Справа № 456/4487/13-ц
Провадження № 2/456/181/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді
Гули Л. В.

з участю секретаря
Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить стягувати з
відповідача аліменти на утримання
синів : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи стягнення від дня
пред'явлення позову до досягнення
дітьми повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог
покликається на своє скрутне
матеріальне становище та відсутність
допомоги на утримання дітей з боку
відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, подала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримує, просить їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що неявка сторін
не є перешкодою для розгляду справи,
оскільки в матеріалах справи достатньо
доказів про права та взаємовідносини
сторін, і позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст., ст. 11, 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 розірвано, про що свідчить
свідоцтво про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_3 від 07 жовтня 2008 року, актовий
запис № 157 /а.с. 3/. Сторони по справі є
батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_2 від 12.09.1996 року та серії НОМЕР_4
від 03.07.2001 року /а.с. 4/. Згідно з актовим
записом про зміну прізвища, імені, по
батькові № 8 від 06.03.1999 року ОСОБА_2
змінив прізвище на ОСОБА_2 /а.с. 7/.

Діти перебувають на утриманні
позивачки, зареєстровані та проживають
з нею за адресою: АДРЕСА_1, що
стверджується довідкою
житлово-експлуатаційної контори № 4
від 14.08.2013 року за № 3289 /а.с. 6/.

Судом встановлено, що відповідач,
знаючи про те, що позивачка не працює,
перебуває в скрутному матеріальному
становищі, не надає жодної
матеріальної допомоги на утримання
дітей, не цікавиться їх здоров'ям та
вихованням. Діти проживають з
позивачкою та знаходяться на її
утриманні, а тому вона бажає стягувати
з відповівдача аліменти на утримання
синів за рішенням суду.

З матеріалів справи судом встановлено,
що відповідач тимчасово
зареєстрований до 09.01.2015 року на
території Російської Федерації за
адресою : АДРЕСА_2 /а.с. 43/.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними, що передбачено
ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід.
Частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом
з урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу, та відповідно
до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного
Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачено, що
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Встановлено, що між сторонами відсутня
домовленість про сплату аліментів на
дітей.

Доказів наявності у відповідача на
утриманні інших дітей, непрацездатних
дружини, батьків, ним не надано, як і
доказів того, що за станом свого
здоров'я відповідач неспроможний
надавати матеріальну допомогу на
утримання синів, і таких у судовому
засіданні не здобуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про
права дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України ''Про
охорону дитинства'' кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до Законів України.

Таким чином, судом встановлено, в
позивачки були всі підстави звернутися
до суду з даним позовом. При цьому,
визначаючи розмір аліментів на
утримання дітей у частці від доходу
батька, суд виходить з того, що
обов'язком щодо утримання дітей є
рівною мірою як матері, так і батька,
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів, стан
здоров'я та матеріальне становище
дітей, інші обставини, які мають
істотне значення.

Таким чином, враховуючи матеріальне
становище як платника аліментів, який
зареєстрований та працевлаштований на
території Російської Федерації, так і
матеріальне становище його
неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
на утримання яких підлягають стягненню
аліменти, їх стан здоров'я, стан
здоров'я платника аліментів та інші
обставини, визначені ст. 182 СК України,
що мають значення для справи, суд
приходить до висновку, що з врахуванням
обставин справи, фактичних доходів та
можливостей відповідача, з нього на
утримання синів : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягають
стягненню аліменти в розмірі 1/3 частини
всіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст.
182 СК України, потребам дітей і
можливостям платника.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст., ст. 180-183 Сімейного кодексу
України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) аліменти на
утримання дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3
частини всіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 14
серпня 2013 року і до досягнення сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, 243 грн. 60
коп. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя Л.В.Гула