Пр. № 2/643/1157/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2014 року Московський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді Зінченко
Ю.Є.

при секретарі Колтур Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Правління АКГ «Гігант», треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання рішень
правління АГК «Гігант» незаконними та
визнання права власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Московського
районного суду м. Харкова з позовом до
відповідача, в якому зазначила, що вона
є донькою ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 20 серпня 1992 року
виконавчим комітетом Московської
районної Ради народних депутатів її
батькові був виданий ордер № 227 на
право заняття боксу № НОМЕР_1, підстава
видачі ордеру: рішення гаражної
комісії, протокол № 18 від 19 серпня 1992 р.
Заповіту батько позивача не залишив,
після його смерті до Одинадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори було подано заяву від імені
ОСОБА_2, який є рідним братом позивача,
та ОСОБА_5, яка є матір'ю позивача про
відмову від спадщини на користь
позивача. 22.09.2005 р. позивачем подано
заяву про прийняття спадщини як за
законом так і за заповітом. Після
смерті батька сплату внесків
здійснювала позивач та її мати. 10
лютого 2012 року померла мати позивача
ОСОБА_5.

02.03.2012 року позивач звернулася до
голови правління АГК «ГІГАНТ» А.В.
Федотова з проханням надати їй довідку
стосовно того, хто був пайовиком та
користувачем гаражного боксу № НОМЕР_1
на момент смерті батька, а також
прийняти заяву про прийняття її в члени
АГК «ГІГАНТ», проте головою
кооперативу необхідні документи
знайдені не були. 03.03.2012 року о 9 год. 45
хв. позивач звернулася до голови
правління АГК «ГІГАНТ», який
проінформував її, що користувачем
гаражного боксу № НОМЕР_1 є брат
позивача - ОСОБА_2, з яких підстав його
було визнано користувачем гаражного
боксу, позивачу було невідомо.

Позивач вважає, оскільки заповіту від
її батька не було, а брат і мати 22.09.2005 р.
особисто відмовились від усієї
спадщини на її користь, вона залишилась
єдиною спадкоємицею за законом після
смерті батька, тобто власницею
гаражного боксу та погребу, власником
яких був її батько.

Всупереч діючого законодавства,
Статуту АГК «Гігант», спільним
засіданням правління і ревізійної
комісії АГК «Гігант» від 13 грудня 2005 р.
у зв'язку зі смертю володільця гаражу №
НОМЕР_1 та погребу НОМЕР_2 ОСОБА_4, за
заявою його жінки ОСОБА_5 прийнято
рішення переоформити належні йому
гараж НОМЕР_1 і погреб НОМЕР_2 на їх сина
ОСОБА_2.

Позивач вважає, що таким рішенням були
порушені її інтереси як єдиної
спадкоємиці ОСОБА_7, а повноважень у
матері на написання такої заяви не
було, оскільки вона не була членом АГК
«ГІГАНТ» і після смерті батька в члени
АГК «ГІГАНТ» не вступала. Право
власності на гараж № НОМЕР_1 та погреб
НОМЕР_2 мати позивача не оформлювала.

29.03.2013 р. братом позивача ОСОБА_2
направлено заяву правлінню АГК
«Гігант» з проханням дозволити
належний йому гараж і погреб продати
члену кооперативу ОСОБА_3.

23.04.2013 р. на спільному засіданні
правління і ревізійної комісії АГК
«Гігант» заяву ОСОБА_2 з проханням
дозволити продаж гаражу № НОМЕР_1 та
погребу НОМЕР_2 члену кооперативу
ОСОБА_3 одноголосно постановили
дозволити.

Фактично ОСОБА_4 був власником
гаражного боксу № НОМЕР_1 і погребу №
НОМЕР_2, проте за життя не оформив
належним чином право власності, як того
вимагає чинне законодавство.
Відповідно і оформити спадщину на
вказане майно позивач, як єдина
спадкоємиця не має змоги. Під час
оформлення спадщини виявилось, що
позивач не може успадкувати гаражний
бокс № НОМЕР_1 і погреб № НОМЕР_2 в АГК
«ГІГАНТ», членом якого був її батько
ОСОБА_4, так як за життя він не оформив
належним чином право власності на
вказаний гаражний бокс. В Одинадцятій
Харківській державній нотаріальній
конторі позивачу пояснили про
неможливість видачі свідоцтва про
право власності на гаражний бокс і
погреб, що знаходяться в АГК «ГІГАНТ»,
оскільки до спадкової справи не надано
документів, що підтверджують право
власності померлого на майно.

Просить позов задовольнити, визнати
рішення правління АГК «ГІГАНТ» від 13
грудня 2005 року в частині
переоформлення гаражу НОМЕР_1 та
погребу НОМЕР_2, від 23 квітня 2013 року в
частині надання дозволу ОСОБА_2 продати
гараж НОМЕР_1 і погреб НОМЕР_2 члену
кооперативу ОСОБА_3 незаконними та
такими що порушують чинне
законодавство, статут АГК, а також
охоронювані законом права та інтереси
ОСОБА_1. Визнати за ОСОБА_1 право
приватної власності на гаражний бокс №
НОМЕР_1 та погреб № НОМЕР_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4, зобов'язати правління
АГК «ГІГАНТ» переоформити гараж НОМЕР_1
і погреб НОМЕР_2 на ОСОБА_1 (а.с. 20,96).

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали у повному
обсязі, надали пояснення, відповідні
уточненій позовній заяві від 26.05.2014
року, просили задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав у повному
обсязі та пояснив, що вже є рішення, яке
набрало законної сили по аналогічному
спору між позивачем та АКГ «Гігант»,
яким у задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі. Крім того додатково
пояснив, що члени кооперативу
оформлюють право власності на гаражні
бокси за бажанням, для цього
кооперативом надаються усі необхідні
документи. На погреби право власності
не оформлюється, оскільки при
будівництві приміщень, які на даний час
є погребами, було збудоване приміщення
без такого цільового призначення, а
потім було прийнято рішення
розподілити ці приміщення у якості
погребів між членами кооперативу, які є
користувачами погребів. Вважав рішення
правління кооперативу, які оскаржує
позивач, законними, просив у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі, подав письмові заперечення на
позов, які підтримав у повному обсязі
(а.с. 62-65).

Представник третьої особи ОСОБА_2 в
судовому засіданні проти позову
заперечував, підтримав позицію
представника відповідача, крім того
пояснив, що між позивачем та її братом
ОСОБА_2 була усна домовленість, що після
смерті батька квартира та грошові
вклади залишиться позивачу, а йому
залишить гараж. Посилався на пропуск
позивачем строку позовної давності,
просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_3 та
третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позову заперечували,
посилалися, що спірний гараж не є
об'єктом права власності, оскільки
відсутні відповідні правовстановлюючі
документи, а позивач ніколи не була
членом кооперативу, за призначенням
гаражем не користувалася. Просили у
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, перевіривши надані
докази в їх сукупності, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено та визнано
сторонами, що позивач ОСОБА_1 та третя
особа ОСОБА_2 є рідними сестрою та
братом, їх батьками є: батько ОСОБА_4,
мати ОСОБА_5 (а.с. 2,70)

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 3,4).

Відповідно до відповіді на запит № 24
від 17.05.2012 р., виданої АГК «ГІГАНТ» на
звернення позивача від 07.05.2012 року,
ОСОБА_4, є власником гаражного боксу №
НОМЕР_1 з 1984 р. по жовтень 2005 р. Вартість
гаража сплачено в повному обсязі (а.с.
66).

20 серпня 1992 року виконавчим комітетом
Московської районної Ради народних
депутатів ОСОБА_4 виданий ордер № 227 на
право заняття боксу № НОМЕР_1 в АГК
«Гігант», підстава видачі ордеру:
рішення гаражної комісії, протокол № 18
від 19 серпня 1992 р. (а.с. 5)

Згідно відповіді на запит з 11-ї
Харківської державної нотаріальної
контори, 22.09.2005 р. від імені ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 подано заяву про відмову від
спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 102,103).

Згідно довідки 11-ї Харківської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_1
29.11.2005 року отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті батька ОСОБА_4 на 1/5 частку
квартири, 25.06.2006 року та 20.07.2006 року
додаткові свідоцтва про право на
спадщину за законом на грошові
заощадження (а.с. 6,7). Мати позивача,
ОСОБА_5 29.11.2005 року склала заповіт на
користь позивача ОСОБА_1 на все майно,
що належатиме їй на час смерті (а.с. 8).

На підставі вказаних доказів, судом
встановлено, що позивач є єдиною
спадкоємицею після смерті її батька
ОСОБА_4, інші спадкоємці - мати ОСОБА_5 та
брат ОСОБА_2 відмовились від усієї
спадщини на користь позивача.

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 06.10.2005
року, в зв'язку зі смертю її чоловіка
ОСОБА_4, вона просить належний
чоловікові гараж та погреб
переоформити на сина ОСОБА_2 (а.с. 67).

Згідно витягу із протоколу № 3
спільного засідання правління і
ревізійної комісії АГК «Гігант» від 13
грудня 2005 р. постановили: у зв'язку зі
смертю володільця гаражу № НОМЕР_1 та
погребу НОМЕР_2 ОСОБА_4, за заявою його
жінки ОСОБА_5 переоформити належні йому
гараж НОМЕР_1 і погреб НОМЕР_2 на їх сина
ОСОБА_2. Голосували одноголосно (а.с.72).

29.03.2013 р. братом позивача ОСОБА_2 подано
заяву правлінню АГК «Гігант» з
проханням дозволити належний йому
гараж і погреб продати члену
кооперативу ОСОБА_3 (а.с. 73).

23.04.2013 р. на спільному засіданні
правління і ревізійної комісії АГК
«Гігант» заяву ОСОБА_2 з проханням
дозволити продаж гаражу № НОМЕР_1 та
погребу НОМЕР_2 члену кооперативу
ОСОБА_3 одноголосно постановили
дозволити (а.с. 77).

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 12.09.2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до голови правління АГК
«Гігант» Федотова А.В. про визнання дій
голови правління в частині передачі
заняття гаражного боксу і погребу
іншій особі незаконними та про
визнання права власності на гаражний
бокс і погреб - відмовлено у повному
обсязі в зв'язку з ненаданням доказів,
що рішення про переоформлення спірного
гаражного боксу і погребу на брата
позивача приймав голова правління
Федотов, ненаданням доказів на
підтвердження права на гараж та погреб,
що вказані гараж та погреб належали її
батькові на праві власності і є
спадковим майном, не залученням до
участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 17.10.2013 року вказане рішення
залишено без змін (а.с. 78-82).

Відповідно до п.п. 1.14. Статуту АГК
«Гігант», гаражний бокс є приватною
(особистою) власністю члена
кооперативу. Відповідно до ч. 4 п.п. 4.1.
Статуту АГК «Гігант», член кооперативу
має право розпоряджатися гаражним
боксом на власний розсуд: продавати,
обмінювати, передавати родичу чи іншій
особі в тимчасове користування.
Частиною 8 п.п. 4.1. Статуту АГК «Гігант»
передбачено, що член кооперативу має
право заповідати свій гаражний бокс,
інші капітальні будови своєму
спадкоємцю. При відсутності
спадкоємців і заповіту нерухомість
переходить у власність кооперативу
(а.с. 105-113).

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ
від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування», якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини. У разі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому, входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

На підставі викладеного, судом
встановлено, що померлим ОСОБА_4 при
житті пайовий внесок за гараж
виплачений у повному обсязі, проте
право власності на гаражний бокс у
встановленому законом порядку він не
оформив, правовстановлюючі документи
не отримав. В зв'язку з чим суд вважає,
що спірний гаражний бокс входить до
складу спадщини після померлого ОСОБА_4

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Доказів на підтвердження виплати
пайового внеску за погреб № НОМЕР_2
ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Таким чином, мати позивач позивача
ОСОБА_5 після смерті її чоловіка ОСОБА_4
в члени АГК «ГІГАНТ» не вступала, право
власності на гараж № НОМЕР_1 не
оформлювала, відмовилася від спадщини
на користь своєї доньки - позивача, про
що надала письмову заяву до
нотаріальної контори 22.09.2005 року, що
свідчить про те, що ОСОБА_5 не мала права
давати розпорядження щодо майна
померлого, яке вона зробила 06.10.2005 року,
тобто після відмови від спадщини на
користь доньки. В свою чергу правління
кооперативу АКГ «Гігант» не мало право
здійснювати переоформлення гаражного
боксу на іншу особу без наявності у
цієї особи свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_4

Посилання представника третьої особи
на пропуск позивачем строку позовної
давності є необґрунтованим, оскільки
згідно ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. Як
зазначила позивач, про те, що її брат є
користувачем гаражу їй стало відомо зі
слів голови кооперативу 03.03.2012 року. Як
вбачається з копії відповіді на запит
№ 24 від 17.05.2012 р., виданої АГК «ГІГАНТ»
на звернення позивача від 07.05.2012 року,
ОСОБА_4 є власником гаражного боксу №
НОМЕР_1 з 1984 р. по жовтень 2005 р. Тобто,
станом на травень 2012 року позивач не
знала, хто є дійсним власником спірного
гаражного боксу, до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини позивач звернулася у
встановлений законом строк, тому суд не
вбачає пропуску строків позовної
давності.

В зв'язку з викладеним, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню,
а саме в частині визнання рішень
правління АГК «Гігант» від 13 грудня 2005
року в частині переоформлення гаражу
НОМЕР_1, рішення правління АГК «Гігант»
від 23 квітня 2013 року в частині надання
дозволу ОСОБА_2 продати гараж НОМЕР_1
члену кооперативу ОСОБА_3 незаконними
та такими, що порушують чинне
законодавство, статут АГК «Гігант», а
також охоронювані законом права та
інтереси ОСОБА_1 та зобов'язання
правління АГК «Гігант» переоформити
гараж НОМЕР_1 на ОСОБА_1.

Суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог в частині визнання рішень
правління АГК «Гігант» стосовно
погребу № НОМЕР_2 за відсутністю
належних доказів виплати пайового
внеску ОСОБА_4 на вказаний погреб та
доказів виділення погреба в його
користування.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_3 не
позбавлений права звернутися до суду з
позовом про стягнення суми з ОСОБА_2 за
гаражний бокс.

Суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог стосовно визнання права
власності за позивачем на спірні
гаражний бокс та погреб з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 3.1 листа ВССУ «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року,
право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності. Належність
правовстановлюючих документів
встановлюється судом відповідно до
законодавства, яке було чинним на час
набуття права власності на житловий
будинок, споруду. Статтею 1218 ЦК
встановлено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. Умовою для
переходу в порядку спадкування права
власності на об'єкти нерухомості, в
тому числі житловий будинок, інші
споруди, земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України
від 01 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від
01 липня 2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», спадкоємці, які
прийняли спадщину, мають право на
оформлення спадкових прав шляхом
звернення до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину.

Як зазначила позивач, вона документів в
АГК «Гігант» на гаражний бокс та погреб
не отримувала, з офіційної заявою до
нотаріальної контори з приводу видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на вказане майно не зверталася,
письмової відмови нотаріуса у видачі
свідоцтва на гараж та погреб не
отримувала.

Позивач зазначила, що з приводу
оформлення свідоцтва про право
власності за законом після смерті
батька на гараж та погреб вона
звернулася до нотаріуса усно та їй
нотаріус пояснила, що таке свідоцтво не
може бути видано за відсутності
реєстрації права власності на погреб
та гаражний бокс за ОСОБА_4 на момент
його смерті.

Належних доказів відмови нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на гараж та погреб позивачем суду не
надано, як і не надано будь яких
правовстановлюючих документів на
вказане майно, технічного звіту
відповідності вказаного майна нормам
закону, в зв'язку з чим суд відмовляє у
позові в частині визнання права
власності на вказане майно, що не є
перешкодою для оформлення права
власності на вказане майно в
позасудовому порядку або шляхом
звернення до суду до позовом про
визнання права власності за наявності
відмови нотаріуса у видачі свідоцтва
про право на спадщину.

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до ст. 88 ЦПК України,
пропорційно до задоволених позовних
вимог. Так, позивачем при зверненні до
суду сплачено 243,60 грн. в частині
позовних вимог немайнового характеру
та 250 грн. в частині вимог майнового
характеру, в зв'язку з чим суд стягує на
користь позивача судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60,61,88,209,212-215 ЦПК
України, ст.ст. 203-205,1218-1223,1225,1261,1296, 1297 ЦК
України суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати рішення правління АГК «Гігант»
від 13 грудня 2005 року в частині
переоформлення гаражу НОМЕР_1, рішення
правління АГК «Гігант» від 23 квітня 2013
року в частині надання дозволу ОСОБА_2
продати гараж НОМЕР_1 члену кооперативу
ОСОБА_3 незаконними та такими, що
порушують чинне законодавство, статут
АГК «Гігант», а також охоронювані
законом права та інтереси ОСОБА_1.

Зобов'язати правління АГК «Гігант»
переоформити гараж НОМЕР_1 на ОСОБА_1.

Стягнути з правління АГК «Гігант» на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
243,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя

Зінченко Ю.Є.