Пр.№2/155/8/2014
Справа № 155/1613/2014-ц
Рішення

Іменем України

18 червня 2014 року
Горохівський районний суд

Волинської
області

в складі:

головуючого-судді -
Адамчук Г.М.,

при секретарі -
Ревуцькій М.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

відповідача - -
ОСОБА_4,

представників відповідача -
ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Горохові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Квасівської сільської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
спадкове майно, третя особа на стороні
відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_7, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про визнання права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами, що
знаходиться у АДРЕСА_1, на земельну
ділянку площею 1,6712 га. (кадастровий
номер :01:001:0030, яка належала
спадкодавцю на підставі Державного
акта серії ВЛ №072887, виданого
Горохівською райдержадміністрацію
05.12.2006 року, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_8.
За час життя ОСОБА_8 у 2008 році склала
заповіт, в якому належний їй житловий
будинок з відповідними надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1. та все належне їй майно
заповіла своєму внуку ОСОБА_1. Після її
смерті позивач прийняв спадщину, а тому
просить поданий позов задовольнити.

В суді позивач позов свій підтримав
і пояснив, що спадкодавець - баба -
посвідчила на нього заповіт, його не
змінювала і не скасовувала. На час її
смерті він був неповнолітнім. Просить
винести рішення, яким задовольнити
його позов, визнати право власності в
порядку спадкуванню за заповітом на
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами, що знаходиться у
АДРЕСА_1, на земельну ділянку площею 1,6712
га. (кадастровий номер :01:001:0030, яка
належала спадкодавцю на підставі
Державного акта серії ВЛ №072887,
виданого Горохівською
райдержадміністрацію 05.12.2006 року.

Відповідач, представник Квасівської
сільської ради, позов визнала частково,
вважає, що заповіт посвідчений законно,
він не змінений і не скасований, однак
дане спадкове майно слід поділити в
порядку спадкування за законом.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов
визнав частково і вважає, що поділ
спадкового майна його матері слід
проводити з врахуванням того, що він і
його дочка ОСОБА_4 мають право на це
майно як члени колгоспного двору. Разом
з тим ствердив, що заповіт мати склала
на його прохання, однак будь-який тиск
до неї він не застосовував.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнала
частково і вважає, що позивачу слід
виділити якнайменшу частину
спадкового майна, так як він бабу не
доглядав. Вона вважає себе членом цього
колгоспного двору, так як по даний час в
ньому зареєстрована. Не заперечує, що
майже 20 років проживає зі своєю сім»єю
в м.Луцьку. Там має квартиру і постійне
місце роботи. Знала, що баба написала
інший заповіт на позивача за проханням
батька.

Третя особа на стороні відповідача
пояснив, що він вибув з господарства
батьків з 1985 року. Знає, що спочатку
заповіт був складений на внучку, а
потім на внука. Внук бабу не доглядав.

З письмових пояснень відповідачів
видно, що майно колгоспного двору
ОСОБА_9 належало на праві спільної
сумісної власності п»ятьом особам:
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_1
Вони зберегли на нього право (ніяким
чином не втратили) станом на 15.04.1991 року.
Після відповідних змін у законодавстві
(введення в дію Закону України «Про
власність»), які призвели до виключення
із законодавчого регулювання такого
виду майна як майно колгоспного двору,
наведені п»ять осіб зберегли рівне
право на майно колгоспного двору, а
саме: при виділі з цього майна їхньої
частки кожному з них буде належати по 1/5
частині майна колгоспного двору
ОСОБА_9, включаючи і Житловий будинок.
Після смерті ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, його 1/5 частина у майні
колгоспного двору (у т.ч., частка у праві
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
по АДРЕСА_1) успадкована трьома
спадкоємцями ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
які фактично вступили в управління або
володіння спадковим майном. Вони
продовжили користуватись цим майном
одразу ж після смерті ОСОБА_9 Кожному із
них перейшло у спадок по 1/3 частини
спадкового майна, яке за життя належало
ОСОБА_9, а всього: отримали по 1/15 частці
майна колишнього колгоспного двору.

Станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 належало 4/15 частки житлового
будинку з надвірними будівлями, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Їх вона могла
заповітси. На це майно відкрилась
спадщина. Оскільки 11/15 частин майна
належить іншим особам, то ОСОБА_1 не має
права претендувати на нього.

Суд, заслухавши вищевказані
пояснення сторін та проаналізувавши
матеріали справи вважає, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 1235 ЦК України надається
право заповідачу на призначення
спадкоємців.

З заповіту, складеного ОСОБА_8 19
травня 2008 року, який було посвідчено
секретарем Квасівської сільської ради
та зареєстрова в реєстрі за №159 видно,
що вона належний їй житловий будинок в
АДРЕСА_1 та все належне їй майно
заповіла ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно з свідоцтвом про смерть,
ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Документами про родинні відносини
стверджується, що ОСОБА_1 є внуком
ОСОБА_8 (а.с.6,7).

Згідно з довідкою Квасівської
сільської ради від 08.07.2013 року №786,
ОСОБА_8 належав житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1,
заповіт ОСОБА_8 у сільській раді
посвідчувався 19.05.2008 року за Р №159.
Спадкоємцями після померлої за законом
є сини ОСОБА_3, ОСОБА_7, за заповітом внук
ОСОБА_1 (а.с.4).

З Державного акта серії ВЛ №072887,
виданого Горохівською
райдержадміністрацію 05.12.2006 року видно,
що ОСОБА_8 належала земельна ділянка
(а.с.11).

