Єдиний унікальний номер 249/6734/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4684/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів:
Зінов»євої А.Г.,Іванової А.П.

при
секретарі:Чекіній А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на рішення Шахтарського
міськрайонного суду від 24 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, треті особи публічне
акціонерне товариство « ВТБ Банк»,
Державна іпотечна установа, ОСОБА_5 про
визнання права особистої власності на
частку квартири, про визнання права
власності на ? частку в спільному майні
подружжя, про визнання сумісного боргу
подружжя та його розподіл,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду від 24 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на
20,58% частки квартири, що складає 18 273,73
грн. від загальної купівельної
вартості 3-х кімнатної квартири
загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі
житловою площею 36,6 кв.м., яка
знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.Стягнутио з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 188,95 грн..

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
грошові кошти в сумі 36547,46 грн., вкладені
подружжям у придбання квартири та
сплачений в період шлюбу кредит є
спільними коштами подружжя.

В обґрунтування позову позивач
посилалася те, що з 04 серпня 2006 року
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. 25 лютого 2008 року
відповідачем з ПАТ «ВТБ Банк» було
укладено Договір про іпотечний кредит,
згідно з яким відповідач отримав
кредит у сумі 75 750 грн. під 14 % річних
строком по 25.02.2031 року для покупки
квартири для їх сім'ї та відповідно до
Договору купівлі - продажу квартири від
25 лютого 2008 року, відповідач прийняв у
власність 3-х кімнатну квартиру
загальною площею 65,0 кв.м., вартістю 88 780
гривень. Згідно з випискою від 26.03.2008
року з Реєстру прав власності на
нерухоме майно Шахтарським БТІ було
зареєстровано право приватної
власності на 1/1 частину квартири за
відповідачем. Купівля вищевказаної
квартири відповідачем проведена з її
згоди, що підтверджується п.4 Договору
купівлі - продажу квартири від 25.02.2008
року. У зв'язку з посвідченням
Іпотечного договору від 25 лютого 2008
року накладена заборона відчуження
предмета іпотеки. Квартиру було
придбано в інтересах сім'ї частково за
кредитні кошти, тому вважала, що
квартира є спільною сумісною власністю
подружжя, незважаючи на те, що
позичальником коштів та покупцем
квартири формально є відповідач.
Вказувала на те, що спірна квартира
була придбана частково за рахунок
отриманого подружжям кредиту, а
частково - за рахунок її особистих
грошових коштів в сумі 13030 грн., які вона
одержала від продажу 28.01.2008 року
належного їй на праві власності
будинку, що становить 14,68 % від вартості
квартири, сплаченої за рахунок
отриманого подружжям кредиту. Тому
вважає, що частка майна -14,68 % від
вартості квартири , придбана за рахунок
грошових коштів, що належали їй в сумі 13
030 грн., тому є її особистою приватною
власністю, як того з подружжя, за чиї
особисті кошти вона придбана. Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 15.06.2012 року шлюб
між нею та відповідачем розірвано. У
рахунок погашення кредиту в період з
25.02.2008 року по 15.06.2012 року за рахунок
спільних коштів було сплачено 13 997 грн.
46 коп. , відповідно частка кожного з
подружжя становила 6998 грн. 73 коп.. Після
розірвання шлюбу відповідач сплачує
кредит самостійно, не даючи їй
можливості ні проживати в квартирі, ні
сплачувати частину кредиту. У рахунок
погашення кредиту в період з 16.06.2012 року
по 8.11.2013 року за рахунок особистих
коштів відповідачем було сплачено тіло
кредиту 4665 грн. 82 коп. Станом на 8
жовтня 2013 року кредит погашений
частково, тому необхідно вирішити
питання щодо подальшого погашення
кредиту. Оскільки квартира придбана
подружжям в кредит боргові
зобов'язання перед банком- кредитором
несуть і чоловік, і дружина, а не тільки
той із подружжя, хто підписав кредитний
договір. 12 червня 2008 року між Банком та
Державою іпотечною установою був
укладений Договір відступлення права
вимоги, за яким Державній іпотечній
установі перейшло право вимоги за
кредитним договором, іпотечним
договором, договором поруки 1, поруки 2.
Залишок заборгованості за кредитом
згідно з довідкою відділення
«Орешково» ПАТ «ВТБ Банк» від 08.11.2013
року станом на 8 листопада2013 року
становить 57 086 грн. 72 коп., що впливає на
спосіб поділу спільного майна
подружжя. Позивачка бажає сплачувати
1/2 частку залишку заборгованості за
кредитом , з метою в подальшому
придбання права власності на решту
квартири, тому ставила питання про
переведення на неї частини боргу та про
розподіл витрат на погашення залишку
боргу за кредитним договором Просила
визнати за нею та відповідачем право
спільної сумісної власності на 35,7 %
частки 3- х кімнатної квартири
загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі
житловою площею 36,6 кв.м., розділити
спільне майно подружжя визнавши за
позивачкою право власності на 22,56 % ,
визнавши за відповідачем право
власності на 13,14 %, та розподілити борги
подружжя за Договором про іпотечний
кредит які станом на 8 листопада 2013
року становлять 57 086 грн. 72 коп. в рівних
частках, тобто по 1/2 частки за кожним,
стягнути з відповідача на її користь
понесені нею витрати за сплачений
судовий збір та за надання юридичної
допомоги.

14.02.2014 року позивачка звернулась до
суду з заявою про залишення частини
позовної заяви без розгляду щодо
переведення частини боргу - про
внесення змін до договору про
іпотечний кредит, який був укладений
25.02.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» і
відповідачем та внесення змін до
договору іпотеки. Ухвалою суду від
14.02.2014 року було залишено без розгляду
позовні вимоги позивачки в частині
щодо переведення частини боргу -
внесення змін до договору про
іпотечний кредит, який був укладений
25.02.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» і
відповідачем та внесення змін до
договору іпотеки.

14.02.2014 року позивачка уточнила позовні
вимоги та просила визнати за нею право
особистої власності на 14,68 % частки
квартири, що складає 13030 грн., визнати за
нею та відповідачем право спільної
сумісної часткової власності на 85,32 %
частки квартири, що складає 75750 гривень
від загальної купівельної вартості в
рівних частках по 1/2 за кожним, тобто на
42,66 % частки за кожним та визнати станом
на 15 червня 2012 року сумісним боргом
подружжя 61752 грн. 54 коп. за Договором
про іпотечний кредит між ПАТ «ВТБ Банк»
і відповідачем і поділити борг в
рівних частках, тобто по 1/2 частки за
кожним.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовити в повному
обсязі. Посилався на те, що суд при
винесенні рішення вийшов за межі
позовних вимог. Вважає, що судом
безпідставно не враховано, що
попередній договір про намір укладення
договору купівлі-продажу від 15
лютого2008 року був укладений
відповідачем особисто, без участі
позивачки за його власні кошти.
Невірно визначено вартість спірної
квартири, а саме судом була включена до
вартості квартири не сума, яка вказана
у договорі купівлі - продажу від 25.02.2008
року 88 780 грн., а суми 13 030 грн. та 9 520 грн.
кошти у вигляді заборгованості по
комунальним платежам. Вважає, що
оскільки позивачка не є стороною
укладеного іпотечного договору, то1/2
суми сплаченого кредиту може бути
тільки його боргом перед позивачкою і
складає 6 998грн.

В апеляційній скарзі позивачка
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким визнати за нею та
відповідачем право власності по ?
спірної квартири, визнати станом на 15
червня 2012 року сумісним боргом
подружжя грошові кошти в сум 61 752 грн. 54
коп, стягнути з відповідача на її
користь витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги та судовий збір в
повному обсязі. Посилалася на те, що
спірна квартира належить сторонам на
праві спільної сумісної власності. Суд
безпідставно не визначив розмір частки
відповідача, а також не залучив до
матеріалів справи договори про надання
правової допомоги та квитанції про
сплату гонорару за надання правової
допомоги.

В судове засідання з'явились позивачка
та її представник, відповідач.

Апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Визнаючи за ОСОБА_4 право власності на
20,58 часток квартири АДРЕСА_1,суд першої
інстанції виходив з того, що в
придбання зазначеної квартири було
вкладено кошти,отримані ОСОБА_4 від
продажу будинку, належного їй на праві
власності в сумі 13030 грн. та за
сумісного життя з відповідачем
сплачено кредит в сумі 36547,46 грн., що на
її долю припадає 18273,73 грн..

Разом з тим,такий висновок суперечить
нормам матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Статтею 70 СК України
передбачено, що в разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї. Така ж правова позиція викладена
у постанові Верховного Суду України
№6-55цс13.

Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, викладених у пп. 23, 24 постанови
від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вбачається, що вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Таким чином, у результаті придбання
подружжям квартири в кредит боргові
зобов'язання перед позикодавцем несуть
як чоловік, так і дружина, а не тільки
той із подружжя, хто підписав кредитний
договір.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
04.08.2006 року, що підтверджуються
свідоцтвом про шлюб.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду від 15.06.2012 року шлюб між сторонами
розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 25.02.2008 року ОСОБА_3 придбав
квартиру АДРЕСА_1 вартістю в 88780 грн..
Згідно іпотечного договору №30з/2008 від
25 лютого 2008 року укладеного між ВАТ ВТБ
Банк та ОСОБА_3, останній отримав кредит
у розмірі 75750 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 14%
річних у строки на умовах визначених у
договорі про іпотечний кредит.
Іпотекодержатель прийняв в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1.

За договором поруки №30п/2008 від 25.02.2008
року ОСОБА_4 виступила поручителем за
договором іпотечного кредиту
укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ ВТБ Банк.

Згідно договору відступлення права
вимоги №1104/08 від 12.06.2008 року банк
передав всі права вимоги за іпотечним
договором між Банком і ОСОБА_3
Державній іпотечній установі.

За даними ВАТ ВТБ Банк за період з 25.02.2008
року по 15.06.2012 року ( з моменту укладання
договору і до розірвання шлюбу між
сторонами) сума сплаченої кредитної
заборгованості (тіло кредиту)
становить 13997,46 грн.. За період з 16.06.2012
року по 08.11.2013 року сума сплаченої
кредитної заборгованості (тіло
кредиту) становить 4665,82 грн.. Станом на
08.11.2013 року кредитна заборгованість
становить 57086,72 грн..Погашення
кредитної заборгованості по договору
про іпотечний кредит №30/2008 від 25.02.2008
року здійснюється особисто ОСОБА_3.

Таким чином, спірна квартира є спільної
сумісною власністю подружжя,оскільки
придбана в період шлюбу в інтересах
сім'ї . Частки майна дружини та чоловіка
є рівними,так як інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Доводи про те, що при укладанні
договору купівлі-продажу спірної
квартири були використані особисті
кошти позивачки в сумі 13030 грн.,
отримані нею від продажу належного їй
на праві власності будинку,а тому її
частка повинна бути збільшена,не
можуть бути прийняті до уваги, так як
позивачем не доведено, що на придбання
спірного майна використані його
особисті кошти.

Поділ квартири є можливим, не
дивлячись на те, що спірна квартира
перебуває в іпотеці, оскільки
перебування квартири в іпотеці не
означає, що в судовому порядку не можна
поділити спільне майно подружжя шляхом
визнання права власності на нього, тому
що право володіння та користування
майном не заборонено, а поділ майна
подружжя не є розпорядженням ним.

Посилання ОСОБА_3 на те, що квартира
придбана ним особисто лише для нього,
не можуть бути прийняті до уваги, так як
спростовуються встановленими
обставинами. І зокрема, при укладанні
договору купівлі-продажу спірної
квартири було отримано згоду ОСОБА_4 , і
ОСОБА_3 був ознайомлений зі змістом
ст..65 СК України, про що свідчить п.14
договорукупівлі-продажу.

Зобов'язання за вказаним кредитним
договором частково
виконано,зазначений кредитний договір
створив обов'язки щодо повернення
кредиту і для позивача, а тому з
позивача підлягає стягненню половина
вартості погашеного відповідачем
кредиту на його користь.

За період з 25.02.2008 року по 15.06.2012 року,
тобто з моменту укладання договору і до
розірвання шлюбу між сторонами, сума
сплаченої кредитної заборгованості
(тіло кредиту) становить 13997,46 грн.. За
період з 16.06.2012 року по 08.11.2013 року сума
сплаченої ОСОБА_3 кредитної
заборгованості (тіло кредиту)
становить 4665,82 грн., що не оспорює
ОСОБА_4. За встановлених обставин, при
визнанні права власності на ? частину
спірної квартири за позивачкою, з неї
на користь відповідача підлягає
стягненню ? частина сплаченого
особисто ним кредиту в сумі 2332,91
грн.(4665,82 грн.: 2).

Позовні вимоги в частині розподілу між
сторонами заборгованості за кредитним

договором не підлягають
задоволенню, оскільки такі затрати на
момент ухвалення рішення

сторонами не понесені і можуть
бути предметом окремого спору у разі
заявлення вимог.

Статтею 88 ЦПК України передбачено , що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у

задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

ОСОБА_4 при зверненні до суду з позовною
заявою сплачено судовий збір в сумі
509,05 грн..Оскільки її позовні вимоги
задоволені, то з відповідача на її
користь підлягає стягненню зазначена
сума.

Позовні вимоги в частині стягнення
витрат на правову допомогу задоволенню
не підлягають, так як не представлено
ніяких розрахунків понесених
позивачкою витрат.

Керуючись ст. ст.308,316 ЦПК України,
апеляційний суд -

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду від 24 квітня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
права власності на 1/2 частку в
спільному майні подружжя, про визнання
сумісного боргу подружжя та його
розподіл задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
2332,91 (дві тисячі триста тридцять
дві)гривні 91 копійка сплачених
кредитних зобов"язань перед публічним
акціонерним товариством " ВТБ Банк" за
договором про іпотечний кредит №30/2008
від 25.02.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 509,05 грн..

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: