печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 червня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Середи К.О.,

при секретарі - Шалапуді В.П.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Наста» про
відшкодування моральної шкоди,
стягнення суми страхового
відшкодування, штрафних санкцій та 3%
річних, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Печерського районного суду м. Києва із
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» із вищевказаним позовом, в
якому просить стягнути з останнього 50
000 грн. 00 коп. страхового відшкодування,
4500 грн. 00 коп. моральної шкоди, 3880 грн. 82
коп. пені, 871 грн. 23 коп. -3% річних, а також
553 грн. 50 коп. витрат з оплати судового
збору, що разом складає 59805 грн. 05 коп. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що 03 липня 2013 року о 12 год. 70
хв. відбулося ДТП за участю автомобіля
марки «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_4 під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки
«Mersedes-Benz E200» д.н.з. НОМЕР_5 під
керуванням водія ОСОБА_2 Винним у
здійсненні вказаної ДТП, відповідно до
Постанови Печерського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2013 року було
визнано ОСОБА_3 Цивільно-правова
відповідальність останньої на час
скоєння дорожньо-транспортної пригоди
була застрахована у ТДВ «СК «Наста».
Оскільки на звернення позивача з
вимогою здійснити страхове
відшкодування ТДВ «СК «Наста»
відмовило йому у здійсненні такої
виплати, то останній просить стягнути з
відповідача страхове відшкодування в
примусовому порядку та задовольнити
позов в заявлений ним спосіб.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 позов з викладених у ньому
підстав підтримав, просив
задовольнити.

ТДВ «СК «Наста» свого представника в
судове засідання не направило, про
місце, день та час розгляду справи
повідомлялося належним чином, про
причини неявки представника суду не
повідомило.

Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За викладених обставин, враховуючи
згоду представника позивача на заочний
розгляд справи, суд визнав можливим
провести заочний розгляд справи у
відсутності відповідача на підставі
наявних в справі доказів.

Вислухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали
справи, дослідивши та оцінивши
письмові докази по справі у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2013 року о
12 год. 07 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем
марки «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_4 та
рухаючись по вул. Мечнікова, 7 в м.
Києві, перед початком руху,
перестроюванням та будь-якою зміною
напрямку руху не переконалася, що це
буде безпечним, внаслідок чого
здійснила зіткнення з автомобілем
марки «Mersedes-Benz E200» д.н.з. НОМЕР_5 під
керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок
вказаної ДТП обидва автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 01 серпня 2013 року у вчиненні
зазначеної ДТП визнано ОСОБА_3

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені
вищевказаній ДТП є встановленою та не
підлягає доведенню.

На час вчинення ДТП цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_3 було
застраховано у ТДВ «СК «Наста».

Згідно рахунку № 2122652 СП ТОВ
«Автомобільний дім Україна-Мерседес
Бенц» вартість відновлювального
ремонту складає 90 745 грн. 16 коп.

ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «Наста» з
вимогою про здійснення страхового
відшкодування в межах суми страхової
відповідальності, проте вказана вимога
позивача була залишена відповідачем
без реагування.

Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження виплати позивачу
страхового відшкодування, або доказів
правомірності відмови у здійсненні
такої виплати позивачеві (анулювання
або не укладення договору страхування,
ненадання позивачем необхідних
документів тощо), відповідачем не
надано.

Таким чином вимога позивача про
стягнення з відповідача на його
користь суми страхового відшкодування
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню страхового відшкодування
у розмірі 50000 грн. 00 коп.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Таким чином, вимога ОСОБА_2 в частині
стягнення з ТДВ «СК «Наста» 3880 грн. 82
коп. пені також є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки зобов'язання страховиків у
разі настання страхового випадку
зводиться до здійснення страхової
виплати, то таке зобов'язання є
грошовим і в разі прострочення його
виконання настає відповідальність,
передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення. Проценти річних, так само
як і інфляційні втрати на суму боргу,
входять до складу грошового
зобов'язання і на відміну від пені не є
санкцією за порушення грошового
зобов'язання, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних витрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процентів і отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування отриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання. Таким чином, інфляційні
нарахування на суму боргу та три
проценти річних є наслідком
невиконання грошового зобов'язання.

За наведених обставин, суд, враховуючи
розмір страхового відшкодування
встановлений в судовому засіданні,
вважає, що з відповідача на користь
позивача також підлягає стягненню 871
грн. 23 коп. 3% річних.

Разом з тим не підлягає задоволенню
вимога ОСОБА_2 щодо стягнення з ТДВ «СК
«Наста» 4500 грн. 00 коп. моральної шкоди,
виходячи з наступного.

Згідно з п. 21 Постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» при вирішенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, завданої порушенням
страховиком зобов'язань за договором
страхування, суди повинні виходити з
того, що правовідносини сторін за
договором страхування є
зобов'язальними. У випадку порушення
зобов'язання моральна шкода може бути
відшкодована лише тоді, коли це
встановлено договором або законом
(стаття 611 ЦК).

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи; у разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є,
зокрема моральна шкода, що полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Тобто, відшкодуванню підлягає моральна
шкода, що полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

В свою чергу, звертаючись з позовними
вимогами про відшкодування моральної
шкоди, позивач зазначає, що моральна
шкода полягає у тому, що у зв'язку з
безпідставним затягуванням з боку
відповідача виконання зобов'язань з
відшкодування страхового
відшкодування, призвело до
роздратованості та пригніченості
позивача, порушився його нормальний
хід життя та суттєво зіпсувались
стосунки з родиною, дана ситуація
принижує його гідність та завдає
душевних страждань.

З огляду на зазначене, позивач не
посилається на завдання йому моральної
шкоди саме у розумінні положень п. 23.1.
ст. 23 Закону, будь-яких інших належних
та допустимих доказів наявності
підстав для відшкодуванням моральної
шкоди матеріали справи не містять
(як-то закріплення у договорі
страхування відповідних умов для
відшкодування з цих підстав моральної
шкоди).

За таких обставин вимога позивача про
стягнення моральної шкоди з
відповідача є безпідставною.

Оскільки позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, то відповідно
до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
витрати з оплати судового збору
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. 3, п. 22.1 ст. 22, п. 23.1. ст. 23, п.
36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст. ст. 525, 530, 610,
611, 612, 625, 988 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215,
223, 224- 226, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Наста» про відшкодування
моральної шкоди, стягнення суми
страхового відшкодування, штрафних
санкцій та 3% річних - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» (ідентифікаційний код
юридичної особи: 35893575) на користь
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер:
НОМЕР_3) загалом 55 299 (п'ятдесят п'ять
тисячі двісті дев'яносто дев'ять) грн. 60
коп., з яких: 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн.
страхового відшкодування, 3 880 (три
тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 82 коп.
пені, 871 (вісімсот сімдесят одну) грн. 23
коп. 3% річних, 547 (п'ятсот сорок сім) грн.
55 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Позивачем рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга
подається Апеляційному суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який його ухвалив, за заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Суддя
К.О. Середа