З відповіді Горохівської державної
нотаріальної контори від 19.08.2013 року
№1294/01-09 вбачається, що спадкової справи
після померлої ОСОБА_8 не заводилось.

Технічною документацією на житловий
будинок з відповідними надвірними
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1 стверджується, що його було
побудовано з дотриманням відповідних
будівельних норм.

Відповідно до записів у
погосподарських книгах будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав
до суспільної групи «колгоспний двір»,
а отже майно цього двору належить його
членам на праві сумісної власності
(ст.120 ЦК УРСР 1963 року).

Членами колгоспного двору згідно з
законів станом на 01.01.1986 року були
ОСОБА_1 та ОСОБА_10.

З оглянутих в судовому засіданні
погосподарських книгах по селу Охлопів
Горохівського району суд встановив, що
відповідач ОСОБА_3 проживав в спільному
господарстві з липня 1990 року (прибув з
с.Крижове) по 1995 рік (вибув до
закінчення 6-ти місячного строку
прийняття спадщини). Відповідач ОСОБА_4
зареєстрована з 1996 року, будучи
неповнолітньою. Третя особа, ОСОБА_7,
вибув з 1985 року.

До пояснень відповідачів і свідка
ОСОБА_11 - матері відповідача ОСОБА_12 в
частині проживання без реєстрації
внуки ОСОБА_4 в господарстві баби суд
відноситься критично, так як всі вони
зацікавлені в даних пояснення. Разом з
тим суд враховує, що місце проживання
неповнолітнього є місце проживання
його батьків, тобто господарство
ОСОБА_13, що стверджується оглянутою
судом погосподарською книгою по селу
Охлопів за 1983-1995 роки, а також те, що по
цей час відповідач була
неповнолітньою.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику
у справах за позовами про захист права
приватної власності», право на майно,
як члена колгоспного двору, може
належати особам, які були членами цього
колгоспного двору станом на 15.04.1991 року.
Після цієї дати у зв»язку з припиненням
існування колгоспних дворів жоден із
членів колгоспрного двору не вимагав
поділу колгоспного двору в порядку,
передбаченому ст.ст.123, 125 і 126 ЦК УРСР (в
редакції на підставі Закону від 16.12.1993
року) чи виділення частки у межі
колгоспного двору з інших підставі,
передбачених ст.123 ЦК УРСР 1963 року.

Право на виділення частки з майна
колишнього колгоспного двору
передбачається трирічний строк
позовної давності.

Отже, станом на 1995 рік в спірному
господарстві після смерті чоловіка
ОСОБА_9 його дружина ОСОБА_8 проживала і
була зареєстрована в господарстві
одна. ОСОБА_3 до закінчення 6-ти
місячного строку вибув в двір ОСОБА_13,
де проживав до 20.12.2010 року - (15 років).

Будь-яких доказів про виділ частки
колгоспного двору відповідачам за
період з 1991 по 2014 роки, а також поділ
спадкового майна після смерті ОСОБА_9
відповідачі суду не представили.
Відповідач ОСОБА_9 був членом цього
двору всього 4 роки, а ОСОБА_12 фактично
проживала в Луцьку з своєю сім»єю в
квартирі своєї сім»ї, де має постійне
місце роботи, членом колгоспного двору
не була.

Заповіт ОСОБА_8, посвідчений в
Квасівській сільській раді 19.05.2008 року
по реєстру №159, не змінювався і не
скасовувався, це стверджується
відміткою у самому заповіті і
поясненнями відповідачів.

Про його існування було відомо
відповідачам, сам ОСОБА_3 в суді
ствердив, що це була воля матері, це
саме стверджує відповідач ОСОБА_4 та
свідок ОСОБА_11

Таким чином відповідачі у 2008 році
усвідомлювали, що вони фактично
відмовляються від можливих своїх
часток у майні спадкодавця.

Представник Квасівської сільської
ради в суді ствердила, що заповіт
посвідчений на законних підставах.

Отже, суд встановив, що станом на
січень 2011 року спадкове майно,
належного спадкодавцю ОСОБА_8, яка
згідно з заповітом заповіла його
позивачу ОСОБА_1 на законних підставах.

Осіб, які б мали правона обов»язкову
частку в заповіданому майні суд не
знаходить, так як інвалідність
спадкоємець по закону син ОСОБА_3,
відповідач по справі, отримав в 2012 році
(довідка МСЕК №0113270) - після відкриття
спадщини.

Тому виходячи з вищенаведеного, суд
вважає, що єдним спадкоємцем по
заповіту є позивач ОСОБА_1, який на день
смерті спадкодавця був неповнолітнім,
а тому вважається таким, що прийняв
спадщину (ст.1268 ЦК України).

А тому позов ОСОБА_1 слід
задовольнити, визнати право власності
ОСОБА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_8 на
житловий будинок з відповідними
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 1,6712 га
(кадастровий номер :01:001:0030), яка
належала ОСОБА_8 на підставі Державного
акта серії ВЛ №072887, виданого
Горохівською райдержадміністрацією
05.12.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних
частинах судовий збір в розмірі 965
(дев»ятсот шістдесят п»ять) гривень в
дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК
України

ст. ст. 392, 1235 ЦК України,

суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_8 на житловий будинок з
відповідними надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1, земельну
ділянку площею 1,6712 га (кадастровий
номер :01:001:0030), яка належала ОСОБА_8
на підставі Державного акта серії ВЛ
№072887, виданого Горохівською
райдержадміністрацією 05.12.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних
частинах судовий збір в розмірі 965
(дев»ятсот шістдесят п»ять) гривень в
дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського

районного суду
Г.М. Адамчук