АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2371/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 39 Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Демченко В. А. УХВАЛА
03 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДемченка В.
А.суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л.
І. при секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
29 липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про визнання заповіту
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання заповіту недійсним.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її батько ОСОБА_10. Після смерті
батька відкрилась спадщина. 01.04.2013 року
позивачка звернулась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, однак нотаріус їй повідомив,
що вона та її сестра ОСОБА_8 усунуті від
спадкування, оскільки 07.09.2012 року
ОСОБА_10 склав заповіт на користь своєї
дружини ОСОБА_6 (яка не є матір'ю
позивачки).Ознайомившись з оспорюваним
заповітом, позивач помітила, що підпис,
виконаний на ньому від імені її батька
ОСОБА_10 не схожий на його звичайний
В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач та її представник
заявлені позовні вимоги підтримали та
просили визнати заповіт, складений
ОСОБА_10, посвідчений 07 вересня 2012 року
на користь ОСОБА_6 секретарем
Вергунівської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №99,
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 липня 2014
року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті
особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання
заповіту недійсним задоволено та
визнано заповіт, складений 07 вересня 2012
року на користь ОСОБА_6, посвідчений
секретарем Вергунівської сільської
ради Черкаського району Черкаської
області ОСОБА_9, зареєстрований в
реєстрі за №99 - недійсним, стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові
витрати, що складаються з оплати
судового збору в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу на дане рішення, в
якій просить скасувати рішення суду,
оскільки вважає його ухваленим із
порушенням норм матеріального права,
ухваливши нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так, за матеріалами справи
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_10, який був батьком ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 ( а. с. 5).

07.09.2012 року був складений заповіт,
згідно якого все своє майно ОСОБА_10
заповідав своїй дружині ОСОБА_6.
Заповіт був посвідчений секретарем
Вергунівської сільської ради
Черкаського району ОСОБА_9,
зареєстрований в книзі реєстрів за №99.
Заповіт був складений за місцем
проживання заповідача в АДРЕСА_1 ( а. с.
4).

07 березня 2013 року, під час розгляду
цивільної справи № 707/3787/13-ц Черкаським
районним судом ухвалою суду була
призначена почеркознавча експертиза,
так як позивач виявляв сумніви з
приводу справжності підпису на
вказаному заповіті, вважаючи його не
схожим на підпис спадкодавця.

Згідно висновку почеркознавчої
експертизи № 1/322 від 22.04.2014 року: підпис
від імені ОСОБА_10 в заповіті від 07.09.2012
року, укладеному на користь ОСОБА_6.,
виконаний не ОСОБА_10, а іншою особою з
наслідуванням будь-якого справжнього
підпису ОСОБА_10 Підпис від імені
ОСОБА_10 в заповіті від 07.09.2012 року
виконано у незвичних умовах (пов'язаних
з наслідуванням досліджуваного
підпису іншою особою) ( а. с. 6 - 8).

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Згідно зі ст. 1244 ЦК України, право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.

Зі змісту статті 1247 ЦК України
вбачається, що заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто
підписати заповіт, він підписується
відповідно до частини четвертої статті
207 цього Кодексу. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо
фізична особа у зв'язку з хворобою або
фізичною вадою не може підписатися
власноручно, за її дорученням текст
правочину у її присутності підписує
інша особа. Підпис іншої особи на
тексті правочину, що посвідчується
нотаріально, засвідчується нотаріусом
або посадовою особою, яка має право на
вчинення такої нотаріальної дії, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

За загальними правилами, встановленими
ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦПК України.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК
України).

Згідно з приписами ст.1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Заповіт як односторонній правочин
підпорядковується загальним правилам
ЦК щодо недійсності правочинів.
Недійсними є заповіти: в яких
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі;
складені особою, яка не мала на це права
(особа не має необхідного обсягу
цивільної дієздатності для складання
заповіту); складені з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним. За позовом заінтересованої
особи суд визнає заповіт недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 59 ЦПК обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, докази у справі, а саме на
висновки судової почеркознавчої
експертизи, покази експерта ОСОБА_12,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції, встановивши
відсутність вільного волевиявлення
заповідача та несправжність його
підпису на заповіті, прийшов до
обґрунтованого висновку про визнання
заповіту недійсним.

У зв'язку з чим, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції вірно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення з додержанням положень чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, і висновків суду не
спростовують та не впливають на
законність судового рішення, а тому
апеляційна скарга підлягає до
відхилення, а рішення суду першої
інстанції до залишення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, ст. 304. ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315, ст.
317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 29 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання заповіту недійсним -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий :

Судді :