Справа № 1323/4345/12
Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/2397/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В.,Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю:
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

представника третьої
особи - Білінського З.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 4 жовтня 2012 року у справі за
позовом виконавчого комітету
Стрийської міської ради до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Комунальне
підприємство «Стрийтеплоенерго», про
встановлення земельного сервітуту для
прокладення теплової мережі,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2012р. Виконавчий комітет
Стрийської міської ради звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про встановлення земельного сервітуту
на право прокладення теплової мережі
через земельну ділянку по АДРЕСА_1 -
відповідачам у справі, згідно
схем-плану розміром 28 м довжиною та 1,5 м
шириною на межі з земельною ділянкою по
АДРЕСА_2 та внести зміни в державний
акт, виданий Стрийською міською радою
від 06 березня 2010р. і зареєстрований в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 1431,
шляхом встановлення земельного
сервітуту в розмірі 28 м довжиною та 1,5 м
шириною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
виникла необхідність заміни частини
теплової мережі шляхом прокладення
нової теплової мережі від котельні по
вул. Гайдамацькій, 4 через найкоротший
та дешевший маршрут - земельну ділянку
по АДРЕСА_1 співвласники якої не дали на
це згоди.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 04 жовтня
2012р. позов задоволено.

Ухвалено встановити земельний
сервітут на право прокладання теплової
мережі через земельну ділянку АДРЕСА_1,
яка належить відповідачам ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 згідно схем-плану
розміром 28 м. довжиною та 1,5 м. шириною
на межі із земельною ділянкою по
АДРЕСА_2.

Внести зміни в державний акт виданий
Стрийської міською радою від 6 березня
2010р. та зареєстрований в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 1431 шляхом
встановлення земельного сервітуту в
розмірі згідно схем плану 28 м. довжиною
та 1,5 м шириною.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 107 грн. 30 коп. судових витрат в
дохід держави.

Рішення суду оскаржили відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6

В апеляційній скарзі зазначають, що
рішення не відповідає вимогам ст. 215 ЦПК
України, так як не містить правового
обґрунтування, ухвалено з порушенням
вимог ст. 213 ЦПК України, є незаконним і
необґрунтованим. Суд розглянув справу
у відсутності відповідачів, не
повідомивши їх про розгляд справи у
встановленому законом порядку. Суд
неправильно застосував норми
матеріального права, так як не
застосував вимоги Закону України «Про
власність», Земельний кодекс України
1992р. та ЦК України 1963р., які не
передбачають встановлення земельного
сервітуту. Рішенням суду внесено зміни
в неіснуючий державний акт. Суд не
залучив до участі у справі в якості
сторони або третьої особи КП
«Стрийтеплоенерго», хоча в рішенні
суду є посилання на пояснення його
представника.

Також зазначають, що на їх земельній
ділянці ніколи не проходила теплова
мережа, у зв'язку з чим її заміна не
вимагалась. Посадові особи позивача
14.03.2011р. склали незаконний акт у
відсутності відповідачів, який
слугував підставою для звернення з
позовом до суду. Суд першої інстанції
не встановив фактичних обставин
справи, не з'ясував яка теплова мережа
підлягала заміні і чи були перешкоди
для її прокладення по іншому маршруту,
чи дійсно в цьому є суспільні потреби
міста, неправильно в рішенні суду
вказав межу їх земельної ділянки.
Вважають, що позивач і суд першої
інстанції діючи в інтересах гр.-на
ОСОБА_8, який є суміжним
землекористувачем, забрали з його
земельних ділянок теплову мережу, яка
не була аварійною і незаконно прийняли
рішення на право прокладання теплової
мережі через їх земельну ділянку із
незаконним внесенням змін у неіснуючий
державний акт.

Позивач не надав суду доказів про
необхідність прокладання нової
теплової мережі через їх приватизовану
земельну ділянку.

Вказують також на те, що їх земельна
ділянка не межує із земельною ділянкою
по АДРЕСА_2 довжиною 28 м., а тільки
довжиною 14 м, що підтверджується їх
державним актом.

Посилаючись на вказані обставини,
просять скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Позивач та відповідачі в судове
засідання апеляційної інстанції
жодного разу не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
дату судового засідання, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення судових
повісток, причини неявки не повідомили,
тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
їх неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились у
судове засідання,перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню: рішення суду підлягає
скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову,
виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що у позивача
були підстави вимагати встановлення
земельного сервітуту для прокладення
нової теплової мережі мешканцям міста
взамін частини аварійної теплової
мережі, що підлягає заміні, через
приватизований город ОСОБА_2. Свої
висновки суд обґрунтовував актом від
15.03.2011р.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
внаслідок неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм матеріального і
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Колегією суддів встановлено, що
рішенням виконавчого комітету
Стрийської міської ради від 24 березня
2000р. № 99 ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 передано
у приватну власність земельну ділянку
площею 0,0953 га, розташовану на території
АДРЕСА_1, про що видано державний акт,
який зареєстровано в книзі записів
державних актів на право власності на
землю за № 1431 (а.с.80 т.1).

За змістом ст. 98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою. Земельний сервітут
може бути постійним і строковим.
Встановлення земельного сервітуту не
веде до позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 100 ЗК
України, власник або землекористувач
земельної ділянки має право вимагати
встановлення земельного сервітуту для
обслуговування своєї земельної
ділянки. Земельний сервітут
встановлюється за домовленістю між
власниками сусідній земельних ділянок
на підставі договору або за рішенням
суду.

Пунктом «в» частини 1 ст. 99 ЗК України
передбачено, що власники або
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати встановлення
земельного сервітуту на право
прокладення та експлуатації
трубопроводів, інших лінійних
комунікацій.

Згідно частин 2, 3 ст. 402 ЦК України
земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає встановлення сервітуту, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Договір про встановлення
земельного сервітуту підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно. У
разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Особа, яка користується сервітутом,
зобов'язана вносити плату за
користування майном, якщо інше не
встановлено договором, законом,
заповітом або рішенням суду (ч. 3 ст. 403
ЦК України).

Таким чином, закон вимагає від позивача
надання суду доказів того, що нормальне
господарське використання своєї
земельної ділянки, неможливо без
обтяження сервітутом чужої земельної
ділянки. При цьому слід довести, що
задоволення потреб позивача неможливо
здійснити яким-небудь іншим способом.

Разом з тим, у порушення наведених норм
права та вимог ст. 214 ЦПК України суд
зазначив про можливість встановлення
земельного сервітуту саме в обраний
позивачем спосіб, проте без
встановлення фактичних обставин та
дослідження доказів залишилось
питання неможливості задоволення
потреб позивача іншим способом.

Згідно акту гідравлічного
випробування теплових мереж від 13
квітня 2009р., складеного працівниками КП
«Стрийтеплоенерго» по насідках
гідравлічного випробування теплових
мереж, зафіксовано витік води
(теплоносія) на ділянці від ТК,
розташованого біля котельні до ДНЗ
(ясла-садку) № 14 і 70-ти квартирного
житлового будинку по вул. Колеси, 55 та
зроблено висновок, що необхідно
замінити вищевказану несправну
ділянку (а.с 17 т.2).

В акті обстеження земельних ділянок на
предмет виносу частини аварійної
теплової мережі, яка пролягає до
житлового будинку по вул. Колеси, 55 м.
Стрий, у зв'язку з тим, що на ній
знаходиться капітальна споруда, що
унеможливлює заміну від 14 березня 2011р.
(в судовому рішенні від 04 жовтня 2012р.
цей акт вказаний датою від 15 березня
2011р.), складеного комісією в складі
заступника міського голови Стецика
І.М., начальника відділу
житлово-комунального господарства
Пейка С.Д., директора КП
«Стрийтеплоенерго» Білінського З.М. по
наслідках обстеження земельних
ділянок на предмет виносу частини
аварійної тепломережі зазначено, що
існують два варіанти виносу теплової
мережі:

- прокласти частину аварійної теплової
мережі, що підлягає заміні, через
приватизований город ОСОБА_2, яка
проживає по АДРЕСА_1, по межі з городом
громадянина ОСОБА_8. Роботи виконати
вручну. Довжина необхідної земельної
ділянки для виносу аварійної
тепломережі 28 м, ширина 1,5 м. Згоди на
прокладання теплової мережі без
вилучення земельної ділянки при умові
виплати грошової компенсації гр.
ОСОБА_2 не дає;

- прокласти нову теплову мережу від
котельні по вул. Гайдамацькій,4 до
житлового будинку по вул. Колеси, 55. В
даному випадку теплову мережу
необхідно прокласти через прилеглу
територію багатоквартирного будинку
по вул. Дрогобицька, 7 на територію
Стрийської райспоживспілки, на якій
розміщені будівлі банку «Експрес» та
релігійна споруда. Територія
райспоживспілки заасфальтована, при
прокладці теплової мережі доведеться
пересікати наступні лінії комунікацій:
вода, газ, каналізація, електричний
кабель. Довжина теплової мережі 125 м.
Роботи по прокладанні мережі дуже
трудоємкі і затратні. Згоди на
прокладку теплової мережі ніхто з
власників вищевказаних будівель не
дає.

Комісія вирішила: в зв'язку з тим, що
перший варіант виносу теплової мережі
дешевший, а виконати дані роботи
набагато простіше і швидше,
рекомендувати винести даний варіант на
обговорення депутатської комісії і на
сесію, на предмет відчуження частини
земельної ділянки у громадянки ОСОБА_2
для суспільних потреб міста, а саме
прокладання теплової мережі. В
подальшому, після проведення
будівельних робіт на цю ділянку можна
накласти сервітут і віддати в подальше
користування гр. ОСОБА_2 (а.с. 4 т.1).

Колегією суддів встановлено, що з
іншими співвласниками земельної
ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 питання про
прокладення теплової мережі по
земельній ділянці, що належить їм на
праві власності шляхом встановлення
сервітуту не узгоджувалось, їх думка в
акті від 14 березня 2011р. не відображена.

Колегією суддів встановлено, що
рішення комісії, яка склала акт від 14
березня 2011р., про винесення обраного
варіанту на обговорення депутатської
комісії і на сесії на предмет
відчуження частини земельної ділянки у
гр.. ОСОБА_2 для суспільних потреб міста
- прокладання теплової мережі не було
реалізовано: депутатська комісія це
питання не обговорювала, рішення сесії
міської ради про вилучення частини
земельної ділянки не приймалось.

Наведене підтвердив в судовому
засіданні апеляційної інстанції 11
червня 2014р. директор КП
«Стрийтеплоенерго» Білінський З.М. -
представник третьої особи у справі, яке
ініціювало встановлення сервітуту.

Окрім того, останній в судовому
засіданні апеляційної інстанції 11
червня 2014 року підтвердив, що
техніко-економічне обґрунтування
кожного з варіантів прокладення нової
теплотраси, зазначених в акті від 14
березня 2011р. з відповідними
розрахунками як і проекти цих
варіантів не складались, тому колегія
суддів вважає, що позивач не надав суду
відповідно до положень ст.. 60 ЦПК
України належних доказів, які б
підтвердили, що запропонований варіант
прокладення нової теплотраси через
приватну земельну ділянку
відповідачів є єдино можливим і
найбільш економічним способом
задоволення потреб позивача по
усуненню витоку води з теплотраси, яке
неможливо здійснити іншим способом без
обтяження сервітутом земельної
ділянки відповідачів.

Відповідно до пункту 22-2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004р. № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» встановлюючи земельний
сервітут на певний строк чи без
зазначення строку (постійний) суд має
враховувати, що метою сервітуту є
задоволення потреб власника або
землекористувача земельної ділянки
для ефективного її використання;
умовою встановлення є неможливість
задовольнити потреби в інший спосіб і в
рішенні суд має чітко визначити обсяг
прав особи, що звертається відносно
обмеженого користування чужим майном.

Проте суд цих роз'яснень не врахував, та
ухвалюючи рішення про встановлення
земельного сервітуту на земельній
ділянці відповідачів, суд першої
інстанції не зазначив в рішенні, чи має
бути цей сервітут постійним чи
строковим, платним або безоплатним, не
зясував це питання у позивача, який у
своїй позовній заяві про це нічого не
зазначив, не визначив у рішенні обсяг
прав позивача в частині користування
чужою земельною ділянкою.

Крім цього, згідно ч.4 ст. 98 ЗК України
земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки,щодо якої
він встановлений.

Суд першої інстанції не навів у рішенні
суду жодних висновків щодо дотримання
положень ч.4 ст. 98 ЗК України при
встановленні сервітуту для
прокладення теплової мережі та чи не
призведе це до обмеження прав
власників земельної ділянки та
погіршення якості землі, її вартості.

Між тим, відповідно до Закону України
«Про теплопостачання» № 2663-ІV вздовж
теплових мереж встановлюється
охоронна зона для забезпечення
нормальних умов їх експлуатації,
запобігання ушкодженню, а також для
зменшення їх негативного впливу на
людей, суміжні землі, природні об'єкти
та довкілля. Не допускається
провадження будь-яких видів
господарської діяльності в охоронних
зонах теплових мереж без погодження з
власником об'єкта теплопостачання.

Правилами технічної експлуатації
теплових установок і мереж,
затверджених Наказом Міністерства
палива та енергетики України 14.02.2007р. №
71 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 5 березня 2007р. за № 197
(13464) у місцях прокладання
трубопроводів теплових мереж
забороняється спорудження будівель,
гаражів, стоянок, складування,
насадження дерев і багаторічних кущів
у межах охоронних зон на віддалі не
менше ніж 3 м від проекції на поверхню
землі краю будівельних конструкцій
теплової мережі підземної канальної
(безканальної) прокладки.

З врахуванням того, що з встановленням
земельного сервітуту (28 м х 1,5 м) на
земельній ділянці відповідачів 42 кв.м
земельної ділянки під сервітутом, а
також площа охоронної зони не може
використовуватись повноцінно з
врахуванням зазначених обмежень,
колегія суддів вважає, що встановлення
земельного сервітуту є обтяжливим для
власників земельної ділянки, які
використовують її для вирощування
овочевих та ягідних культур для
власного споживання.

Окрім того колегією суддів
встановлено, що правові підстави для
прокладення нової теплової мережі
через земельну ділянку відповідачів
фактично були відсутні, оскільки витік
води міг бути усунутий шляхом ремонту
існуючої теплової мережі.

До такого висновку колегія суддів
прийшла з врахуванням пояснень
директора КП «Стрийтеплоенерго»
Білінського З.М. в судовому засіданні
апеляційної інстанції 11 червня 2014 року,
який вказав, що при прокладенні нової
теплової мережі на межі земельних
ділянок відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та суміжного землекористувача
ОСОБА_8 була виявлена інша тепломережа,
з якої в одному місці відбувся витік
через її пошкодження у зв'язку з
встановленням поверх теплової мережі
кам'яного паркану землекористувача
ОСОБА_8, що є порушенням. З врахуванням
того, що ремонт існуючої теплової
мережі зайняв би більше часу, вирішили
прокласти нову мережу через город
відповідачів. Про існування старої
теплової мережі був складений акт від 16
листопада 2012р. (а.с. 105 т.1).

Вважає, що звернення представника
виконавчого комітету до суду із заявою
від 26 червня 2013р. про залишення позову
без розгляду з посиланням на акт від 16
листопада 2012р. (а.с. 103 т.1) свідчить про
відсутність у позивача підстав для
встановлення земельного сервітуту та
необхідність усунення пошкоджень
теплотраси шляхом її ремонту.

Вказані пояснення директора КП
«Стрийтеплоенерго» Біліського З.М.
зафіксовані на диску технічного запису
судового засідання 11 червня 2014р.,
підтверджуються письмовим листом КП
«Стрийтеплоенерго» від 10.06.2014р. № Ю/439, а
також схем планом розміщення земельних
ділянок відповідачів та їх суміжного
землекористувача на якому чітко
відображено, що існуюча теплова мережа
проходить по земельній ділянці ОСОБА_8,
а запланована теплова мережа має
пройти через земельну ділянку
відповідачів (а.с. 2 виконавчого
провадження № 941/В-5 відділу ДВС
Стрийського МУЮ Львівської області).

Таким чином з врахуванням наведеного
рішення суду про встановлення
земельного сервітуту із внесенням змін
у Державний акт на право власності на
землю на ім'я відповідачів від 24
березня 2000р. № 99, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову (у рішенні суду
помилково вказано рік 2010).

Оскільки рішення суду виконано 19
листопада 2012р., що підтверджується
наявними в матеріалах справи належно
завіреними копіями Виконавчих
проваджень № 35168148, № 35167584, № 35167435 (а.с. 9
т.2 ), відповідно до положень ч.1 ст. 380 ЦПК
України у зв'язку із скасуванням
рішення суду та відмовою у позові за
заявою відповідачів колегія суддів
вирішила допустити поворот виконання
рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
проведено розподіл судових витрат в
користь відповідачів понесених ними у
вигляді сплати судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п. 4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 4 жовтня 2012
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову виконавчого
комітету Стрийської міської ради до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа
Комунальне підприємство
«Стрийтеплоенерго», про встановлення
земельного сервітуту для прокладення
теплової мережі через земельну ділянку
АДРЕСА_1, яка належить відповідачам
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, згідно
схем-плану розміром 28 м довжиною та 1,5 м
шириною, на межі з земельною ділянкою
по АДРЕСА_2 та про внесення змін до
державного акту, виданого на підставі
рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради від 24 березня
2000 року № 99, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 1431,
шляхом встановлення земельного
сервітуту в розмірі згідно схем-плану 28
м довжиною та 1,5 м шириною та про
стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 судового збору в розмірі 107 грн.
30 коп. - відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету
Стрийської міської ради в користь
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 57 (п'ятдесят сім)
грн. 35 коп. судового збору.

Допустити поворот виконання рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 4 жовтня 2012 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк