АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/6703/13-ц 22-ц/774/948/К/14
Справа №214/6703/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/948/К/14
суддя Попов В.В.
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан
Н.О.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 13 березня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2,

представник позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Бродько Анатолій
Іванович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 05.03.2007 року між
банком та відповідачем був укладений
договір б/н, відповідно до якого
останній отримав кредит у розмірі 7 000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевими терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.
Внаслідок невиконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором станом
на 31.07.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 28 554,57 грн., яку
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь та
вирішити питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2014
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» 28 554,57 грн. у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 05.03.2007 року та понесені
судові витрати у розмірі 285,55 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі у зв'язку з пропуском
строку позовної давності, посилаючись
на допущені у ході судового розгляду
справи норм матеріального і
процесуального права.

Зокрема, при відкритті провадження у
справі судом не перевірено наявність
належним чином посвідчених
повноважень у особи, яка подала позовну
заяву від імені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та
не звернув уваги на те, що надані ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» Правила користування
платіжною карткою не містять підпису
відповідача, а в судовому засіданні він
пояснював, що навіть не був з ними
ознайомлений.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача ОСОБА_2, який підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити, представника позивача
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Бродька А.І., який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги та просив її відхилити,
залишивши без змін рішення суду першої
інстанції, як законне та обґрунтоване,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, суд першої інстанції
виходив із того, що відповідно до п. 9.12.
умов та правил надання банківських
послуг договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, однак якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
завершення дії договору, він
автоматично продовжується на такий
самий строк. Оскільки жодна із сторін
не інформувала одна одну про
завершення дії договору, договір на час
звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду є
діючим і тому строк позовної давності
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості позивачем не
пропущений і порушене право підлягає
захисту шляхом задоволення позовних
вимог у повному обсязі та стягнення
заборгованості за кредитним договором
в межах розміру заявлених вимог.

Колегія суддів не може погодитись із
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Судом встановлено, що 05 березня 2007 року
між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та
відповідачем було укладено договір б/н,
відповідно до якого останній отримав
кредит в розмірі 7 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Кредитний договір складають заява,
підписана відповідачем, Умови надання
і правила банківських послуг, Пам'ятка
клієнта та Тарифи Банку (а.с. 8 - зворот).

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Судом першої інстанції також
встановлено, що ОСОБА_2 свої
зобов'язання за кредитним договором
своєчасно та належно не виконує, в
результаті станом на 31.07.2013 має
заборгованість у розмірі 28 554,57 грн., яка
складається з: 6 622,60 грн. -
заборгованість за кредитом; 20 096,04 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також 500,00 грн.
- штраф (фіксована частина); 1 335,93 грн. -
штраф (процентна складова).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2, в
своїй заяві суду першої інстанції
зазначає, що останній платіж здійснено
у вересні 2008 року, що не було
спростовано представником позивача, а
отже з цього часу позивач довідався,
або міг довідатися про порушення свого
права, та мав право вимагати сплати
заборгованості у межах трирічного
строку позовної давності, тому просив
застосувати строки позовної давності
та відмовити в позові (а.с. 26).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовою позицією,
висловленою Верховним Судом України,
яка в силу ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України, у постанові від 19
березня 2014р. у справі № 6-14 цс 14
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і Правил
користування платіжною карткою (далі -
Правила) строк дії картки вказується на
лицевій стороні картки (місяць і рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії
картки) не надійшла письмова заява
держателя картки щодо закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявності грошових коштів на
картковому рахунку для оплати послуг з
виконання операцій по картковому
рахунку, та при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що
строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до змісту позову відповідач
отримав кредит 7 000,00 грн. з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки, яким згідно
відомостей наданих у судове засідання
апеляційної інстанції представником
позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є грудень
2008 року.

Оскільки умовами договору передбачено
строк погашення кредиту у повному
обсязі і таким строком є останній день
місяця, вказаного на картці, а саме -
грудень 2008 року, тобто з 01 січня 2009 року
розпочався перебіг строку позовної
давності, який закінчився 01 січня 2012
року. Позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права лише 02 вересня 2013
року, тобто після закінчення строку
позовної давності.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, що
було зроблено відповідачем під час
розгляду справи судом першої інстанції
(а.с.26).

В апеляційному суді на пропозицію
колегії суддів представникові ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» надати докази, які б
свідчили про продовження строку дії
платіжної картки відповідача чи
зобов'язаннями з визначеним певним
строком виконання, повернення кредиту,
останній пояснив, що нова картка ОСОБА_2
не видавалась, оскільки договір
пролонгується автоматично.

Задовольняючи позов з огляду на
автоматичну пролонгацію договору, суд
першої інстанції не врахував, що згідно
з розділом 3 Умов та Правил надання
банківських послуг «Користування
картою», п. 3.1.3 після закінчення строку
дії відповідна картка продовжується
банком на новий строк шляхом надання
клієнту картки з новим терміном дії.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не врахував також, що
відповідачу нова картка не видавалася,
а тому помилково прийшов до висновку
про відсутність підстав для
застосування позовної давності за
поданою відповідачем заявою.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою, відповідно до ст. 309 ЦПК
України, до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

На підставі зазначеного колегія суддів
прийшла до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» у зв'язку зі спливом
строку позовної давності, оскільки
позивач звернувся до суду із позовом
про захист свого порушеного права поза
межами строку позовної давності.

Згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Таким чином, з ПАТ КБ «ПРИВАТБАК» на
користь ОСОБА_2 підлягають стягненню
понесені судові витрати по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги у розмірі 142,77 грн. (а.с. 61), згідно
п.8 ч.1, п.п. 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI.

Керуючись ст.ст. 303,ст.307,309,313,314,316 ЦПК
України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 13 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати на сплату
судового збору за подання апеляційної
скарги у розмірі 142,77 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: