У х в а л а

іменем україни

25 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа -
Орджонікідзевський відділ Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив
звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами за період
з березня 2006 року по квітень 2013 року у
розмірі 8 649 грн 09 коп., яка виникла
внаслідок проведеної 24 травня 2013 року
державним виконавцем
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції (далі -
Орджонікідзевський ВДВС Харківського
МУЮ) Серіковою М.І. індексації
аліментів, які стягуються з нього на
підставі рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 18 квітня
2006 року.

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 18 квітня 2006 року з нього на
користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 170
грн щомісячно, починаючи з 03 лютого 2006
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Вказав, що постановою державного
виконавця Орджонікідзевського ВДВС
Харківського МУЮ від 30 листопада 2012
року було відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа, виданого 04 травня 2006
року.

24 травня 2013 року на підставі заяви
ОСОБА_4 від 07 травня 2013 року державним
виконавцем Серіковою М.І. було складено
довідку про розмір індексації
аліментів за цим виконавчим листом, яку
він отримав 11 червня 2013 року.

Згідно із довідкою загальна сума
індексації аліментів складає
8 649 грн 09 коп. та підлягає стягненню з
нього.

Позивач зазначив, що до травня 2013 року
ОСОБА_4 не зверталася до виконавчої
служби для проведення індексації суми
аліментів, така індексація не
проводилася і державним виконавцем, а
йому як боржнику за виконавчим листом
при сплаті аліментів не пропонувалося
сплачувати іншу, ніж 170 грн, суму.

Вказав, що рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 24 жовтня
2012 року, яке набрало законної сили,
ОСОБА_4 зокрема, було відмовлено у
стягненні з ОСОБА_3 індексації
аліментів за період з березня 2006 року
по лютий 2012 року через недоведеність
звернення ОСОБА_4 до виконавчої служби
щодо проведення індексації суми
аліментів.

Посилаючись на вищевикладене, просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати
заборгованості за аліментами за період
з травня 2012 року по квітень 2013 року
включно у розмірі 2 389 грн 52
коп., що виникла внаслідок проведеної 24
травня 2013 року державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
МУЮ Серіковою М.І. індексації
аліментів.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 19 лютого 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено,
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 грудня 2013 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення ОСОБА_3 на касаційну
скаргу, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про звільнення ОСОБА_3 від
сплати заборгованості за аліментами за
період з травня 2012 року по квітень 2013
року включно у розмірі 2 389 грн 52 коп.,
виходили із того, що заборгованість за
аліментами виникла не з вини ОСОБА_3,
оскільки державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
МУЮ Серіковою М.І. індексація аліментів
за період з березня 2006 року по травень
2013 року була проведена лише 24 травня 2013
року, а боржнику про вказану
заборгованість стало відомо тільки у
червні 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про звільнення ОСОБА_3
від сплати заборгованості за
аліментами за період з березня 2006 року
по травень 2012 року у розмірі 6 259 грн 57
коп., суди виходили із того, що
зазначені позовні вимоги вже були
предметом розгляду, про що

Дзержинським районним судом м. Харкова
24 жовтня 2012 року ухвалено відповідне
рішення.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів попередніх інстанцій
в частині звільнення ОСОБА_3 від сплати
заборгованості за аліментами за період
з травня 2012 року по квітень 2013 року
включно у розмірі 2 389 грн 52 коп., що
виникла внаслідок проведеної 24 травня
2013 року державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
МУЮ Серіковою М.І. індексації
аліментів, не можна, оскільки останні
зроблені із неповним з'ясуванням
обставин справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
судів попередніх інстанцій в частині
звільнення ОСОБА_3 від сплати
заборгованості за аліментами за період
з травня 2012 року по квітень 2013 року
включно у розмірі 2 389 грн 52 коп., що
виникла внаслідок проведеної 24 травня
2013 року державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
МУЮ Серіковою М.І. індексації
аліментів, не відповідають із
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 18 квітня 2006 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Харкова ухвалено рішення, на підставі
якого з ОСОБА_3 стягнуто на користь
ОСОБА_4 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 170 грн щомісячно,
починаючи з 03 березня 2006 року і до
досягнення дитиною повноліття
(а.с. 5).

Постановою державного виконавця
Орджонікідзевського ВДВС Департамента
державної виконавчої служби від 30
листопада 2012 року було відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-1807,
виданого 04 травня 2006 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Харкова на підставі вищезазначеного
рішення суду (а.с. 6).

24 травня 2013 року державним виконавцем
за заявою ОСОБА_4 від 07 травня 2013 року
була проведена індексація аліментів за
період з березня 2006 року по травень 2013
року, розмір якої станом на 01 травня 2013
року складає 8 649 грн 09 коп. (а.с. 7, 8).

Із матеріалів справи встановлено, що
ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 30 липня 2013 року
відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3
на дії державного виконавця
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
МУЮ Серікової М.І. щодо складання та
видачі 24 травня 2013 року
довідки про розмір індексації
аліментів (а.с. 38-41).

Відмовляючи у задоволенні скарги,
місцевий суд виходив із того, що
державний виконавець під час складання
та видачі вищезазначеної довідки діяв
у межах своїх повноважень та будь-яких
порушень законодавства не допустив.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України батьки зобов'язані утримувати
дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою (ч. 3
ст. 51 Конституції України).

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошові сумі.

Одним із основних прав дитини є право
на утримання, яке кореспондується з
конституційним обов'язком батьків
утримувати дітей до їх повноліття та
знайшло своє закріплення у Сімейному
кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання
дитини є одним із способів захисту
інтересів дитини, забезпечення
одержання нею коштів, необхідних для її
життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає
можливість визначення розміру
аліментів на утримання дитини у
твердій грошові сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів
на утримання дитини, яка не є
одноразовим платежем, а твердою
грошовою сумою, визначеною судом на
утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений судом у твердій грошовій
сумі, підлягає індексації відповідно
до закону.

Порядок виконання рішень про стягнення
аліментів визначений ст. 74 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також п. 7.5 Інструкції про проведення
виконавчих дій, яка затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» порядок
стягнення аліментів визначається
законом.

Частиною ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» передбачено, що за
наявності підстав, визначених цим
законом, право населення на реалізацію
зазначених гарантій не залежить від
прийняття рішень відповідними
органами.

Таким чином обов'язок проведення
індексації розміру аліментів,
визначений судом у твердій грошовій
сумі, прямо передбачений законом, а
саме, положеннями ст. 184 СК України, що
зобов'язує державного виконавця
проводити таку індексацію автоматично,
тобто без додаткового судового
рішення, керуючись при цьому Законом
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядком
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року за № 1078, з
наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру, в тому числі
і оплата праці (грошове забезпечення), з
якої відраховують аліменти.

Під індексацією мається на увазі таке
збільшення доходів населення, яке б
дало можливість хоча б частково
відшкодувати подорожчання споживчих
товарів і послуг. Щомісячно
Міністерством статистики України
обчислюється і не пізніше 10 числа
наступного місяця публікується індекс
споживчих цін (показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари і послуги для
населення).

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що
суди попередніх інстанцій, звільняючи
ОСОБА_3 від сплати заборгованості за
аліментами за період з травня 2012 року
по квітень 2013 року включно у
розмірі 2 389 грн 52 коп., яка виникла
внаслідок проведеної державним
виконавцем Орджонікідзевського ВДВС
Харківського МУЮ Серіковою М.І.
індексації аліментів, на порушення
вимог ст. ст. 212-214, 303, 304 ЦПК України на
зазначене уваги не звернули, не в
повній мірі визначилися з характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягала застосуванню, не
перевірили належним чином доводи
позивача, відносно того, що розмір
аліментів підлягає індексації
автоматично згідно із Законом, а також
не звернули уваги та не надали
відповідної оцінки ухвалі
Орджонікідзевського районного суду
м. Харкова від 30 липня 2013 року,
якою дії державного виконавця щодо
складання та видачі 24 травня 2013 року
довідки про розмір індексації
аліментів визнано правомірними.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За викладених обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, проаналізувавши матеріали
справи та виходячи з предмета
заявленого позову, дійшла висновку про
невідповідність вимогам закону
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 грудня 2013 року та
ухвали апеляційного суду Харківської
області від 19 лютого 2014 року в частині
звільнення ОСОБА_3 від сплати
заборгованості за аліментами за період
з травня 2012 року по квітень 2013 року
включно у розмірі 2 389 грн 52 коп., яка
виникла внаслідок проведеної 24 травня
2013 року державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС Харківського
МУЮ Серіковою М.І. індексації
аліментів, а тому вказані рішення в цій
частині підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 19 лютого 2014 року в частині
звільнення ОСОБА_3 від сплати
заборгованості за аліментами за період
з травня 2012 року по квітень 2013
року включно у розмірі 2 389 грн 52 коп.,
яка виникла внаслідок проведеної 24
травня 2013 року державним виконавцем
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Серіковою
М.І. індексації аліментів скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 24 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 19 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська