Справа № 362/1658/14-ц Головуючий у І
інстанції Медведєв К.В.Провадження №
22-ц/780/4994/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 03 липня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на свою користь суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 127 020 грн. 35 коп.

Позов обґрунтований тим, що 24.07.2008 року
між ВАТ «КБ Надра», правонаступником
якого є ПАТ «КБ Надра» і ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір
«Автопакет», згідно якого позивач
надав відповідачу кредитні кошти у
розмірі 89320 грн. з розрахунку 20,5 % річних
за весь час фактичного користування
кредитом на строк з 24.07.2008 року по 24.07.2015
року, а відповідач зобов'язався
повернути кредит та сплатити відсотки
за його користування. В рахунок
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором цього ж
дня між позивачем та ОСОБА_1 було
укладено договір поруки, згідно якого
ОСОБА_1 зобов'язалась солідарно
відповідати за виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань, що виникли із кредитного
договору в повному обсязі. Позичальник
умов кредитного договору належним
чином не виконує, у зв'язку з чим, станом
на 14.01.2014 рік має заборгованість перед
Банком у сумі 127 020,35 грн., а тому
відповідальними за виконання
зобов'язання щодо погашення кредиту
та відсотків за користування ним
позивач вважає обох відповідачів.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 липня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на
користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість
за кредитним договором в сумі 127 020,35
грн. та вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду змінити та
відмовити в задоволенні позовних вимог
в частині стягнення боргу з поручителя,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Зокрема в доводах апеляційної скарги
зазначено, що позивачем в порушення
вимог п. 3.2.5 кредитного договору не було
направлено поручителю повідомлення з
вимогою виконати зобов'язання
позичальника в цілому (або в тій чи
іншій частині), в зв'язку з цим вважає,
що у позивача не виникло право вимоги
до поручителя.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ОСОБА_2 порушив
умови взятого на себе зобов'язання щодо
своєчасного погашення суми кредиту та
відсотків за його користування в
порядку і на умовах зазначених в
кредитному договорі, який забезпечено
порукою, а тому відповідачі є
солідарними боржниками перед
позивачем на суму заборгованості 127
020,35 грн. станом на 14 січня 2014 року.

Колегія суддів погоджується із
такими висновками, так як вони
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
ставляться звичайно.

Статтею 543 ЦК України визначено, що у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що 24 липня 2008 року між ВАТ «КБ Надра»
(Банк), правонаступником якого є ПАТ «КБ
Надра», ОСОБА_2 (Позичальник) і ОСОБА_1
(Поручитель) було укладено кредитний
договір «Автопакет», згідно якого Банк
надав Позичальнику на придбання
автотранспортного засобу та витрати
пов'язані з державною реєстрацією
автотранспортного засобу в МРЕВ при
УДАІ МВС України кредит у розмірі 89 320
грн. з розрахунку 20,5 % річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк з 24.07.2008 року по 24.07.2015 року, а
Поручитель - ОСОБА_1 взяла на себе
зобов'язання відповідати перед
Банком за належне виконання
Позичальником взятих на себе
зобов'язань. (а.с.9-14).

Відповідно до п.3.2.2 Договору
позичальник і поручитель
відповідають перед Банком як
солідарні боржники і Банк має право
вимагати виконання зобов'язання як
від Позичальника та Поручителя разом,
так і від кожного окремо.

24 липня 2008 року ОСОБА_1 отримав від
Банку кредитні кошти в розмірі 89
320грн. (а.с.6), проте взяті на себе
зобов'язання щодо щомісячного
внесення мінімальних платежів за
кредитом до 18 числа поточного місяця
належним чином не виконував,
внаслідок чого станом на 14 січня 2014
року у нього виникла заборгованість
перед Банком в сумі 127 020, 35грн., яка
складається із:

непогашеного кредиту в сумі 69 826,
05грн., несплачених відсотків за
користування кредитом в сумі 40
521,70грн., пені за прострочення строків
виконання зобов'язання в сумі 7
740,60грн., несплаченого штрафу за
прострочення строків сплати
мінімально необхідного платежу в
сумі 8932грн.

Встановивши вказані обставини, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що борг по
кредитному договору підлягає
стягненню як з позичальника так і з
поручителя в солідарному порядку.

Правовідносини сторін регулюються
положеннями договору «Автопакет» від
24.07.2008 року, ст.ст. 526, 543, 553, 554, 1050, 1052, 1054
ЦК України.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і передбачених законом підстав
для його скасування при
апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що судом не було взято до уваги, що
позивачем в порушення вимог п. 3.2.5 - 3.2.8
кредитного договору не було направлено
поручителю повідомлення з вимогою
виконати зобов'язання позичальника в
цілому (або в тій чи іншій частині), в
зв'язку з цим у позивача не виникло
право вимоги до поручителя; порука є
припиненою, оскільки позов
пред'явлено через 3 роки після
невиконання Позичальником умов
кредитного договору не заслуговують
на увагу із наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Як вбачається із матеріалів справи
кредитний договір укладено на строк
до

24 липня 2015 року. Положеннями Договору
(пункти 4.2.4, 4.2.5) передбачено право
Банку вимагати від Позичальника
дострокового виконання зобов'язань в
разі несвоєчасного чи не в повному
обсязі несплати чергового платежу,
або ненадання Позичальником
додаткового забезпечення виконання
зобов'язання протягом 14 днів від дати
отримання вимоги Банку.

Та обставина, що позичальник
останній платіж за договором
здійснив 11.04.2011 року, а тому з цієї
дати необхідно відраховувати строк
виконання основного зобов'язання та
строк пред'явлення вимоги до
поручителя не заслуговує на увагу,
оскільки строк виконання
зобов'язання встановлений п.1.1.4
Договору - до 24 липня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що у даних
правовідносинах порука не
припинилась.

Дійсно в п.3.2.5 Договору зазначено,
що Банк набуває права вимагати від
Поручителя виконання зобов'язання, що
витікає із Договору, при умові, якщо
в установлений Договором строк
виконання Позичальником зобов'язання
в цілому чи в будь-якій його частині
вони не будуть виконані, а також при
умові обов'язкового направлення
Поручителю повідомлення з вимогою
виконати зобов'язання Позичальника в
цілому (або в тій чи іншій його
частині).

Проте колегія суддів враховує, що
відповідно до роз'яснень, наданих в п.
24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
суд має враховувати, що пред'явленням
вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

За вказаних обставин пред'явленням
вимоги до поручителя є пред'явлення
до нього позову.

Крім цього, кредитний договір був
укладений на строк до 24.07.2015 року, отже
на момент звернення позивача в суд
строк виконання основного зобов'язання
ще не настав і позивач з врахуванням
положень Кредитного договору, ст.543 ЦК
України скористався правом вимагати
виконання зобов'язання за договором
від усіх солідарних боржників.

Доводи апелянта на те, що суд не
перевірив чи скористався позивач
правом на звернення стягнення на
предмет застави підлягають
відхиленню, оскільки з врахуванням
положень ст.11 ЦПК України суд
розглянув цивільну справу в межах
заявлених позовних вимог, які
визначені позивачем самостійно.

Інші доводи апеляційної скарги про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
є необґрунтованими і не впливають на
законність і обґрунтованість
рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: