Номер провадження: 22-ц/785/5972/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 24 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства
«Теплопостачання м. Одеси» - «Про
зобов'язання нарахувати борг за
теплопостачання з урахуванням строку
позовної давності», -

ВСТАНОВИЛА:

26.11.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду із
зазначеним позовом, по якому просила
зобов'язати відповідача нарахувати
борг по сплаті за теплопостачання по
квартирі АДРЕСА_1 з урахуванням строку
позовної давності - 3 роки, згідно до
реєстру нарахувань та оплат за
теплопостачання та дати подання позову
до суду.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилалась на те, що станом на
01.11.2013 року в неї наявний борг за
теплопостачання перед відповідачем у
розмірі 10383,28 грн. за період з лютого 2009
року. 28.-8.2013 року позивач звернулась до
відповідача з пропозицією по
врегулюванню заборгованості за
теплопостачання з урахуванням
трирічного строку позовної давності,
проте відповідачем було відмовлено, з
посиланням на те, що строк позовної
давності застосовується тільки у
судовому порядку при розгляді позову.

Представник позивача позов свого
довірителя підтримав, просив позовні
вимоги задовольнити.

Представник відповідача, будучи
сповіщеним належним чином, до суду не
з*явився.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 24.04.2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

12.05.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення, про задоволення позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування районним судом обставин по
справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини по справі.

22.08.2013 року позивач звернулась до
відповідача із пропозицією по
врегулюванню боргу за теплопостачання,
у якому просила урахувати строк
позовної давності 3 роки та нарахувати
борг за споживання теплової енергії за
адресою: АДРЕСА_1, починаючи з серпня 2010
року, а при видачі їй вимоги про сплату
боргу з урахуванням позовної давності,
починаючи з серпня 2010 року
зобов'язалась добровільно оплатити
протягом місяця всю суму боргу.

На зазначену пропозицію позивача
відповідач направив позивачу
відповідь від 12.09.2013 року, у якій
зазначив, що позовна давність
застосовується судом за заявою сторін
у спорі, застосованої судом до
ухвалення рішення, тому юридичні
підстави для списання заборгованості
відсутні. Також, у листі зазначено, що
станом на 01.09.2013 року заборгованість за
теплову енергію по квартирі за
вищезазначеною адресою складає 9946,85
грн.

Згідно з реєстром нарахувань та оплат
за особовим рахунком № НОМЕР_1,
оформленим на позивача, заборгованість
за постачання теплової енергії станом
на 10.12.2013 року по квартирі за вказаною
адресою складає за період з листопада
2006 року по грудень 2013 року суму у
розмірі 10677,59 грн.

17.01.2014 року Суворовським районним судом
м. Одеси було видано судовий наказ, яким
було стягнуто з позивача та ОСОБА_3 на
користь КП «Теплопостачання м. Одеси»
заборгованість по оплаті за теплову
енергію в розмірі 10677,59 грн., судовий
збір в розмірі 114,70 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 18.02.2014 року даний наказ було
скасовано, роз'яснено КП
«Теплопостачання м. Одеси», що заявлені
ним вимоги можуть бути розглянуті в
позовному провадженні з додержанням
загальних правил пред'явлення позову.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України,
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про те, що позовна давність та
наслідки її спливу застосовується
виключно судом при розгляді справи,
предметом розгляду якої є вимоги, щодо
яких позовна давність сплила. Тобто, у
даному випадку суд може застосувати
позовну давність до вимог, які мають
бути викладені у позові КП
«Теплопостачання міста Одеси» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги постачання теплової енергії.

У межах цієї справи позивач просить суд
застосувати позовну давність до вимог
КП «Теплопостачання міста Одеси», які
не є предметом розгляду даної справи та
взагалі, як вбачається з матеріалів
справи, у порядку позовного
провадження не заявлялись.

Згідно до ч. ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути, зокрема,
примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 2) створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування.

Проте, жодний нормативно-правовий акт,
ані договірне зобов'язання сторін не
встановлює обов'язку відповідача
нараховувати борг за послуги
теплопостачання з урахуванням строку
позовної давності. Не вбачаються також
й інші юридичні факти, які б могли бути
підставою для виникнення у відповідача
такого обов'язку.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду про те, що вимоги позивача є
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що задоволенню не підлягають.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є недоведеними
та непідтвердженими, у зв'язку з чим
неспроможними та такими, що не
спростовують висновків суду, не маючи
підстав та доведеності для задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги є
неспроможними, висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильним по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України,
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 24 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

25.06.2014 року
м. Одеса