Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2239/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

09.09.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Франко В.А.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про визнання недійсною умови
кредитного договору, за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 01 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2
звернулась із позовом до ПАТ
«Альфа-Банк» про визнання недійсним
пункту 6.2 кредитного договору,
укладеного між ними 15.11.2011 року,
посилаючись на те, що зазначений пункт
договору обмежує її права споживача,
порушує принцип рівності сторін за
договором, не відповідає вимогам
цивільного законодавства.

Рішенням Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 01.07.2014
року позов задоволено. Визнано
недійсним з моменту укладення пункт 6.2
кредитного договору № SME0025556,
укладеного 15 листопада 2011 року між
Публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» та ОСОБА_2, вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ
«Альфа-Банк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, ставить питання
про скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, пояснення представника
банку, який підтримав доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом установлено, що 15.11.2011 року
між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк»
укладено кредитний договір № SME0025556, за
умовами якого кредитор зобов'язувався
надати позичальнику споживчий кредит в
сумі 160000 грн. строком на 24 місяці зі
сплатою 32 процентів річних та комісій.
Сторони договору домовились, що усі
спори та розбіжності, які виникають між
ними, підлягають врегулюванню шляхом
взаємних консультацій та переговорів.
Пунктом 6.2 кредитного договору
передбачено, що сторони, керуючись
статтею 12 Закону України "Про
третейські суди", погодились внести до
договору застереження, яке є
третейською угодою про те, що судовий
захист прав та законних інтересів, які
мають сторони в зв'язку з цим Договором
та розгляд і вирішення всіх не
вирішених сторонами шляхом
переговорів спорів, які виникають або
можуть виникнути між сторонами з
питань виконання, зміни, розірвання
ними цього Договору відбувається у
Постійно діючому Третейському суді при
Всеукраїнській Громадській
Організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» (м. Чернігів) у
відповідності до його Регламенту, і
розгляд їх спору у третейському суді
буде проходити виключно на підставі
наданих сторонами письмових
матеріалів, без проведення усного
слухання і виклику сторін.

Відповідно до статті 17 ЦПК
України сторони мають право передати
спір на розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом.
Рішення третейського суду може бути
оскаржено в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Статтею 5 Закону України "Про
третейські суди" передбачено, що
юридичні та/або фізичні особи мають
право передати на розгляд третейського
суду будь-який спір, який виникає з
цивільних чи господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом. Спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

Згідно з частиною першою статті 12
Закону України "Про третейські суди"
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

Рішенням Конституційного Суду
України від 10 січня 2008 року у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень абзаців сьомого, одинадцятого
статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та
розділу VIII "Третейське самоврядування"
Закону України "Про третейські суди"
(справа про завдання третейського суду)
визнано, що відповідно до чинного
законодавства підвідомчий суду
загальної юрисдикції спір у сфері
цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12
ГПК України, стаття 6 Закону України
"Про третейські суди"), оскільки,
гарантуючи право на судовий захист з
боку держави, Конституція України
водночас визнає право кожного
будь-якими не забороненими законом
засобами захистити свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань (частина п'ята статті 55
Конституції України). Це конституційне
право не може бути скасоване або
обмежене (частина друга статті 22,
стаття 64 Конституції України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зокрема зазначив, що
Законом України від 3 лютого 2011 року №
2983-VI "Про внесення змін до статті 6
Закону України "Про третейські суди"
щодо підвідомчості справ у сфері
захисту прав споживачів третейським
судам" частину першу статті 6 Закону
України "Про третейські суди" доповнено
пунктом 14, згідно якого третейські суди
не можуть розглядати справи у спорах
щодо захисту прав споживачів, у тому
числі споживачів послуг банку
(кредитної спілки). Цей закон набув
чинності 12.03.2011 року.

Визнаючи кредитний договір
частково недійсним суд дійшов
висновку, що на час виникнення спірних
правовідносин (листопад 2011 року) Закон
України "Про третейські суди" містив
заборону на укладення третейської
угоди у даній категорії справ.
Відтак, можна погодитися з
висновками суду щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 та визнання
недійсним пункту 6.2 кредитного
договору від 15.11.2011 року, укладеного між
ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2, який містить
умову про розгляд усіх спорів між
сторонами договору третейським судом.

Зазначені висновки суду
відповідають обставинам справи, які
судом установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Ураховуючи викладене, рішення
суду першої інстанції не підлягає
скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ст. 308 ЦПК України необхідно
відхилити апеляційну скаргу і
залишити без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 01 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: