Справа № 629/2562/14-ц
№ провадження 6/629/110/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в прийнятті до судового
розгляду заяви

13.06.2014 суддя Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області Попов О.Г., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про зняття обмеження у праві
виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про зняття йому обмеження у
праві виїзду за межі України,
зазначивши в обґрунтування заяви, що
ухвалою Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 26.03.2013
року було задоволено подання відділу
Державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника та йому було
обмежено виїзд за межі України.
Виконавчою службою все майно, яке
належить йому на праві власності,
арештовано, заборгованість
відноситься до безнадійної
заборгованості.

Крім того, заявник зазначив, що у
зв'язку з його професійною діяльністю,
як приватного підприємця, він потребує
виїзду за кордон.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, при цьому, згідно з
ч.1 ст.2 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції, цього Кодексу та Закону
України «Про міжнародне приватне
право».

Положення ст.377-1 ЦПК України визначають
повноваження суду щодо розгляду подань
державних виконавців, погоджених з
начальниками відділів державної
виконавчої служби, про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб), тобто зазначеною
процесуальною нормою на суд покладено
функцію вирішення питання про
обмеження виїзду.

Ухвала суду першої інстанції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України при виконанні судових
рішень в порядку ст.293 ЦПК України може
бути оскаржена в апеляційному порядку
в строки, передбачені ст..294 ЦПК України.

Відповідно до ст.124 Конституції України
та ст.14 ЦПК України судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
для виконання на всій території
України.

Пунктом 11.3 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5,
яка діє з 17 квітня 2012 р., передбачено, що
державний виконавець не пізніше
наступного дня після надходження
ухвали суду про тимчасове обмеження
особи (боржника) у праві виїзду за межі
України до виконання нею своїх
зобов'язань направляє засвідчену судом
копію цієї ухвали для виконання до
Адміністрації ДПС.

У разі виконання боржником зобов'язань,
покладених на нього рішенням, та у
зв'язку із закінченням виконавчого
провадження на підставі ч. 1 п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV державний
виконавець виносить відповідну
постанову про закінчення виконавчого
провадження, копія якої підлягає
обов'язковому направленню до
Адміністрації ДПС для своєчасного
зняття особи (боржника) з контролю.

З аналізу зазначених вище правових
норм слідує, що ст.377-1 ЦПК України
передбачає повноваження суду виключно
щодо вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника -
юридичної особи за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб), в той
час, як припинення обмеження виїзду у
зв'язку з виконанням боржником
обов'язку за рішенням, що перебувало на
виконанні, покладено на державного
виконавця.

Більш того, відзначається, що підставою
для зняття з контролю Адміністрацією
Держприкордонслужби осіб (боржників),
які мають невиконані зобов'язання,
покладені на них за рішенням судів, та
які знаходяться в базі даних Державної
прикордонної служби України як особи,
яких тимчасово обмежено у праві виїзду
з України, - є виконання боржником своїх
зобов'язань та копія постанови про
закінчення виконавчого провадження,
винесеної державним виконавцем на
підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» або відповідне
судове рішення про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду з
України, яке в контексті зазначеного
вище, слід розуміти як судове рішення,
ухвалене судом апеляційної інстанції
за результатами розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи
до уваги, що положеннями Цивільного
процесуального кодексу України не
передбачено повноважень суду щодо
припинення обмеження виїзду
(скасування заходів тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України) у зв'язку з виконанням
боржником обов'язку за рішенням суду,
приходжу до висновку, що заявник ОСОБА_1
звернувся до суду за захистом
цивільного права у непередбачений
процесуальним законом спосіб, що є
підставою для відмови у прийнятті до
судового розгляду заяви останнього про
зняття обмеження у праві виїзду за межі
України.

Керуючись ч.8 ст.8, п.1 ч.2 ст.122, 208,210 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до судового
розгляду заяви ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: індекс АДРЕСА_1, про зняття
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі
протягом п'яти днів з дня її
проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :
О.Г. Попов