Номер провадження: 22-ц/785/3884/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Суворова В.О.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Київського районного суду м.
Одеси від 27 лютого 2014 року у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Демарк» до ОСОБА_2, треті особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЮНСС», Орган опіки
та піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради -
«Про стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки», -

ВСТАНОВИЛА:

13.05.2011 року ПАТ «Банк «Демарк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, по якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором в сумі 1529751,90 грн.,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилався на те, що між ВАТ «Банк
«Демарк», правонаступником якого є ПАТ
«Банк «Демарк», та ТОВ «ЮНСС» 13.12.2007
року був укладений кредитний договір,
згідно з яким банк надав відповідачу
кредитні кошти у розмірі 1850000 грн. для
поточної діяльності строком по 10.12.2010
року. З метою забезпечення зобов'язань
ТОВ «ЮНСС» по кредитному договору
13.12.2007 року між ВАТ «Банк «Демарк» та
ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки.
Умови кредитного договору ТОВ «ЮНСС»
були порушені, що призвело до створення
заборгованості.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просить в їх
задоволенні відмовити, про що надав
суду письмові пояснення.

Представник третьої особи ТОВ «ЮНСС» в
ході розгляду справи позовні вимоги не
підтримував.

Представник третьої особи Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради як органу опіки та
піклування до суду не з'явився, надавши
до суду заяву про розгляд справи у її
відсутність, в якій вказала, що
вирішення всіх питань залишає на
розсуд суду та просить при прийнятті
рішення по справі врахувати права та
інтереси дитини.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 27.02.2014 року позов ПАТ «Банк
«Демарк» задоволений, стягнуто з
ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1529751,90
грн., шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1, з
реалізацією предмета іпотеки шляхом
продажу на прилюдних торгах з
початковою ціною, яка встановлюється
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

05.03.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить скасувати рішення районного
суду, посилаючись на неповне з'ясування
районним судом обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини у справі.

13.12.2007 року ВАТ «Банк «Демарк» та ТОВ
«ЮНСС» уклали кредитний договір № 605-057,
згідно з яким банк надав позичальнику
кредит у розмірі 11850000 грн. строком до
10.12.2010 року, а позичальник зобов'язався
погасити кредит згідно умов цього
договору, Крім того, 27.02.2008 року
укладений додатковий договір № 1 про
внесення змін до кредитного договору №
605-057, 30.04.2008 року укладений додатковий
договір № 2 про внесення змін до
кредитного договору № 605-057, 26.11.2008 року
укладений додатковий договір № 3 про
внесення змін до кредитного договору №
605-057, 12.05.2009 року укладений додатковий
договір № 4 про внесення змін до
кредитного договору № 605-057, 10.07.2009 року
укладений додатковий договір № 5 про
внесення змін до кредитного договору №
605-057 з наступними договорами, 30.07.2009
року укладений додатковий договір № 6
про внесення змін до кредитного
договору № 605-057 з наступними
договорами, 01.10.2009 року укладений
додатковий договір № 7 про внесення
змін до кредитного договору № 605-057 з
наступними договорами, 12.10.2009 року
укладений додатковий договір № 8 про
внесення змін до кредитного договору №
605-057 з наступними договорами, 30.10.2009
року укладений додатковий договір № 9
про внесення змін до кредитного
договору № 605-057 з наступними
договорами.

Відповідно до договору іпотеки від
13.12.2007 року, укладеного між ВАТ «Банк
«Демарк» та ОСОБА_2, що виступає за цим
договором майновим поручителем за
зобов'язанням ТОВ «ЮНСС», в
забезпечення виконання зобов'язань
боржника за кредитним договором
іпотекодавці передають в іпотеку -
квартиру АДРЕСА_1.

26.11.2008 року між ВАТ «Банк «Демарк» та
ОСОБА_2 укладений договір про внесення
змін до договору іпотеки, та відповідно
до нього договором іпотеки
забезпечується виконання зобов'язання,
що виникло у боржника на підставі
кредитного договору, за умовами якого
боржник зобов'язаний у термін до 10.12.2010
року повернути іпотекодержателю
кредит у сумі 1850000 грн., а також
нараховані відсотки по ньому у розмірі
26 відсотків річних, а також сплатити
пеню за прострочення повернення
кредиту та несвоєчасне погашення
відсотків, штрафи та неустойку у
розмірі та у випадках, передбачених в
кредитному договорі.

Рішенням Господарського суду Одеської
області від 09.08.2010 року задоволені
позовні вимоги ВАТ «Банк «Демарк» та
ухвалено розірвати кредитний договір
№ 605-057 від 13.12.2007 року, укладений між ВАТ
«Банк «Демарк» та ТОВ «ЮНСС», а також
стягнути з ТОВ «ЮНСС» борг по кредиту в
сумі 1027776 грн., відсотки за користування
кредитом в сумі 302078,15 грн., пені за
порушення строків сплати відсотків в
сумі 22825,98 грн., пені за порушення
строків погашення кредиту в сумі 39425,10
грн., шляхом звернення стягнення на
предмет застави відповідно до договору
застави від 13.12.2007 року.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 05.10.2010 року
рішення господарського суду Одеської
області від 09.08.2010 року залишено без
змін.

З довідки від 19.02.2014 року № 03/12-783,
виданої ПАТ «Банк «Демарк», вбачається,
що ТОВ «ЮНСС» не виконало свої
зобов'язання перед банком по
кредитному договору № 605-057 від 13.12.2007
року та договору застави від 13.12.2007
року.

Станом на 05.10.2010 року загальна сума
заборгованості перед Банком «Демарк»
по кредитному договору № 605-057 від 13.12.2007
року становить 1529751,90 грн., що
вбачається з розрахунку
заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Проте, колегія суддів звертає увагу та
застосовує Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», який
набрав чинності 07.06.2014 року, яким
встановлено, що протягом дії цього
Закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку; не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки).

Наведені у законі підстави для його
застосування вбачаються і з матеріалів
даної справи.

Одночасно, колегія суддів звертає
увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК
України акт цивільного законодавства
не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або
скасовує цивільну відповідальність
особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
в сумі 1529751,90 грн., шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 27 лютого 2014 року - скасувати.

В задоволенні позову Публічному
акціонерному товариству «Банк
«Демарк» - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О.
Суворов

25.06.2014 року
м. Одеса