У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І., суддів:
Наумчука М.І., Остапчука
Д.О.,-розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про відшкодування моральної шкоди,
визнання недійсним договору,
витребування майна, зобов'язання
вчинити дії та визнання права
власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського
районного Київської області від 20
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області 07 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просила стягнути
з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у
розмірі 20 000 грн; визнати недійсним
договір ДПІ № 102932 купівлі-продажу
транспортного засобу від 14 грудня 2011
року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5;
витребувати у ОСОБА_5 та зобов'язати
передати у її володіння транспортний
засіб; визнати за нею право власності
на автомобіль марки «БМВ 330і», 2004 року
випуску.

В обґрунтування вимог позивач
посилалася на те, що 30 липня 2010 року її
син, ОСОБА_7, придбав легковий
автомобіль марки «БМВ 330і», державний
номер НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 син позивача помер. 28
лютого 2011 року позивач звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. 16 січня 2011 року
ОСОБА_2 (дружина покійного) з
невстановленою особою, схожою за віком
на покійного, зняла з обліку спірний
автомобіль та 17 січня 2011 року оформила
довіреність на право розпорядження
вказаним автомобілем.

24 січня 2011 року ОСОБА_2 оформила в
порядку передоручення довіреність на
розпорядження вказаним автомобілем на
ім'я ОСОБА_3, яка продала автомобіль
ОСОБА_8, який в свою чергу продав
автомобіль ОСОБА_5

Посилаючись на те, що після смерті сина,
вона як єдиний спадкоємиць, є власником
всього майна спадкодавця, яке належало
йому на момент смерті, ОСОБА_2
заволоділа та розпорядилася спірним
автомобілем без дозволу та відома
позивача, використовуючи при цьому
завідомо підроблені документи,
вважала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали
права вчиняти будь-яких правочинів
щодо спірного автомобіля без її згоди.
Однак, ОСОБА_3 уклала договір-купівлі
продажу спірного автомобіля із ОСОБА_4,
тому вказаний договір вважала
нікчемним та таким, що не потребує
визнання судом недійсним. Оскільки
договір про купівлю-продаж спірного
автомобіля укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 є нікчемним, тому спірний
автомобіль слід витребувати у
ОСОБА_5Також діями ОСОБА_2 позивачу
завдано моральну шкоду, яка виразилася
у душевних стражданнях.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 07 травня 2014 року, позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про відшкодування моральної шкоди,
визнання недійсним договору,
витребування майна, зобов'язання
вчинити дії та визнання права
власності задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_5 та зобов'язано
передати у володіння ОСОБА_1 автомобіль
марки «БМВ 330і», 2004 року випуску,
чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки «БМВ 330і», 2004 року
випуску, чорного кольору, номер кузова
НОМЕР_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування оскаржуваних
рішень суду із ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 згідно зі
свідоцтвом про народження є матір'ю
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, виданого ВРЕР-9
УДАІ УМВС в м. Києві 30 липня 2010 року за
ОСОБА_7 зареєстровано автомобіль марки
«БМВ 330і», 2004 року випуску, чорного
кольору, номер кузова НОМЕР_2, тип ТЗ
легковий седан-В.

14 серпня 2010 року ОСОБА_7 зареєстрував у
відділі РАЦС Солом'янського РУЮ у м.
Києві шлюб з ОСОБА_2 (на даний час
ОСОБА_2).

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 10
січня 2011 року, виданим відділом
цивільних справ 93 Бюро охорони здоров'я
м. Шарм Ель Шейх провінції Гануб Сіна
Арабської Республіки Єгипет, ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шарм Ель Шейх,
причина смерті: раптова смерть без
явних причин.

На підставі заяви від 16 січня 2011 року,
яка була адресована ВРЕВ-6 УДАІ в м.
Києві від імені ОСОБА_7 спірний
автомобіль знято з обліку для
реалізації.

17 січня 2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 посвідчено довіреність,
видану від імені покійного ОСОБА_7 на
ім'я ОСОБА_2 (на даний час ОСОБА_2) з
правом передовір на представництво з
усіх питань без винятку, пов'язаних з
експлуатацією та відчуженням,
належного йому спірного автомобіля.

24 січня 2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 посвідчено довіреність,
видану ОСОБА_2 (на даний час ОСОБА_2), яка
діяла в інтересах ОСОБА_7, на ім'я ОСОБА_3
без права передоручення на
представництво з усіх питань без
винятку, пов'язаних з відчуженням
належного ОСОБА_7 автомобіля.

Згідно з договором надання послуг з
купівлі-продажу транспортних засобів
та номерних агрегатів видачею
довідки-рахунку від 03 лютого 2011 року та
довідкою-рахунком, виданою 03 лютого 2011
року підприємством «БДР-Універсал»
благодійної організації «Київський
міський благодійний фонд «За безпеку
дорожнього руху», відповідач ОСОБА_4
придбав у ОСОБА_7 від імені якого діяла
відповідач ОСОБА_3 спірний автомобіль.

Згідно зі спадкової справи щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, ОСОБА_1 28
лютого 2011 року звернулася до Дев'ятої
Київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, яка відкрилася після смерті
її сина. 07 червня 2011 року до Дев'ятої
Київської державної нотаріальної
контори від батька померлого ОСОБА_7 -
ОСОБА_10 надійшла заява про відмову від
прийняття спадщини після смерті сина. 21
липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
вказаної нотаріальної контори із
заявою про видачу їй свідоцтва про
право на спадщину на спірний
автомобіль.

Також, 11 березня 2011 року ОСОБА_2 (на
даний час ОСОБА_2) звернулася до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
із заявою про прийняття спадщини після
смерті її чоловіка ОСОБА_7

05 липня 2011 року ОСОБА_2 (на даний час
ОСОБА_2) звернулася до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 із заявою
про відмову від прийняття спадщини
після смерті чоловіка - ОСОБА_7

21 липня 2011 року ОСОБА_1 Дев'ятою
Київською державною нотаріальною
конторою видано свідоцтво про право на
спадщину за законом за реєстровим № 3-754
на автомобіль марки «БМВ 330і», 2004 року
випуску, чорного кольору, номер кузова
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до листа Дев'ятої Київської
державної нотаріальної контори від 03
серпня 2011 року єдиною спадкоємицею
всього майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 є його мати (позивач) - ОСОБА_1 у
зв'язку з тим, що батько померлого
ОСОБА_10 та дружина померлого ОСОБА_2 (на
даний час ОСОБА_2) відмовилися від
належних їм часток спадкового майна.

Згідно з договором купівлі-продажу
транспортного засобу від 14 грудня 2011
року та довідкою рахунком, виданою 14
грудня 2011 року ТОВ «Мрія ГРУП ЛТД»,
відповідач ОСОБА_5 придбав у
відповідача ОСОБА_4 спірний автомобіль.

Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

За змістом ст. 25 ЦК України <nau://ukr435-15|st25>
здатність фізичної особи мати цивільні
права та обов'язки є правоздатністю.
Цивільна правоздатність фізичної
особи виникає у момент її народження і
припиняється у момент її смерті.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним (ч.ч. 1, 2
ст. 228 ЦК України).

З огляду на викладене, довіреності від
імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_2 (на даний
час ОСОБА_2) та ОСОБА_3 в силу положень
ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України є нікчемними
правочинами та не створюють юридичних
наслідків, а тому відсутні підстави для
визнання їх недійсними.

Відповідно до ст. 387 ЦК України
<nau://ukr435-15|st387> власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
<nau://ukr435-15|st388>, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно вибуло з володіння власника не з
його волі.

Судом установлено, що єдиною
спадкоємицею всього майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 є його мати
(позивач) - ОСОБА_1

Згідно зі ст. 1218 ЦК України
<nau://ukr435-15|st1218> до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України
<nau://ukr435-15|st1268> спадщина належить
спадкоємцю незалежно від часу її
прийняття з часу відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України <nau://ukr435-15|st396>
встановлено, що особа, яка має речове
право на чуже майно, має право на захист
цього права відповідно до положень
глави 29 ЦК України <nau://ukr435-15>, в тому
числі і на витребування цього майна від
добросовісного набувача.

Таким чином, оскільки, як установлено
судом, спірний автомобіль був
відчужений від імені ОСОБА_7 поза його
волею, то ОСОБА_1 мала право домагатися
відновлення свого права на нього.
Прийнявши в установленому законом
порядку спадщину позивач з часу її
відкриття набула речові права на
успадкований автомобіль - право
володіння та право користування ним і,
відповідно, право на захист цих прав.
Право розпорядження зазначеним
автомобілем виникає в позивача з часу
державної реєстрації його права
власності на нього (ч. 2 ст. 1299 ЦК України
<nau://ukr435-15|st1299>).

За вказаних обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли правильних висновків
про те, що довіреності від імені ОСОБА_7
не могли породжувати ніяких правових
наслідків, оскільки на час їх видачі
довіритель був померлим, відповідачі
незаконно заволоділи майном, що є
порушенням публічного порядку, а також
правильними є висновки судів про
наявність підстав для витребування
майна від особи, яка незаконно ним
заволоділа та визнання права власності
на нього за спадкоємцем.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
підстав для їх зміни або скасування не
встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного Київської області від 20
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області 07 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова Судді: М.І.
Наумчук Д.О. Остапчук