Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Кашицьку С. А., при секретарі Тарасенко
О.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розділ сумісного майна подружжя та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про розділ сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розділ сумісного
майна подружжя. В обгрунтування позову
позивачка зазначила, що з 17.06.2000 року
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі із відповідачем, від якого в них
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із
відповідачем вони проживали за
адресою: АДРЕСА_2. Однак шлюбні
відносини між сторонами не склалися. У
вересні 2012 року позивачка разом із
сином, взявши на власний розсуд
предмети побутового та особистого
обиходу, виїхали з квартири та стали
проживати у її батьків за адресою:
АДРЕСА_1. В теперішній час шлюб між
сторонами не розірваний. В період шлюбу
позивачкою та відповідачем у 2008 році
був придбаний автомобіль «ВАЗ
2107030-110-01», 2008 року випуску, оформлений
на ім'я відповідача. Після припинення
шлюбних відносин транспортний засіб
за рішенням відповідача, прийнятим
одноособово, залишається в
користуванні та розпорядженні в
останнього. Оскільки вказаний вище
транспортний засіб був придбаний у
період шлюбних відносин, позивачка
вважає, що він є об'єктом спільного
майна подружжя та належить їм в рівних
частинах. Позивачка вважає можливим
припинити своє право власності на 1 / 2
частину автомобіля «ВАЗ 2107030-110-01», 2008
року випуску, та отримати грошову
компенсацію вартості 1 / 2 частини
вказаного транспортного засобу. На
підставі викладеного ОСОБА_1 просить
суд визнати автомобіль «ВАЗ 2107030-110-01»,
2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1
спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
виділити ОСОБА_2 у власність автомобіль
«ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, стягнути з
ОСОБА_2 на її користь грошову
компенсацію вартості 1 / 2 частини
автомобіля «ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, право
спільної сумісної власності подружжя
на автомобіль «ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1
припинити, стягнути з відповідача
ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в
розмірі 1030 грн., витрати по сплаті
автотоварознавчої експертизи в сумі 600
грн., витрати по сплаті судового збору
за подачу позовної заяви в розмірі 243,60
грн., витрати по сплаті судового збору
за подачу заяви про забезпечення
позову в розмірі 121,80 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про розділ сумісного
майна подружжя. В обгрунтування
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2
вказав, що з 17.06.2000 року він перебуває у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1, від
якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У
вересні 2012 року ОСОБА_1 разом із сином
виїхала з адреси їх сумісного
проживання та забрала із собою за речі
побутового та особистого обиходу. Крім
того, він на прохання дружини особисто
перевіз їй сумісно придбані у шлюбі
предмети, а саме: ліжко металеве
«Ліберті», вартістю 1500 грн.,
холодильник, вартістю 1000 грн., пральну
машинку автомат LG, вартістю 2900 грн.,
посуд, вартістю 300 грн., плазмовий
телевізор Samsung діагоналлю 102 см.,
вартістю 4500 грн. Також у 2012 році він
захворів на тяжку хворобу пневмонія та
його дружина ОСОБА_1 у цей період
вивезла з будинку грошові кошти в
розмірі 47000 грн., які вони із дружиною
відкладали у період шлюбних відносин.
На підставі викладеного, просить суд
визнати грошові кошти в розмірі 47000 грн.
та майно : ліжко металеве «Ліберті»,
холодильник, пральну машинку автомат LG,
посуд, плазмовий телевізор Samsung -
сумісною власністю подружжя та
розділити їх між ними, стягнути з
ОСОБА_1 23500 грн. на його користь .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з»явилась та направила до суду заяву , в
якій вказала , що просить розглянути
дану цивільну справу у її відсутності ,
свої позовні вимоги вона підтримує
повністю та просить їх задовольнити . а
в задоволенні зустрічного позову
просить суд відмовити.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги ОСОБА_1
підтримав повністю та просив суд
визнати автомобіль «ВАЗ 2107030-110-01», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1
спільною власністю подружжя ОСОБА_1 ,
виділити ОСОБА_2 у власність автомобіль
«ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, стягнути з
ОСОБА_2 на її користь грошову
компенсацію вартості 1 / 2 частини
автомобіля «ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, що
складає згідно з висновком експертизи -
33782,28 грн. , право спільної сумісної
власності подружжя на автомобіль «ВАЗ
2107030-110-01», 2008 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 припинити, стягнути з
відповідача ОСОБА_2 витрати на правову
допомогу в розмірі 1030 грн., витрати по
сплаті автотоварознавчої експертизи в
сумі 600 грн., витрати по сплаті судового
збору за подачу позовної заяви в
розмірі 243,60 грн., витрати по сплаті
судового збору за подачу заяви про
забезпечення позову в розмірі 121,80 грн.
В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 просив відмовити,
оскільки вважає , що на підтвердження
позовних вимог ОСОБА_2 не представив
суду доказів того, що в них із чоловіком
були гроші в сумі 47 000 грн., що вона їх
взяла, а також не надано письмових
документів, які підтверджують
придбання у період шлюбу ліжка
металевого «Ліберті», холодильника,
пральної машинки автомат LG, посуду,
плазмового телевізору Samsung. .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав,
зустрічні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, пояснивши, що
автомобіль «ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1 вони
дійсно з ОСОБА_1 придбали у період
шлюбних відносин, однак гроші на його
придбання були надані його батьками, та
саме його мати їх вносила на придбання
автомобіля, в зв'язку з чим вважає, що
вказаний транспортний засіб не може
бути об'єктом спільної сумісної
власності подружжя. Під час шлюбу вони
із ОСОБА_1 придбали ліжко, холодильник,
пральну машинку автомат, посуд,
плазмовий телевізор, які він на
прохання позивачки перевіз за її
адресою проживання. Крім того, під час
знаходження його на лікуванні у 2012
році, позивачка самовільно забрала їх
спільно нажиті грошові кошти в розмірі
47 000 грн. В зв'язку з чим, просив визнати
грошові кошти в розмірі 47000 грн., ліжко,
холодильник, пральну машинку автомат,
посуд, плазмовий телевізор спільною
власністю подружжя, розділити їх та
стягнути з ОСОБА_1 23500 грн.

Представник відповідача ОСОБА_6, який
діє на підставі довіреності від 01.04.2014
року, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав
та просив в їх задоволенні відмовити.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
підтримав та просив їх задовольнити.

Суд, вислухавши представникапозивачки
, відповідача та його представника,
свідка , дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2 слід відмовити з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17
червня 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали
шлюб в Маріупольському міському
відділі реєстрації актів
громадянського стану Донецької
області, що підтверджується свідоцтвом
про одруження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_4.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_5 та
повідомленням ВРЕВ №1 м.Маріуполя,
ОСОБА_2 є власником транспортного
засобу ВАЗ-2107030-110-01, 2008 року випуску,
який , як встановлено в судовому
засіданні , був придбаний у 2008 році,
тобто у період шлюбних відносин
позивачки та відповідача .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її
сином. Вона із чоловіком у 2008 році дала
сину грошові кошти у розмірі 40 000 грн.
для придбання автомобіля , 21 000 грн. були
спільні гроші подружжя., оскільки
автомобіль був придбаний за 61 000 грн.
Вона особисто вносила грошові кошти за
автомобіль у банківську установу,
однак не пам'ятає в яку.
Правовстановлюючі документи були
оформлені на її сина. Крім того, їй
відомо, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час
шлюбних відносин були накопичені
збереження у розмірі 47000 грн., які
ОСОБА_1 забрала із собою , але доказів на
підтвердження цього немає.

В судовому засіданні встановлено, що з
вересня 2012 року шлюбні відносини між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинені та
позивачка ОСОБА_1 разом із дитиною
стала проживати за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою виданою МЖК
«Машинобудівник» №11 від 29.01.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна
сторона має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до речення другого пункту 23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №
11 спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,
3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Зазначені норми права припускають
існування факту права спільної
сумісної власності подружжя щодо
кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно
від тієї обставини, хто є набувачем за
договором, забудовником будівлі, та на
чиє ім'я було зареєстровано право
власності на таку річ.

Отже, до спільної сумісної власності
подружжя можуть належать не лише речі,
придбані подружжям, чи одним із них за
час перебування у шлюбі, але й майнові
права. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, житлові будинки, садові
будинки, дачі, предмети домашнього
господарювання; продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
банківські вклади, тощо

Відповідно до ч.1 ст70 Сімейного Кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Речі для
професійних занять присуджуються тому
з подружжя, хто використовував їх у
своїй професійній діяльності. Вартість
цих речей враховується при присудженні
іншого майна другому з подружжя.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що
є у спільній сумісній власності, може
бути поділене між співвласниками. У
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб (п.24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»).

При вирішенні спору про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст.70 СК в окремих випадках
може відступити від засади рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування). Під
обставинами, що мають істотне значення
для справи, потрібно розуміти не тільки
випадки, коли один із подружжя не дбав
про матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї, але і випадки коли один із
подружжя не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч. 1 ст. 60 СК).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження наданими суду
письмовими доказами та підлягають
задоволенню, а в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 слід
відмовити, оскільки відповідачем не
надано доказів на їх підтвердження: а
саме відсутні документальні докази
щодо придбання у період шлюбних
відносин ліжка, холодильника, пральної
машинки автомату, посуду, плазмового
телевізору, відсутні докази того, що
позивачкою були привласнені спільні
грошові кошти у сумі 47 000 грн., оскільки
відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Крім того , суд , аналізуючи пояснення
відповідача та свідка ОСОБА_8, з приводу
того, що вказаний автомобіль було
придбано за кошти батьків відповідача,
в судовому засіданні, не бере їх до
уваги, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не
надано письмових доказів на їх
підтвердження.

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи №33 від
24.04.2014 року про оцінку транспортного
засобу встановлено, що ринкова
вартість ВАЗ-217030-110-01 «Пріора»
реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату
оцінки складає 67564,56 грн. Таким чином 1 / 2
частина вартості автомобіля складає
67564,56/2= 33782,28 грн. та , суд вважає , що саме
ця сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з
ОСОБА_2 витрат сплачених за проведення
оцінки транспортного засобу в розмірі
600 грн. також знайшли своє
підтвердження, наданою суду квитанцією
№187426 від 18.04.2014 року та підлягають
стягненню з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивачки ОСОБА_1

На підставі ч.1 ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем в галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

У відповідності до ч.3 ст.79 ЦПК України
до судових витрат належать, в тому
числі, витрати на правову допомогу. Як
вбачається з матеріалів справи,
витрати на правову допомогу, понесені
позивачкою, а саме: за консультацію (45
хвилин), складання позовної заяви (2
години), складання заяви про
забезпечення позову (1 година),
складання заяви про витребування
доказів (45 хвилин), складання
клопотання про призначення судової
авто товарознавчої експертизи (30
хвилин) - складають 1030 грн., що
підтверджується додатком від 15.05.2014
року, довідкою про вартістю юридичних
послуг від 15.05.2014 року та квитанцією
№083957. Виходячи з наведеного, суд вважає
, що позивачкою обґрунтовані позовні
вимоги щодо стягнення на її користь
витрат на правову допомогу в розмірі 1030
грн., тв. Ці витрати підлягають
стягненню на користь позивачки з
відповідача.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивачки судовий збір в
розмірі 243,60 грн. з подачу позовної
заяви та 121,80 грн. за подачу заяви по
забезпечення позову, а в сього 365,40 грн.

Керуючись ст.ст.60, 71 СК України, ст.365 372,
ЦК України, ст.ст.10, 11, 56, 60, 61, 79, 84, 88, 212-215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розділ сумісного майна подружжя -
задовольнити повністю .

Визнати автомобіль «ВАЗ 2107030-110-01», 2008
року випуску, державний номер НОМЕР_1
спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_2 у власність автомобіль
«ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН
НОМЕР_2, який зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН
НОМЕР_3, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1, грошову компенсацію вартості
1 / 2 частини автомобіля «ВАЗ 2107030-110-01»,
2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1
в сумі 33782,28 грн., витрати на правову
допомогу в сумі 1030 грн., витрати по
сплаті автотоварознавчої експертизи в
сумі 600 грн., судовий збір в розмірі 365,40
грн.

Право спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
автомобіль «ВАЗ 2107030-110-01», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1
припинити.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ
сумісного майна подружжя - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
С. А. Кашицька