САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/1879/14
Провадження № 2/206/633/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровську у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

при секретарі Нор І.С.

за участю представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: восьма Дніпропетровська
нотаріальна контора; ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом, суд -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
Дніпропептровської міської ради третя
особа: восьма Дніпропетровська
нотаріальна контора; ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом.
Позивач свої позовні
вимоги обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача
ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася
спадщина у вигляді земельних ділянок
кадастровий номер :09:162:0037 та
кадастровий номер :09:162:0038, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Дана
ділянки належали ОСОБА_6 на підставі
державного акту на праві приватної
власності на землю, серія ДП Д № 001893,
виданого Дніпропетровською міською
радою народних депутатів 05.06.1997 року та
земельна ділянка площею 485 кв.м, що
належала ОСОБА_6 на підставі державного
акту на право постійного користування
землею, серія ДП Д № 003103, виданого
Дніпропетровською міською радою
народних депутатів 02.06.1997 року. При
оформленні спадщини виявилося, що
спадкодавець ОСОБА_5 державні акти на
земельні ділянки не отримала, право
власності на землю у встановленому
законом порядку за життя не встигла
зареєструвати. 02.07.2012 року державний
нотаріус Восьмої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Хорошманенко Н.С. винесла постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
якою відмовила позивача у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на вищевказані земельні
ділянки. З огляду на викладене позивач
просила визнати за нею право власності
на вищезазначені земельні ділянки в
порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити з підстав
викладених в позовній заяві.

Представник відповідач вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню. В
судове засідання, яке відбулося 28.05.2014
року не з»явився, про час і місце
засідання суду повідомлний належним
чином. Третя
особа в судове засідання не з»явилися,
про час і місце засідання суду
повідомлялася згідно з вимогами
чинного законодавства.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного
кодексу України, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.
Згідно ч.1 ст.
1225 ЦК України право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням їх цільового призначення.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
ОСОБА_5, про що Самарським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровської області 31 грудня 2010
року зроблено актовий запис №1220 (а.с.6).

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_5.
Даний факт підтверджується свідоцтвом
про народження виданого
Придніпровським міським ЗАГС
Дніпропетровької області від 28.03.1959 №
НОМЕР_1 (а.с.10). Зміна прізвища ОСОБА_8 на
ОСОБА_3 відбулася на підставі свідоцтва
про укладення шлюбу виданого ЗАГС
Самарського району м.Дніпропетровська
від 06.03.1980 року № НОМЕР_2.
Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом ОСОБА_3 отримала
спадщину на яке видано свідоцтво, що
складається з житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та
розташований на земельній ділянці
площею 1626 кв.м., з них земельна ділянка
площею 1141 кв.м., згідно державного акту
на право приватної власності на землю
виданого ОСОБА_6 на підставі рішення
виконкому Дніпропетровської міської
ради від 19.12.1996 року № 1806; земельна
ділянка площею 485 кв.м, що належала
ОСОБА_6 на підставі державного акту на
право постійного користування землею
від 17.04.1997 року № 584.

Факт правомірності передачі
ОСОБА_6 земельних ділянок
підтверджується рішеннями виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 17.04.1997 року № 584 та 19.12.1996 року №
1806 відповідно (а.с. 46-47, 51-52 )
02 квітня 2004 ОСОБА_5 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3, свідоцтво було видано в
тому числі і наземельні ділянки площею
141 кв.м., що розташовані на території
Самарського району АДРЕСА_1 та
переданої 1000 кв.м. - для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, 141 кв.м. -для ведення
особистого підсобного господарства. Ця
земельна ділянка належить померлому на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серія ДПД*
№ 4002, виданого виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради народних депутатів, на підставі
рішення № 1806 від 19.12.1996 року та
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 001893, 05.06.1997 року.
Код державного земельного кадастру №
84554002 (а.с.14).

