Справа № 344/5855/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1453/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Проскурніцького П.І., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю сторін,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення земельного
сервітуту, усунення перешкод у
проведенні ремонтних робіт та
зобов'язання вчинити дії за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
20 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 20 травня 2014 року задоволено
частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення земельного сервітуту,
усунення перешкод у проведенні
ремонтних робіт та зобов'язання
вчинити дії.

Встановлено безоплатний земельний
сервітут на користь ОСОБА_2 щодо
належної ОСОБА_3 земельної ділянки
суміжної з квартирою АДРЕСА_1, для
встановлення будівельних риштувань,
розміщення та складування будівельних
матеріалів, з метою ремонту квартири
АДРЕСА_1 на строк 45 днів з дня набрання
цим рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по оплаті судового збору у
розмірі 114 гривень 70коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій
вказав, що суд своєю позицією щодо
відмови в позові про зобов'язання
відповідачів при будівництві
житлового будинку і господарських
споруд відступити вглиб своєї ділянки
на 1 метр від зовнішньої стіни його
будинку обґрунтовує відсутністю
висновку судового експерта з цього
питання. З таким обґрунтуванням
апелянт не погоджується, оскільки
відповідно до ст..54 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Апелянт
зазначає, що по справі є інші докази які
зобов'язують відповідача проводити
будівництво відповідно до будівельних
норм та правил і не порушувати його
права, як суміжника і власника
індивідуального житлового будинку.
ОСОБА_3 володіла житловим будинком по
АДРЕСА_2, однак в 2013 році розібрала
частину свого будинку, яка раніше
блокувалась до його частини будинку
однією спільною стіною. Жодних
дозволів на реконструкцією своєї
будівлі відповідач не мала і тільки
15.11.2013 року після його скарг звернулася
до Івано-Франківської обласної
інспекції держархібудконтролю про
реєстрацію декларації на початок
будівельних робіт. Апелянт, зазначає що
згоди на блокування будівлі, що зводить
відповідач він не надавав. З
відповідачем він не є співласником
будівлі, а тому згода та блокування є
обов'язковою.

Просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови в задоволенні вимоги
про зобов'язання відповідача при
будівництві свого житлового будинку і
господарських споруд відступити вглиб
своєї ділянки на 1 метр від зовнішньої
стіни його будинку скасувати,
постановити нове рішення яким
задовольнити його позов.

ОСОБА_3 незгідна з рішенням суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу, де
зазначає, що рішення в частині
встановлення безоплатного земельного
сервітуту на користь ОСОБА_2 щодо
належної ОСОБА_3 земельної ділянки
суміжної з його квартирою, для
встановлення будівельних риштувань,
розміщення та складування будівельних
матеріалів, з метою ремонту квартири на
строк 45 днів є незаконним,
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що
частково задовольняючи позовні вимоги,
суд не прийняв до уваги, що позовна
заява не містить належних доказів
порушення права позивача. ОСОБА_3 має
всі законні підстави володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, в тому числі і вирішення
питання щодо реконструкції власного
майна. Згідно долученого експертного
висновку №80-4/14 від 14.04.2014 року вказано,
що під час реконструкції квартири
АДРЕСА_2 середня стіна яка розділяла
будинок і являлась спільною для обох
квартир, не демонтовувалась і залишена
в конструкції будинку. Також, відсутня
точна площа меж, розташування частини
земельної ділянки, щодо якої має
встановлюватись сервітут,
необґрунтовані терміни його
встановлення, та підстави
безоплатності сервітуту тому що
користування землею є платним. Судом
залишено без уваги те, що проведення
відповідачем робіт з реконструкції
власної квартири є не лише його
законним правом, але й необхідною
передумовою вирішення спору.

Також, незгідна з тим, що обидві сторони
спору мають рівні права власності, їх
безпідставне обмеження чи
пріоритетність права користування чи
розпорядження своїм майном однієї
особи відносно іншої є незаконним.

Просить рішення суду першої інстанції
в частині задоволення позовних вимог
та в частині стягнення з відповідача
судового збору скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційних скарг з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
дарування квартири та земельної
ділянки від 02.07.2002р., державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ № 978371 (а.с.5,6), яка є суміжною з
квартирою АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3
та розташована на її земельній
ділянці, що підтверджується договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
21.12.2012р., технічним паспортом на
квартиру (а.с.101, 104,105).

Відповідно до ст. 98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Роз'ясненнями п. 22-2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» визначено,
що встановлюючи земельний сервітут на
певний строк чи без зазначення строку
(постійний), суд має враховувати, що
метою сервітуту є задоволення потреб
власника або землекористувача
земельної ділянки для ефективного її
використання; умовою встановлення є
неможливість задовольнити такі
потреби в інший спосіб, і в рішенні суд
має чітко визначити обсяг прав особи,
що звертається відносно обмеженого
користування чужим майном.

Згідно позовних вимог вбачається, що
метою встановлення земельного
сервітуту позивач зазначає
необхідність проведення ремонту
несучих конструкції будинку та
відновити тепло збереження зовнішніми
стінами, для чого йому потрібно
встановити будівельні риштування та
складування будівельних матеріалів.

Висновком експертного дослідження
щодо технічного стану житлового
будинку по АДРЕСА_1 (а.с.7-10) встановлено,
що технічний стан житлового будинку в
цілому по АДРЕСА_1 не задовільний. Через
знесення частини будинку порушена
цілісність будинку, що зменшує
жорсткість і цілісність будинку в
цілому та несучу спроможність його
несучих конструкцій. Технічний стан
квартири АДРЕСА_1 в цілому задовільний
(є незначні пошкодження перегородки та
підлоги). Однак при подальшій
експлуатації при такому технічному
стані будинку в цілому, технічний стан
квартири буде погіршуватися. Для
ліквідації завданих квартирі позивача
пошкоджень та не допущення погіршення
її технічного стану в подальшому,
необхідно провести ремонт несучих
конструкції будинку та відновити тепло
збереження зовнішніми стінами. Для
можливості проведення даних робіт зі
сторони перегородки необхідно
встановити тимчасове риштування.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
задовольнити такі потреби позивача в
інший спосіб, ніж встановити сервітут,
є не можливо, оскільки відповідач в
добровільному порядку надати позивачу
можливість виконати роботи, вказані у
зазначеному вище висновку, не бажає.

Суд, встановивши такий сервітут на
користь позивача на строк 45 днів,
вказав, що такий спосіб буде найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлений,
тобто щодо відповідача.

Обгрунтовано суд відмовив і
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання відповідача ОСОБА_3 не
чинити йому перешкоди щодо проведення
будівельно-ремонтних робіт та щодо
зобов'язання відповідача ОСОБА_3 при
будівництві свого житлового будинку і
господарських споруд відступити вгиб
ділянки останньої на 1м від зовнішньої
стіни його будинку. Реконструкцію
своєї частини будинку ОСОБА_3 проводить
на своїй земельній ділянці при
наявності відповідних дозволів та
рішень.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 20 травня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький

М.Д. Горейко