АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №2/2218/2197/11
Провадження №22-ц/792/1265/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн
О.Ю.

суддів: Харчука В.М., Федорової Н.О.

при секретарі Вінярській А.А.

з участю: сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу провадженням №
22ц/792/ 1265/14 за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
03 квітня 2014 року

за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Хмельницькому, ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та зобов'язання здійснити
страхові виплати;

за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Хмельницькому про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та зобов'язання здійснити
страхові виплати.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 від
нещасного випадку на виробництві помер
її батько ОСОБА_3, з яким вона проживала
однією сім'єю. З 2009 року вона є
інвалідом 2 групи загального
захворювання і перебувала на утриманні
батька. Після смерті батька звернулася
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м.
Хмельницькому про виплату їй страхових
виплат по втраті годувальника, з такими
ж вимогами до Фонду звернулась і мати
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 Позивачка просила
встановити факт проживання однією
сім'єю з батьком ОСОБА_3 у період з 06.07.1985
року по день його смерті у квартирі
АДРЕСА_1; виплатити їй як члену сім'ї
ОСОБА_3 одноразову допомогу у розмірі
не менше 5-річної заробітної плати
ОСОБА_3 відповідно до ч.7 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві
________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Палінчак О.М. Справа
№22ц/792/1265 /14

Доповідач -Кізюн О.Ю.
Категорія № 59

та професійного захворювання, які
спричинили втрату непрацездатності»;
однорічний заробіток батька, як особі,
що перебувала на його утриманні
відповідно до п.3 ст. 33 та ч.7 ст.34
означеного Закону; здійснити
нарахування та виплату щомісячних
страхових виплат згідно з п.3 ст.33
Закону (т.1 а.с.1-2, 82)

В січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
в суд з аналогічними позовними
вимогами до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Хмельницькому. В
обґрунтування яких вказувала, що на
день смерті ОСОБА_3 проживала з ним
однією сім'єю в с.

Немиченці Хмельницького району та
перебувала на його утриманні (т.5 а.с.1-3)

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 09.09.2013 року
означені цивільні справи об'єднанні в
одне провадження (т.3 а.с.84-85)

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 03 квітня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовлено в повному обсязі (а.с.155-158,
т.3)

На рішення суду першої інстанції
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожна зокрема, подали
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду в частині відмови
у задоволенні її позовних вимог
скасувати з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі. Апелянт
вважає, що надала суду достатньо
належних та допустимих доказів на
підтвердження факту проживання однією
сім'єю з батьком, однак суд ухилився від
оцінки наданих нею доказів, чим порушив
вимоги ст.212 ЦПК України. Для отримання
одноразової допомоги вона має право як
член сім'ї померлого і цю виплату
законодавець не пов'язує з
перебуванням на утриманні. Вона як
інвалід 2-ої групи перебувала на
утриманні батька, оскільки її власний
дохід був нижче прожиткового мінімуму,
а заробіток плата батька та пенсія були
основним доходом їхньої сім'ї (т.3
а.с.162-164)

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
вважає, що суд безпідставно відмовив у
задоволенні її позову, тому просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги. Вважає, що суд дав невірну
оцінку зібраним доказам і безпідставно
відхилив довідку Гвардійської
сільської ради Хмельницького району
про те, що вона проживала однією сім'єю
в с. Немиченці зі своїм сином, а також
критично поставився до показів свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6.(т.3 а.с.165-168)

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів поданих
апеляційних скарг та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 підлягають відхиленню з
наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

При вирішенні справи, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачі
не довели заявлених ними позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції і
визнає рішення суду таким, що
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Доводи апеляційних скарг
спростовуються наступним.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 під
час виконання трудових обов'язків у ВАТ
«Хмельницькобленерго» з
електромонтером служби підстанцій
департаменту високовольтних
електромереж ОСОБА_3 стався нещасний
випадок, внаслідок чого він загинув
(а.с.14, т.1)

Згідно ст.33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
непрацездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професіонального
захворювання) мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті.

Зокрема, такими непрацездатними
особами відповідно до п.3 та п.5 цієї
статті є інваліди - члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності;
непрацездатні особи, які не перебували
на утриманні померлого, але мають на це
право. Згідно п.6.1.8 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого Постановою
правління фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 27.04.2007 року № 24,
непрацездатні особи, які не перебували
на утриманні померлого, але мають на це
право (незалежно від того, разом вони
проживали чи окремо), - мають право
тільки для призначення щомісячних
страхових виплат.

Відповідно до ч.7 ст.34 цього ж
Закону у разі смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання розмір
одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більше як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Ураховуючи зміст позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також зміст
наведених нормативних положень,
убачається, що для здійснення
страхових виплат із підстав заявлених
позивачами необхідно наявність двох
обставин: належності до складу сім'ї
померлого та факту перебування на його
утриманні.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Тобто
спільне проживання обумовлює ведення
спільного господарства, наявність
спільних витрат, спільного бюджету,
спільного харчування, купівлі майна
для спільного користування, надання
взаємної допомоги.

Згідно роз'яснень, даних у п.8 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 5 від
31 березня 1995 року «Про судову практику
в справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», встановлення
факту перебування особи на утриманні
померлого має значення для одержання
спадщини, призначення пенсії або
відшкодування шкоди, якщо допомога, яка
надавалась, була для заявника
постійним і основним джерелом засобів
до існування.

Встановлено, що ОСОБА_1 є рідною
дочкою ОСОБА_3, з 27 вересня 2009 року їй
встановлено інвалідність другої групи,
на момент смерті потерпілого їй
виповнилось 32 роки (а.с.13, 10, т.1)

Позивачка ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3,
являється інвалідом другої групи і на
момент смерті потерпілого їй
виповнилося 78 років (а.с.5, 178, т.5)

З наявних у справі письмових
доказів убачається, що відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Хмельницькому
Хмельницької області ОСОБА_2, у зв'язку
зі смертю ОСОБА_3, з ІНФОРМАЦІЯ_4 і
довічно призначено щомісячну страхову
виплату як непрацездатній особі, яка
не перебувала на утриманні померлого,
але має на це право, відповідно до п.5
ст.33 Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (а.с.183, 189-194, т.5)

З матеріалів справи видно, що з
06.07.1985 року і по день смерті потерпілий
ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1. Означена квартира згідно
свідоцтва про право власності на житло
від 28.04.1999 року належала на праві
спільної часткової власності в рівних
частках ОСОБА_3, його дружині ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та її дочці - ОСОБА_8(а.с.9 т.1;
а.с.138,т.3)

Згідно рішення Хмельницького
міського суду від 29.09.2001 року шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. На
підставі цього рішення реєстрація
розірвання шлюбу в органах РАГС
здійснена 25.11.2004 року (а.с.141, т.3; а.с.109,
т.1)

ОСОБА_1 з 20.09.1997 року по 01.02.2007 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9 Від цього шлюбу народила дочку
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_9 помер, і у зв'язку з втратою
годувальника доньці ОСОБА_8 призначена
пенсія (а.с.12 - 13, 123 т.1, а.с.11, т.4. а.с.165,т.5)

З 25.01.2007 року ОСОБА_1 є фізичною
особою - підприємцем, отримує прибуток
від підприємницької діяльності та
пенсію по інвалідності. За даними ДПІ у
м. Хмельницькому згідно поданих ОСОБА_1
звітів обсяг її виручки від
підприємницької діяльності за 2008 рік
склав 479 315 грн., за 2009 рік - 481 850 грн., за
2010 рік - 296 339 грн. (а.с.67-68,т.1: а.с.53 т.2)

Наведеним спростовуються доводи
ОСОБА_1 про те, що її власний дохід був
нижче розміру прожиткового мінімуму,
який з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року
становив для осіб, які втратили
працездатність, - 695 грн.

Із досліджених судом першої інстанції
доказів, які були надані позивачкою на
підтвердження вимог про встановлення
факту проживання однією сім'єю з
померлим з 06.07.1985 року по день його
смерті , не можна зробити однозначного
висновку про те, що такий факт мав
місце.

Так, в показах свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, які були допитаних
судом першої інстанції, не міститься
інформація щодо спільного ведення
господарства померлого та ОСОБА_1

Із пояснень свідка ОСОБА_6
убачається, що з квітня 2003 року ОСОБА_3
проживав разом із нею без реєстрації
шлюбу в її квартирі за адресою АДРЕСА_2.
Там же на день його смерті зберігалися
його речі.

За даними ПАТ „Укртелеком" за
адресою АДРЕСА_2 з 01.08.1994 року по 16.04.2009
року було встановлено телефон НОМЕР_1.
Саме цей номер телефону вказано ОСОБА_3
в його особовій картці за місцем його
роботи, яка заповнена ним 01.04.2005 року. В
цій же картці зазначена домашня адреса
АДРЕСА_1, а членом сім'ї вказана дочка
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. В цій же картці
міститься відмітка - проживає с.
Немиченці (а.с.17, т.4, а.с.99, т.5)

ОСОБА_2 на обґрунтування своїх
вимог стверджувала, що потерпілий
ОСОБА_3 проживав разом із нею однією
сім'єю з 2006 року до дня смерті в с.
Немиченці Хмельницького району,
посилаючись на відповідь сільського
голови с. Гвардійське Хмельницького
району на адвокатський запит, та на
покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_16

Означена відповідь сільського
голови містить посилання на те, що
згідно свідчень ОСОБА_5 та ОСОБА_16,
ОСОБА_3 дійсно проживав в 2006 році з
матір'ю ОСОБА_2 в с. Немиченці та вів з
нею спільне господарство, утримував її
до дня своєї смерті (а.с.7, т.5)

В суді першої інстанції свідок
ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 останні два
роки проживав біля матері, а свідок
ОСОБА_16 стверджував, що ОСОБА_3 постійно
проживав з матір'ю з 2007 року.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно не взяв до
уваги покази означених свідків,
оскільки вони є суперечливими, і не
підтверджують факту постійного
проживання померлого з ОСОБА_2 та
ведення спільного господарства в
розумінні змісту ст.3 СК України. Доводи
ОСОБА_2 про те, що з 2006 року по день
смерті ОСОБА_3 постійно проживав разом
з нею в с. Немиченці спростовуються її ж
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини після
смерті сина (а.с.95, т.5)

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що в межах доводів
апеляційних скарг відсутні підстави
для скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 03 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду
О.Кізюн