ОСОБА_2 надала до восьмої
нотаріальної контори
м.Дніпропетровська державні акти на
вищевказані земельні ділянки серія ЯЛ
№ 067797, серія ЯЛ № 067798 на ім.»я померлої
(а.с. 16-17). Постановою про відмову у
вчиненні нотаріальної дії 02.07.2012 року
державним нотаріусом Восьмої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори відмовлено
ОСОБА_10 у заяві про видачу свідоцтва
про право на спадщину, оскільки вказані
акти зареєстровані в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 20 червня 2012
року, тобто після смерті ОСОБА_5. (а.с.18).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.
Даний порядок передбачений
також Законом України «Про нотаріат».
Так,
згідно ст.182 ЦК України право власності
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Згідно п. г ч.1 ст
81. Земельного Кодексу України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини. Згідно
ст.ст. 81, 131 ЗК України, передбачено
набуття права власності на земельні
ділянки на підставі прийняття
спадщини.

Відповідно до ст.1225 ЦК України та
п.10 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 30.05.2008р. №7 право власності
на земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування при підтвердженні цього
права спадкодавця державним актом на
право власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цього права.

При цьому, спадкоємець має право
звернутися із заявою про державну
реєстрацію переходу права власності до
органу, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
після прийняття спадщини в порядку,
передбаченому законом. Якщо право
власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згiдно ст. 1216 ЦК Украiни
спадкування є перехід прав та
обов'язків вiд фiзичноi особи, яка
померла (спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців), крім того ст. 1218 ЦК
України передбачено, що до складу
спадщини входять усi права та обов'язки
,що належали спадкодавцеві на момент
вiдкриття спадщини i не припинилися
внаслiдок його смерті.

Пiсля смертi - ОСОБА_5 i по теперiшнiй
час до складу спадщини входить право
приватноi власностi на вищезгадані
земельні ділянки.
Згідно зі ст.. 1258 ЦК Украiни встановлено,
що спадкоемцi за законом одержують
право на спадкування почергово, в свою
чергу кожна наступна черга спадкоємців
за законом набуває право на
спадкування у разi неприйнятгя
спадщини спадкоємцями попередньої
черги.

Спадкоємець першої черги - ОСОБА_5
не оформила належним чином свої
спадкові права, як це передбачено ст. 1299
ЦК Украiни, яка передбачає, що якщо до
складу спадщини входить нерухоме
майно, спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, якi здійснюють державну
реєстрацію цього майна, право
власності на спадкове майно ( нерухоме
майно ) виникає з моменту рєестрацiiї
цього майна, тому у даному випадку
спадщина, яка вiдкрилася пiсля смертi -
ОСОБА_5, у виглядi земельних ділянок, на
даний час не успадкована.

Відповідно до ст. 1225 ЦК
України право власностi на земельну
дiлянку переходить до спадкоємцiв на
загальних пiдставах, iз ззбереженням її
цiльового призначення.

Згідно п. 6 постанови Пленума
Вищого Спеціалізованого суду України
від 07.02.2014 року №5 передбачено що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (частина п'ята
статті 1268 ЦК), проте право власності на
нерухоме майно у разі прийняття
спадщини виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації речового
права на нерухоме майно (стаття 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»). Разом із тим
суди повинні розмежовувати право на
спадщину як майнове право (об'єкт
спадкування) та виникнення права
власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, та з урахуванням загальних
засад цивільного судочинства
відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Цивільного
Кодексу України, а саме:
справедливості, добросовісності та
розумності суд приходить до висновку,
про задоволення позовних вимог. На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.
182, 375, 376, 1217, 1261, 1267, 1298 ЦК України, ст. 126
ЗК України, ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності за законом після
смерті ОСОБА_5 на нерухоме майно, що
входить до складу спадщини на земельну
ділянку площею 0,1000 га, кадастровий
номер - :09:162:0037, призначене для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності на земельну ділянку
площею 0,0141 га, кадастровий номер -
:09:162:0038, призначене для ведення
особистого підсобного господарства, що
розташована за адресою АДРЕСА_1

Судові витрати залишити за
позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В.Поштаренко