - заборгованість
за кредитом, 32 856, 59 доларів США -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 5 229,00 доларів
США - заборгованість по комісії за
користування кредитом та 69 176, 10 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Просить в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № MKD0GK00000002 від 17
червня 2005 року в розмірі 1 609 449, 87 грн.,
дозволити Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
"Приватбанк" звернути стягнення на
нерухоме майно, виселити відповідача
ОСОБА_1 та осіб, які проживають у
будинку за адресою: АДРЕСА_1,
Іршавського району, Закарпатської
області та стягнути судовий збір.

Представник позивача Данканич Є.А.
в судове засідання не з'явився, подав
суду письмову заяву, в якій просить
справу розглянути у його відсутності
та вказує, що позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилася повторно, хоч
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи, про що свідчать
розписки про отримання нею судових
повісток, суду причин неявки не
повідомила, а тому, суд вважає, що на
підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, справу
слід розглянути у її відсутності на
підставі письмових доказів, що є в
матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Правовідносини, які склалися між
сторонами, регулюються нормами
Цивільного кодексу України і Законом
України «Про іпотеку».

Згідно із ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено,
що 17 червня 2005 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № MKD0GK00000002, згідно
якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі
35 000,00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 11,04 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 16 червня 2025 року (а. с. 28-32). У
відповідності до п.2.2.2 кредитного
договору відповідач ОСОБА_1
зобов'язалася сплатити відсотки за
користування кредитом відповідно до
п.1.1, 3.1, 3.2 даного договору, здійснити
повну сплату відсотків за користування
кредитом не пізніше дати фактичного
погашення кредиту та відповідно до п.
2.2.3 сплатити комісію згідно п.1.1 і п.3.11
даного договору. Відповідно до п. 4.1
даного кредитного договору при
порушенні позичальником кожного із
зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3
даного договору, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0, 15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні (або суми
у валюті кредиту, еквівалентної 1 грн.
за курсом НБУ на день сплати) за кожен
день прострочення.

Факт отримання ОСОБА_1 від банку
коштів у сумі 35 000, 00 доларів США,
стверджено ордером-розпорядженням від
23 червня 2005 року (а.с. 33) та ксерокопією
заяви на видачу готівки №1 від 23 червня
2005 року (а. с. 34).

В забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору між
позивачем та відповідачем ОСОБА_1 21
червня 2005 року укладено договір
іпотеки нерухомого майна, відповідно
до якого відповідач передала в іпотеку
житловий будинок з надвірними
спорудами, загальною площею 309,10 кв. м,
житловою площею - 154, 30 грн., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
Іршавського району, Закарпатської
області (а. с. 35-42).

Грошові зобов'язання між сторонами
виникли в іноземній валюті, що
узгоджується з нормами Декрету КМ
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю» (ч. 2
ст. 2, ч. 2 ст. 5), Закону України «Про банки
і банківську діяльність» (ст. 19, ч. 1, 2 ст.
47, ст.ст. 49, 55), ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК
України.

Щодо вказаного іпотечного
договору діє презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України).

Зобов'язання за кредитним договором
позичальник належним чином не
виконував, в результаті чого
відповідно до довідки-розрахунку (а.с.
11-19), заборгованість ОСОБА_1 перед
банком по кредитному договору станом
на 22 квітня 2014 року заборгувала перед
банком 143 189, 49 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ долара США до
гривні на 22 квітня 2014 року становить в
еквіваленті 1 609 449, 87 грн., з яких: 35 927,80
доларів США - заборгованість за
кредитом, 32 856, 59 доларів США -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 5 229,00 доларів
США - заборгованість по комісії за
користування кредитом та 69 176, 10 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Відповідно до ст.526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Також, відповідно до ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його в
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з ч.1 ст.33 ЗУ «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Враховуючи те, що відповідач
належним чином взяті на себе
зобов'язання не виконує, в банку
виникає право вимагати звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.п. 5.2 договору іпотеки від
21 червня 2005 року звернення стягнення на
предмет іпотеки за вибором Банку
здійснюється з додержанням
встановленого чинним законодавством
порядку будь-яким із способів, зокрема,
шляхом прилюдних торгів, що
узгоджується зі ст. 39 Закону України
«Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 35
Закону України «Про іпотеку» у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги.

Відповідно до письмових
вимог про виконання зобов'язань від 16
березня 2014 року ОСОБА_1 попереджалася
про добровільну сплату заборгованості
по кредитному договору та про
дострокове погашення кредиту за
кредитним договором.

Що стосується позовної
вимоги Банку про виселення ОСОБА_1 та
інших мешканців з житлового будинку, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку"
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення - є підставою для виселення
всіх мешканців.

Відповідно до п. 43 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою ст. ст. 9, 109 ЖК України, ст. ст.
39 - 40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення. При цьому
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається,
що 16 березня 2014 року позивач звернувся
до відповідача з письмовою вимогою про
звільнення вказаного житлового
будинку в тридцятиденний строк з дня
отримання цієї вимоги (а. с. 21-22). Вказана
вимога вручена відповідачу 25 березня
2014 року (а.с. 26-27). Однак, відповідач в
добровільному порядку звільнити
вказаний будинок не бажає.

Згідно до п.1 ст. 611 Цивільного
кодексу України в разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається в
підтвердження своїх вимог чи
заперечень.

За наведених вище обставин, суд
вважає, що позовні вимоги позивача в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення відповідача
ОСОБА_1 слід задовольнити.

Разом з тим, відміткою в паспорті
ОСОБА_1 (а.с. 44) та довідкою Іршавського
районного сектора Головного
управління Державної міграційної
служби України у Закарпатській області
від 14 травня 2014 року № 19/757 (а. с. 53)
стверджується факт реєстрації ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1, Іршавського
району, Закарпатської області.
Офіційних даних про реєстрацію інших
осіб у зазначеному будинку суд першої
інстанції не одержував, інших, окрім
відповідача, осіб позивач за вимогою
про виселення не вказував, таких
відповідачів не називав і щодо таких
позов не вирішувався.

Вимогу про виселення інших, окрім
ОСОБА_1, осіб, які зареєстровані та/або
проживають у предметі іпотеки суд
вважає необґрунтованою та такою, що не
підлягає до задоволення, позаяк така
вимога позивачем не пред'являлася до
конкретних осіб, а тому судом не може
бути покладений обов'язок вчинити
певні дії на особу, яка не була
відповідачем за позовом.

07 червня 2014 року набув чинності ЗУ "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті".

Суд констатує, що даний закон не
розповсюджує свою дію на
правовідносини, які склались між
сторонами спору, оскільки позичальниця
ОСОБА_1 одержала кредит в іноземній
валюті, у забезпечення його виконання
передала в іпотеку житловий будинок,
загальна площа якого перевищує 250 кв.м.,
яка визначена цим Законом і становить
309,10 кв. м..

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 60, 169 ч.4, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України,
ст.ст. 33, 35, 39-40 ЗУ «Про іпотеку», ст. 109 ЖК
України, суд, -

Р І Ш
И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПриватБанк" задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № MKD0GK00000002 від 17
червня 2005 року в розмірі 143 189,49 доларів
США (Сто сорок три тисячі сто
вісімдесят дев'ять доларів США 49
центів), що за офіційним курсом НБУ
долара США до гривні на 22 квітня 2014 року
становить еквівалент 1 609 449, 87 грн. (Один
мільйон шістсот дев'ять тисяч
чотириста сорок дев'ять гривень 87
копійок), звернути стягнення на предмет
іпотеки: житловий будинок з надвірними
спорудами, загальною площею 309,10 кв.м,
житловою площею 154, 30 кв.м, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
Іршавського району, Закарпатської
області, шляхом продажу вказаного
будинку Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"Приватбанк" з укладанням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, з
отриманням кадастрового номеру
земельної ділянки, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки, за початковою ціню предмету
іпотеки встановленому на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Виселити ОСОБА_1 з житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
Іршавського району, Закарпатської
області, зі зняттям з реєстраційного
обліку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
судовий збір в сумі 3 654 (Три тисячі
шістсот пятдесят чотири) гривні.

У решті позовних вимог позову
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області через
Іршавський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуюча суддя :
М. М. Сойма