Справа 6/303/351/14
У Х В А Л А

09 липня 2014 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі: головуючого–
судді Морозової Н. Л.

при секретарі Ільчак
Р. М.Р.

за участю: державного виконавця
Ярошевського Д. А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачеві подання
старшого державного виконавця
міського відділу державної виконавчої
служби Мукачівського міськрайонного
управління юстиції – ОСОБА_1, про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець МВ ДВС
Мукачівського МРУЮ – ОСОБА_1 звернувся
до суду з поданням погодженим
Начальником МВ ДВС Мукачівського МРУЮ
– ОСОБА_2, про тимчасове обмеження
особи - боржника ОСОБА_3, 01.06.1981 р. н., ІПН
НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві
виїзду за межі України.

Подання мотивоване тим, що на виконанні
в МВ ДВС Мукачівського МРУЮ,
знаходиться виконавчий лист № 2-3133 від
25.10.2012 року, виданий Мукачівським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 суми 100 000,00
гривень на відшкодування моральної
шкоди та 120,00 грн. судових витрат на ІТЗ
судового розгляду. За виконавчим
листом боржник - ОСОБА_3 ухиляється від
виконання рішення суду, оскільки за
весь період виконавчого провадження не
вчинив жодної дії, яка б свідчила про
його намір та бажання виконати рішення
суду. В той же час, дії боржника,
свідчать про спробу уникнути від
сплати суми стягувану за виконавчим
документом та рішенням суду.

Відповідно до вимог частини другої
статті 377-1 ЦПК України суд негайно
розглядає питання про тимчасове
обмеження боржника – фізичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Суд, заслухавши особу, яка звернулася з
поданням, перевіривши матеріали
подання приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 217 ЦПК України передбачено, що
суд, який ухвалив рішення, може вжити
заходів для забезпечення його
виконання.

Відповідно до ст.6 Закону України
„Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України, підставою
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням – до виконання
зобов’язання.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Статтею 90
зазначеного Закону передбачена
відповідальність за невиконання
законних вимог державного виконавця та
порушення вимог цього Закону.

Отже, з погляду значення
словосполучення "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1
ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

У матеріалах подання, наявний
виконавчий лист № 2-3133 від 25.10.2012 року,
виданий Мукачівським міськрайонним
судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_4 суми 100 000,00 гривень на
відшкодування моральної шкоди та 120,00
грн. судових витрат на ІТЗ судового
розгляду (а.с.8).

Постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 35302031 від
16.11.2012 року, згідно якої боржнику
запропоновано самостійно виконати
рішення суду до 23.11.2012 року, вказана
постанова надіслана боржнику (наявне
повідомлення про вручення а.с.13).

Однак, у зв’язку з невиконанням
рішення суду боржником в добровільному
порядку до 23.11.2012 року, державним
виконавцем в межах виконавчого
провадження у відповідності до ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження», 12.12.2012 року винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення на його відчуження, яку було
надіслано у всі реєструючи органи та
сторонам для відому та виконання.

Оскільки жодних дій, з боку боржника,
які б свідчили про його бажання та
намір виконати рішення суду не було
вчинено, 27.12.2012 року, державним
виконавцем, з метою перевірки
майнового стану боржника за місцем
його проживання та подальшого опису й
арешту такого майна, було здійснено
виїзд за місцем проживання боржника –
вул. Сеченова, 12 в м. Мукачеві, однак за
вказаною адресою ніхто двері не
відчинив.

На виклик державного виконавця,
боржник не з’являвся до МВ ДВС
Мукачівського МРУЮ, хоч був належним
чином повідомленим (наявне
повідомлення).

Згідно отриманих державним
виконавцем відомостей, шляхом вчинення
запитів у відповідні реєструючи
органи, встановлено про відсутність
нерухомого та рухомого майна
зареєстрованого за боржником, рахунків
у банківських установах, що
унеможливлює в примусовому порядку, за
рахунок реалізації майна боржника,
виконати рішення суду.

27.05.2013 до МВ ДВС надійшла заява
стягувача ОСОБА_5 в якій останній
просить звернутися в суд з питання
обмеження виїзду боржника за кордон,
оскільки останній не сплачує суму за
рішенням суду.

Згідно даних ГУ ДМС УМВС України в
Закарпатській області у боржника –
ОСОБА_3 є закордонний паспорт АТ № 458826
від 18.11.2011 року.

12.06.2014 року боржнику державним
виконавцем надіслано виклик до МВ ДВС
на 13.06.2014 року для дачі пояснень щодо
його наміру виконувати рішення суду
щодо повернення суми 100 000,00 грн.
стягувачу. Виклик був отриманий
боржником (наявне повідомлення), однак
останній не з’явився на виклик
державного виконавця.

Внаслідок неявки боржника на виклик
державного виконавця, без поважних
причин та неповідомлення причин
неявки, державним виконавцем 19.06.2014
року було винесено постанову про
привід божника ОСОБА_3 через
правоохоронні органи.

01.07.2014 року привід було виконано,
боржник ОСОБА_3 дав пояснення, що не
володіє достатньою кількістю коштів та
майна, необхідних для повернення суми
стягувачу та виконання рішення суду.
При цьому зазначив, що погашає
заборгованість по мірі можливості і
готовий надати відповідні квитанції.
Однак таких не надав.(а.с19)

У матеріалах подання наявна довідка
начальника МВ ДВС про те, що за період з
16.11.2012 року по 08.07.2014 року боржник ОСОБА_3
не сплатив жодної суми на користь
стягувача ОСОБА_4 за виконавчим листом
на виконання рішення суду.

Такі дії, боржника свідчать про
відсутність наміру та бажання боржника
виконувати рішення суду та спрямовані
на введення в оману державного
виконавця.

Крім того, 01.07.2014 року державним
виконавцем, у присутності понятих було
складено акт, в якому зазначено, що
боржник ОСОБА_3 з’явився до МВ ДВС , дав
пояснення з приводу невиконання
рішення суду та був повідомлений про
день, час і місце примусового виконання
рішення суду, однак від підпису такої
відмовився. (а.с20)

Відповідно до постанови про
призначення примусового виконання
рішення суду за місцем проживання
ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11:00 год 08.07.2014 року
боржник не з’явився, про причини
неявки не повідомив, чим позбавив
можливості державного виконавця
вчинити необхідні дії з метою
перевірки майнового стану боржника.

Встановлене судом та наведене
державним виконавцем, дає суду
підстави вважати, що дії боржника
ОСОБА_3 та його повна бездіяльність
щодо сприяння державному виконавцю у
здійсненні ним виконавчих дій в межах
виконавчого провадження, вказують на
ухилення боржника ОСОБА_3 на виконання
рішення суду та свідомому
перешкоджанні державному виконавцю у
примусовому виконанні рішення суду.

Згідно роз’яснень ВЕРХОВНОГО СУДУ
УКРАЇНИ від 01.02.2013р. «Судова практика
щодо вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України» - ухилення боржника від
виконання своїх зобов'язань є
оціночним поняттям. Теоретично їх
невиконання може бути зумовлене
об'єктивними причинами, наприклад,
внаслідок відсутності майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби
тощо. Однак воно може мати й принципово
інше походження, суб'єктивне, коли
боржник свідомо ухиляється від
виконання - має змогу виконати
зобов'язання у повному обсязі або
частково, але не робить цього без
поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Однак, з встановленого судом
вбачається, що на момент звернення до
суду з поданням, має місце факт
ухилення (введення в оману
держвиконавця щодо часткової сплати
суми боргу на користь стягувача,
відсутність боржника вдома в
обумовлений час для встановлення
майнового стану боржника, неявка на
виклик, примусовий привід до МВ ДВС)
боржника ОСОБА_3 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, який вже відбутися і є
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

На підставі наведеного вище можна
зробити висновок, що поняття "ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на боржника рішенням" варто розуміти як
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини (непереборної сили, події
тощо).

Таким чином, бездіяльність боржника
– ОСОБА_3, суд розцінює, як суб’єктивну
свідому бездіяльність, спрямовану на
ухилення від виконання обов’язку щодо
погашення суми заборгованості без
поважних причин, оскільки про
відсутність у нього можливості
виконати зобов’язання, він не
повідомив державного виконавця, а
навпаки вказав, що сплачує суму
заборгованості, що не знайшло свого
підтвердження матеріалами справи.

Закон від 8 липня 2011 р. № 3674-VІ "Про
судовий збір", який набрав чинності з 1
листопада 2011 р., не передбачає оплату
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження боржника у
виконавчому провадженні у праві виїзду
за межі України.

Керуючись: Законом України „Про
виконавче провадження”, ст.6 Закону
України „Про порядок виїзду з України
і в’їзду в Україну громадян України”,
ст. 377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Задоволити подання старшого
державного виконавця міського відділу
державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції – ОСОБА_1, про
тимчасове обмеження особи (боржника) -
ОСОБА_3, 01.06.1981 р. н., ІПН НОМЕР_1, мешканця
ІНФОРМАЦІЯ_3 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов’язань.

Копію ухвали направити старшому
державному виконавцю міського відділу
ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 для
направлення засвідченої (гербовою
печаткою) судом копії цієї ухвали для
виконання до Адміністрації Державної
прикордонної служби України.

Ухвала суду може бути оскаржена в
порядку ст. ст., 294, 296
Цивільно-процесуального кодексу
України.

Головуючий
Морозова Н. Л.