АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/6090/14 Справа: №
2/643/247/14 Категорія: «договірні
правовідносини» Головуючий 1
інстанції: Майстренко О.М.
Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Бровченка І.О.,

Піддубного Р.М.,

при секретарі - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 24 липня 2014 року по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства АБ «Укргазбанк» в особі
Харківської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк» до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про звернення стягнення
на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в
особі Харківської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк» звернулося до суду з
названим позовом, в обґрунтування
якого зазначало, що відповідно до
укладеного між позивачем та ОСОБА_4 26
грудня 2007 року кредитного договору
останній отримав кредит у сумі 2644000
доларів США на строк до 25 грудня 2012
року зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 12,5 річних. На забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між банком та
ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір
іпотеки № 16/08-Б від 09 червня 2008 року,
відповідно до якого предметом іпотеки
став житловий будинок літ. 3-5, загальною
площею 6422,9 кв. м, житловою площею 2285,6
кв. м (в житловому будинку розташовано
123 квартири) по АДРЕСА_1. У зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань за
кредитним договором солідарно з ОСОБА_4
та ОСОБА_5 рішенням суду було стягнуто
суму заборгованості, за цим рішенням
суду відкрито виконавче провадження.
Квартира АДРЕСА_1, яка була предметом
іпотеки, була відчужена декілька разів.
Останнім власником цієї квартири є
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_6 07 травня
2012 року за реєстровим № 1269. У зв'язку з
цим, з урахуванням уточнених позовних
вимог , позивач просив в рахунок
погашення заборгованості по
кредитному договору № 20 від 26 грудня 2007
року позичальника ОСОБА_4 у розмірі
3664801,99 дол. США та 23800945,13 грн. пені, яка
складається з пені прострочення
заборгованості по кредиту у сумі 16956872
грн. 78 коп., пені за прострочу погашення
процентів у сумі 6844072 грн. 35 коп.,
непогашеного кредиту у сумі 2382796,72 дол.
США та простроченої заборгованості по
процентах у сумі 1282005,27 дол. США на
користь позивача за договором іпотеки
№ 16/08-Б від 09 червня 2008 року звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
квартиру № 102, що розташована у літ. В-5,
будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 07 травня 2012 року за
реєстровим номером 1269, шляхом
проведення прилюдних торгів в межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченого ЗУ «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року з
дотриманням вимог цього закону та ст.39
ЗУ «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року із
змінами та доповненнями, за початковою
ціною продажу предмету іпотеки у
розмірі 90 відсотків від вартості
предмету іпотеки, визначеної суб'єктом
оціночної діяльності відповідно
законодавства України, але не нижчої
звичайної ціни на цей вид майна.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 24 липня 2014 року позовні
вимоги задоволено та в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 20 від 26 грудня 2007 року
позичальника ОСОБА_4 у розмірі 3664801,99
доларів США та 23800945,13 грн. пені, яка
складається з пені простроченої
заборгованості по кредиту у сумі 16956872
грн. 78 коп. корп., пені за прострочку
погашення процентів у сумі 6844072 грн. 35
коп., непогашеного кредиту у сумі 2382796,72
дол. США та простроченої
заборгованості по процентах у сумі
1282005,27 дол. США на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк» в особі Харківської
обласної дирекції АБ «Укргазбанк» за
договором іпотеки № 16/08-Б від 09 червня
2008 року звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру № 102, що
розташована у літ. в-5, будинку АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 07
травня 2012 року за реєстровим номером
1269, шляхом проведення прилюдних торгів
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченого ЗУ «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року з дотриманням вимог цього закону
та ст.39 ЗУ «Про іпотеку» від 05 червня 2003
року із змінами та доповненнями, за
початковою ціною продажу предмету
іпотеки у розмірі 90 відсотків від
вартості предмету іпотеки, визначеної
суб'єктом оціночної діяльності
відповідно законодавства України але
не нижчої за звичайної ціни на цей вид
майна. Вирішено питання щодо судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити ПАТ АБ «Укргазбанк» в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 26
грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір № 20 на
суму 2644000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом
строком до 25 грудня 2012 року. На
забезпечення виконання своїх
зобов'язань 09 червня 2008 року між
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та банком було укладено
договір іпотеки № 16/08-Б, відповідно до
якого вони передали в іпотеку нерухоме
майно, а саме: житловий будинок літ. В-5,
загальною площею 6422,9 кв. м, житловою
площею 2285,6 кв. м (в житловому будинку
розташовано 123 квартири) по АДРЕСА_1,
серед яких є і спірна квартира. На
відчуження предмету іпотеки накладено
заборону.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 сплатив банку грошові кошти в
розмірі 689244,34 доларів США, ці гроші він
отримав від продажу 26 квартир.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 13 травня 2010 року та
апеляційним судом Харківської області
від 07 липня 2010 року на користь позивача
ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Харківської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк» з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
стягнуто солідарно суму
заборгованості в розмірі 1664543,02 грн.,
2630252,33 доларів США та судові витрати. 22
лютого 2012 року відкрито виконавче
провадження щодо ОСОБА_4 на суму 1664543,02
грн. та 2630252,33 доларів США. Проте,
заборгованість ним не погашена і під
час виконання вказаних судових рішень
ОСОБА_4 продано квартиру, яка є
предметом іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що
квартиру АДРЕСА_1 було відчужено
декілька разів, останнім власником
цієї квартири став ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 07
травня 2012 року.

Поняття застави регулюється статтею 572
ЦК України, в якій, зокрема зазначено,
що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Окремим видом застави є іпотека -
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ст.575 ЦК України).

Відповідно до ч.1 смт.33 ЗУ «Про іпотеку»
у разі невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
закінчення дії іпотечного договору, що
випливає зі ст.3 ЗУ «Про іпотеку».

З укладеного кредитного договору
вбачається, що договір діє до 26 грудня
2013 року. Закінчення строку дії договору
не звільняє сторони від виконання тих
зобов'язань, що лишилися невиконаними з
будь-яких причин. Припинення строку дії
договору не тягне за собою припинення
зобов'язань, що випливають з цього
договору.

Також, статтею 17 ЗУ «Про іпотеку»
передбачено підставі припинення
іпотеки, а саме: у зв'язку із
припиненням основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Отже, встановивши, що строк дії
основного договору під час звернення
банку до суду не сплинув, а
заборгованість за кредитним договором
не погашено, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором.

Посилання відповідача на те, що
він є добросовісним набувачем спірної
квартири, а тому у суду не було підстав
для звернення стягнення на неї, не
можуть бути визнані обґрунтованим,
оскільки у разі переходу права
власності (права господарського

відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою (ст.23 ЗУ «Про
іпотеку).

Посилання ОСОБА_3 і на ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» судовою
колегію до уваги не приймаються в силу
того, що заборона на відчуження без
згоди власника нерухомого житлового
майна, яке вважається предметом
застави згідно із ст.4 ЗУ «Про іпотеку»
та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5
ЗУ «Про іпотеку» застосовується у разі,
якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті.

ОСОБА_3 не був стороною
(позичальником) кредитного договору №
20 від 26 грудня 2007 року, на забезпечення
виконання якого укладено іпотечний
договір, предметом якого є спірна
квартира,також він не був стороною
іпотечного договору від 09 червня 2008
року , укладеного в забезпечення
кредитного договору .Спірну квартиру
ОСОБА_3 придбав 07 травня 2012 року , а
тому його при укладанні договору
купівлі-продажу квартири не зачепила
світова фінансова криза та
коливання/зростання курсу іноземної
валюти , а тому положення
вищезазначеного закону на
відповідача, в даному випадку, не
розповсюджуються.

Враховуючи викладене, рішення судом
першої інстанції постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування судова колегія не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду
м. Харкова від 24 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді