Провадження № 2/127/5342/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04.09.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Сичук
М. М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Вінницької
міської ради за участю третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Вінницької міської
ради за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_2 Після його смерті
залишилося спадкове майно, а саме:
квартира за АДРЕСА_1. Також, ОСОБА_2
20.02.2007 року було складено заповіт,
згідно якого усе своє майно він заповів
ОСОБА_1

З метою прийняття спадщини та
отримання відповідних
правовстановлюючих документів позивач
звернулася до Третьої вінницької
державної нотаріальної контори.

10.04.2014 року отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом лише
на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. В
оформленні іншої частини квартири їй
було відмовлено у зв'язку із тим, що
батько, успадкувавши після смерті
свого сина і її брата ОСОБА_3 лише 1/2
вищевказаної квартири, не здійснив за
життя державної реєстрації свого
речового права на половину квартири.

Тому позивач вимушена звернутися до
суду за захистом своїх прав та законних
інтересів шляхом визнання в судовому
порядку право власності на частину
квартири в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов в повному
обсязі та просила суд його
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні при розгляді справи поклався
на розсуд суду.

Третя особа згідно заяви просив справу
слухати у його відсутність та не
заперечив проти задоволення позовних
вимог.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивача ОСОБА_2, відповідно до
свідоцтва про смерть, виданого
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції у Вінницькій області, про що
04.09.2013 року було складено відповідний
актовий запис №2302.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося
спадкове майно, а саме: квартира за
АДРЕСА_1.

Також ОСОБА_2 20.02.2007 року було
складено заповіт, згідно якого усе своє
майно він заповів ОСОБА_1

10.04.2014 року ОСОБА_1 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1.

В оформленні іншої частини
квартири їй було відмовлено у зв'язку
із тим, що ОСОБА_2, успадкував після
смерті свого сина ОСОБА_3 1/2 частину
вищевказаної квартири, не здійснив за
життя державної реєстрації свого
речового права на половину квартири,
згідно листа Третьої вінницької
державної нотаріальної контори за №
865/02-14 від 10.04.2014 року.

У відповідності із листом КП
"Вінницьке МБТІ" № 8337 від 26.12.2013 року
зазначена частина квартири
зареєстрована за покійним братом
позивача ОСОБА_3

Судом встановлено, що покійний
ОСОБА_2 являється спадкоємцем свого
сина ОСОБА_3, що підтверджується
Свідоцтвом про право па спадщину за
законом Серія ABA №709743.

Ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" зазначає, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно є
механізмом офіційного визнання такого
права, а тому, за умови наявності
правовстановлюючого документу, який
виданий у межах повноважень та у спосіб
визначений законом, не виключаються
обставини наявності відповідних
речових прав у позивача, при цьому
наслідком відсутності реєстрації
таких прав є виключно неможливість
вчинення дій щодо однієї із складових
змісту права власності - розпорядження
таким майном.

Слід звернути увагу також на те,
що спадкове право відокремлене
законодавцем в окрему самостійну
підгалузь права, оскільки такі
правовідносини нерозривно пов'язані із
наявністю неспростовного юридичного
факту смерті особи, в силу чого держава,
враховуючи важливість таких
правовідносин, гарантує та прописує
особливий механізм розпорядження
спадкодавцем своїм майном, закріплюючи
та констатуючи факт належності такого
майна спадкоємцю за умови прийняття
ним спадщини, тобто визначальною
обставиною належності спадщини
спадкоємцю є прийняття такої спадщини,
а не інші умови, в тому числі додержання
процедури реєстрації майнових прав
спадкодавцем.

Так, згідно ст. 331 ч. 2 ЦК України, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Ст. 1216 ЦК України передбачає, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Ч. 3 ст. 1296 ЦК України говорить, що
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1
являється спадкоємцем за заповітом
майна свого батька, спадщину прийняла
вчасно, в силу чого така спадщина в
розумінні ч. 5 ст. 1268 ЦК України вже їй
належить.

З огляду на вищевикладене суд прийшов
до висновку про можливість задоволення
позовних вимог в повному обсязі, як
таких, що знайшли своє підтвердження в
ході судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 16, 328, 331, 392, 1216, 1268, 1296 ЦК України,
ЗУ "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень",
ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати у порядку спадкування за
заповітом за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 43,7 кв.м., що належала померлому
ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя