Справа № 676/1583/14-ц
Номер провадження 2/676/958/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року
м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільського
міськрайонний суд, Хмельницької
області в складі:

головуючого судді - Лисюка А.І.

з участю секретаря - Сопрун С.В.,

представника позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідачів - Управління державної
міграційної служби у Хмельницькій
області в особі Кам'янець-Подільського
відділення Управління державної
міграційної служби у Хмельницькій
області про витребування майна шляхом
виселення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з цим
позовом вказує, що відповідно до акту
про проведені прилюдні торги від 15.06.2011
року стала переможцем на прилюдних
торгах, проведених Хмельницькою філією
«Торговий дім Укрспеціалізіція», на
виконання судових рішень на підставі
зведеного виконавчого провадження по
продажу арештованого майна - квартири
АДРЕСА_1.

На підставі акту про проведені
прилюдні торги нотаріусом виписано їй
в установленому законом порядку
свідоцтво про право власності на
майно, придбане з прилюдних торгів від
11.08.2011 року.

Право власності на придбану квартиру
згідно ст.182 ЦК України зареєстроване в
Єдиному державному реєстрі нерухомого
майна, про що Кам'янець-Подільське МБТІ
сформувало та видало їй витяг з реєстру
№30962923 від 15.08.2011 року.

Відповідно до рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15.01.2014 року відповідачці
ОСОБА_5 відмовлено в задоволені позову
до неї про визнання прилюдних торгів
недійсними, визнання недійсним акту
про проведені прилюдні торги та
свідоцтва про право власності на
квартиру, виданого їй приватним
нотаріусом 11.08.2011 року. Таким чином, як
вказує позивачка, її право власності
повністю підтверджено і пройшло
перевірку на предмет законності
судовим рішенням Вищого
Спеціалізованого Суду України, яке
набрало законної сили.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

До придбання квартири нею на
прилюдних торгах дана квартира
належала ОСОБА_4, в якій він разом з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 зареєстровані та
проживають.

Вказує, що являючись законним
власником, вона не може ввійти в
придбану квартиру та розпоряджатись
нею, відповідачі жодного разу не
відкрили двері на її намагання попасти
в квартиру, тим самим ухиляються від
передачі квартири у її безпосереднє
володіння, користування, а також
ухиляються від виселення в
добровільному порядку. Жодного права
щодо володіння і користування
придбаною квартирою вона відповідачам
ОСОБА_4 та членам його сім'ї в
установленому порядку не надавала.
Оскільки чинним законодавством не
передбачено обов'язкового письмового
попередження мешканців в разі продажу
з прилюдних торгів арештованого майна,
то вона має право безпосереднього
звернення до суду за захистом
порушеного свого права власності.

Придбана квартира потрібна їй для
проживання та для вселення в неї членів
її сім'ї. З втратою права власності на
квартиру ОСОБА_4 та члени його сім'ї
відповідно не можуть розраховувати на
залишення права на проживання,
оскільки надання права на проживання
належить власнику(аб.2ч.1 ст.405 ЦК
України), - тобто їй. Відповідно
ст.ст.317,319,387,398 ЦК України, реалізовуючи
своє право власності вона не має наміру
надавати відповідачам право проживати
в даній квартирі. Жодних договорів
найму з відповідачами ОСОБА_5 вона не
укладала. Крім того, вони не є членами
її сім'ї. Тому, відповідачі повинні
бути виселені з її квартири в
примусовому порядку.

Зазначає, що згідно ст.7 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання» від 11.12.2003 року,
втрата права користування приміщенням,
встановлена в судовому порядку,
передбачає примусове зняття з
реєстрації осіб, які втратили право
користування житловим приміщенням.

На сьогодні вона не може звернутися в
Державну міграційну службу з питань
зняття відповідачів з реєстрації,
оскільки квартира перебуває у
фактичному користуванні відповідачів,
які не бажають виселятись та звільняти
її квартиру.

Позивачка просить витребувати
квартиру АДРЕСА_1 з володіння та
користування відповідачів: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, шляхом передачі
квартири у володіння та користування
ОСОБА_3. Виселити відповідачів: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_3.

Позов в частині уточнених вимог
про визнання відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою,
витребувати квартиру АДРЕСА_1 з
володіння та користування
відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
шляхом передачі квартири у володіння
та користування ОСОБА_3; виселити:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири
АДРЕСА_1 та належить на праві власності
ОСОБА_3, - просить залишити без розгляду.

Позивачка та її представник в суді
позов про виселення відповідачів
підтримали. Суду показали, що окрім
реєстрації квартири в БТІ, позивачка
зареєструвала квартиру в державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності на
квартиру(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна:104), в зв'язку з
чим подала суду відповідний витяг від
05.05.2014 року.

Відповідач ОСОБА_4 в суд не з'явився,
про явку в суд своєчасно повідомлявся
судовими повістками, розписки яких
знаходяться в матеріалах справи. Окрім
того, він подав суду заяву в якій
просив справу розглядати в його
відсутності.

Відповідач ОСОБА_6 в суд не з'являвся,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся своєчасно та належним
чином за місцем його проживання, про що
свідчать акти КП «Житловик».

Відповідачка ОСОБА_5 в суд не
з'явилась, а її представник адвокат
ОСОБА_2 в суді позов заперечив,
посилаючись на те, що позивачка не є
власником цієї квартири і не має права
ставити питання про виселення та
втрату права на житло відповідачів.
Позов безпідставний. А відповідачі
мають право проживання в цій квартирі.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідачів - Управління державної
міграційної служби у Хмельницькій
області в особі Кам'янець-Подільського
відділення Управління державної
міграційної служби у Хмельницькій
області в суд не з'явилась, подала заяву
в якій просить справу розглядати в її
відсутності. При вирішенні рішення
покладається на думку суду.

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
надані докази та заперечення,
заслухавши позивачку та її
представника, представника
відповідача ОСОБА_2, вважає, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
оснований на законі, доведений в суді
зібраними документами у справі, не
вірити яким у суду не має підстав.

Встановлено, що відповідно до акту
про проведені прилюдні торги від 15.06.2011
року ОСОБА_3 стала переможцем на
прилюдних торгах, проведених
Хмельницькою філією «Торговий дім
Укрспеціалізіція», на виконання
судових рішень на підставі зведеного
виконавчого провадження по продажу
арештованого майна - квартири АДРЕСА_1.

На підставі акту про проведені
прилюдні торги нотаріусом виписано
ОСОБА_3 в установленому законом
порядку свідоцтво про право власності
на майно, придбане з прилюдних торгів
від 11.08.2011 року.

Право власності на придбану квартиру
згідно ст.182 ЦК України зареєстроване в
Єдиному державному реєстрі нерухомого
майна, про що Кам'янець-Подільське МБТІ
сформувало та видало їй витяг з реєстру
№30962923 від 15.08.2011 року. Так і право
власності на квартиру позивачка
зареєструвала в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно в
реєстраційній службі
Кам'янець-Подільського міськрайонного
управління юстиції 05.05.2014 року,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 104.

Відповідно до рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15.01.2014 року відповідачці
ОСОБА_5 відмовлено в задоволені позову
до неї про визнання прилюдних торгів
недійсними, визнання недійсним акту
про проведені прилюдні торги та
свідоцтва про право власності на
квартиру, виданого їй приватним
нотаріусом 11.08.2011 року. Таким чином, як
вказує позивачка, її право власності
повністю підтверджено і пройшло
перевірку на предмет законності
судовим рішенням Вищого
Спеціалізованого Суду України, яке
набрало законної сили.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

До придбання квартири ОСОБА_3 на
прилюдних торгах дана квартира
належала ОСОБА_4, в якій він разом з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 зареєстровані та
проживають, про що свідчать акти
перевірки паспортного режиму від 21.11.2012
року та 15.10.2013 року(а.с.4,5).

ОСОБА_3, являючись законним
власником, не може вселитись в законно
придбану квартиру та розпоряджатись
нею, відповідачі жодного разу не
відкрили двері власності квартири
ОСОБА_3, яка не може вселитись в
квартиру, тим самим ухиляються від
передачі квартири у її безпосереднє
володіння, користування, а також
ухиляються від виселення в
добровільному порядку. Жодного права
щодо володіння і користування
придбаною квартирою ОСОБА_3
відповідачам ОСОБА_4 та членам його
сім'ї в установленому порядку не
надавала. Оскільки чинним
законодавством не передбачено
обов'язкового письмового попередження
мешканців в разі продажу з прилюдних
торгів арештованого майна, то ОСОБА_3
має право безпосереднього звернення до
суду за захистом порушеного свого
права власності.

Як встановлено судом, придбана
квартира потрібна ОСОБА_3 для
проживання та для вселення в неї членів
її сім'ї. З втратою права власності на
квартиру ОСОБА_4 та члени його сім'ї
відповідно не можуть розраховувати на
залишення права на проживання,
оскільки надання права на проживання
належить лише власнику(аб.2ч.1 ст.405 ЦК
України), - тобто ОСОБА_3.

Відповідно ст.ст.317,319,387,398 ЦК
України, реалізовуючи своє право
власності ОСОБА_3 не має наміру
надавати відповідачам право проживати
в даній квартирі. Жодних договорів
найму з відповідачами ОСОБА_5 ОСОБА_3 не
укладала. Крім того, відповідачі не є
членами сім'ї ОСОБА_3. Тому,
відповідачі повинні бути виселені з
квартири ОСОБА_3 в примусовому порядку.

Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання» від 11.12.2003 року, втрата
права користування приміщенням,
встановлена в судовому порядку,
передбачає примусове зняття з
реєстрації осіб, які втратили право
користування житловим приміщенням.

ОСОБА_3 не може звернутися в Державну
міграційну службу з питань зняття
відповідачів з реєстрації, оскільки
квартира перебуває у фактичному
користуванні відповідачів, які не
бажають виселятись та звільняти її
квартиру.

Посилання представника відповідача
на безпідставність позову, суд до уваги
не приймає, оскільки, як вже відомо,
позивачка є власником спірної
квартири і через небажання
відповідачів звільнити її квартиру не
в змозі використати своє право
власності на своє житло.

Тому є всі підстави для виселення
відповідачів з квартири АДРЕСА_1

Таким чином в суді доведено
обґрунтованість вимог позивачки, тому
її позов про виселення відповідачів:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_3, - підлягає задоволенню з
вищенаведених підстав.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони, понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Тому з відповідачів слід стягнути
пропорційно на користь позивачки
витрати по оплаті судового збору в сумі
243 грн. 60 коп..

На підставі ст.ст. ст.ст.317,319,387,398, 405 ЦК
України,

керуючись ст.ст. 3,10,15,30,88,107, 208,209,213,215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Виселити: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_3.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
витрати по оплаті судового збору в сумі
243 грн. 60 коп..

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Хмельницької області через
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд на протязі десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя міськрайонного суду:
А.І.Лисюк