Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1621/14
Головуючий у 1 інстанції: Бульба
Суддя-доповідач Спас
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
16 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа Енергодарський міський
відділ управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, про усунення
перешкод у здійсненні права власності,
користування житлом шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом ОСОБА_2, третя особа
Енергодарський міський відділ
управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
про усунення перешкод у здійсненні
права користування житлом шляхом
виселення.

В позові зазначав, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира
раніше належала ОСОБА_2, яку він набув
як кредитор, на підставі акту про
передачу нереалізованого майна, що
стягувалось в процесі виконавчого
провадження. На даний час ОСОБА_2 не
впускає його в квартиру, не відповідає
на телефонні дзвінки, ігнорує будь-яке
спілкування з ним. Вважає, що ОСОБА_2 без
належних на те правових підстав
проживає в його квартирі, у зв'язку із
чим підлягає примусовому виселенню із
займаного нею житлового приміщення.

Посилаючись на викладені обставини,
просив усунути перешкоди з боку ОСОБА_2
в користуванні і розпорядженні
належною йому на праві власності
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення
ОСОБА_2 з указаної квартири без надання
іншого житла.

Заочним рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
16 січня 2014 року позов задоволено.
Усунуто перешкоди ОСОБА_3 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_2 з указаної квартири
без надання іншого житла.

Ухвалою Енергодарського міського суду
Запорізької області від 12 лютого 2014
року заяву ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати, та ухвалити
нове рішення, яким у задоволені
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та
його представника адвоката ОСОБА_5,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З рішення суду вбачається, що суд
першої інстанції не зазначив
встановлені ним обставини справи та не
вказав, які правовідносини випливають
із встановлених обставин.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 30.06.2010р.
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3 та на його користь стягнуто
221934,14грн. з ОСОБА_2

На виконання вказаного рішення 16.07.2010р.
виданий виконавчий лист.

13.02.2013р. приватним нотаріусом
Енергодарського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
посвідчено свідоцтво про належність
ОСОБА_3 на праві власності АДРЕСА_1
оскільки майно не реалізовано/торги не
відбулися і стягував ОСОБА_3 виявив
бажання залишити за собою непродане
майно, що раніше належало ОСОБА_2 Право
власності позивача належним чином
зареєстровано.

Відповідачка належне позивачу на праві
власності вищевказане нерухоме майно
не звільнила, проживає у цій квартирі.

З викладених обставин слідує висновок,
що правовідносини сторін відносяться
до правовідносин з здійснення права
власності, захисту права власності, у
тому числі із вирішенням питання про
усунення перешкод у здійсненні прав
власника шляхом виселення
відповідачки з спірного нерухомого
майна.

Застосування для вирішення спору судом
першої інстанції ст. 98 ЖК України не
відповідає правовідносинам сторін.

Стаття 98 ЖК України врегульовує
правовідносини з виселення тимчасових
жильців на вимогу наймача. Проте, у
даній справі позивач не є наймачем
спірної квартири, а її власником.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
мав виходити з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення відповідачки з
належного йому житлового приміщення
позивач в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
діючи на засадах змагальності
переконливими, належними та
припустимими доказами довів правову
та фактичну підставу заявлених ним
вимог.

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. При цьому відповідно до
статті 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 379 ЦК України
житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для постійного
проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло
об'єктом права приватної власності

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у
спірній квартири з часу, коли квартира
їй належала і мешкає в цій квартирі.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені статтею 383 ЦК
України та статтею 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання в права власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не
передбачено право колишнього власника
квартири на збереження права
користування спірним житлом у випадку
зміни власника та без його згоди.

Після зміни власника спірної квартири
відповідачка не набула самостійного
права на житло з підстав, передбачених
законом (найм, оренда, вселення
власником чи на підставі ордера тощо -
ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України).

За відсутності у відповідачки законних
підстав для проживання у будинку, що
належить позивачу на праві приватної
власності, та за відсутності такої
згоди власника, наявні законні
підстави для захисту порушеного права
позивача щодо користування та
розпорядженням належним йому майном
шляхом задоволення позовних вимог про
виселення відповідачки.

Доводи апеляційної скарги про не
направлення судом першої інстанції
ухвали про відкриття провадження та
копії позовної заяви з додатками,
судових повісток спростовуються
матеріалами справи, з яких видно, що суд
виконав вимоги закону щодо цих
процесуальних дій, проте судові
документи неодноразово поверталися
без вручення, оскільки ОСОБА_2 не
з'являлася до пошти за їх отриманням,
що відмічено поштовими працівниками на
конвертах (а.с.38,40,48,52,94).

Доводи апеляційної скарги про
знаходження ОСОБА_2 в день ухвалення
заочного рішення на амбулаторному
лікуванні не спростовують рішення
суду.

Під час апеляційного розгляду справи у
порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України
досліджено довідку Полкліники для
дорослих м. Енергодара з інформацією,
що ОСОБА_2 16-17.01.2014р. проходила
амбулаторне лікування. Проте, ця
обставина не була своєчасно доведена
нею до суду першої інстанції, не
подавалося клопотання про відкладення
розгляду справи. Крім цього, довідка не
містить відомостей, що ОСОБА_2 не могла
за станом здоров'я брати участь у
судовому засіданні.

Одночасно необхідно зазначити, що за
умов, вказаних у ст. 169 ЦПК України суд
може відкласти розгляд справи лише в
межах строків, встановлених ст. 157 цього
Кодексу. На час розгляду справи
встановлений строк її розгляду сплив.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції вимог
ст.ст.10,11 ЦПК України не мають підстав,
оскільки позивач надав достатні та
належні докази своїх позовних вимог.
Обставина фактичного проживання
відповідачки у спірній квартирі нею не
оспорюється, що і є встановленою судом
перешкодою у здійсненні прав власника
у користуванні та розпорядженні
спірною квартирою.

Доводи апеляційної скарги про
порушення рішенням суду прав
повнолітньої доньки відповідачки, яка
також проживає у спірній квартирі є
неприйнятними, оскільки ОСОБА_2 не
надала повноважень на підтвердження
прав виступати на захист інтересів
іншої особи.

Позовних вимог до іншої особи у справі
не заявлено, а тому вирішення вказаного
відповідачкою ОСОБА_2 питання виходить
за визначені ст. 11, 303 ЦПК України межі
розгляду справи, оскільки правильність
рішення суду перевіряється в межах
позовних вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2
позбавлена права подати докази на
підтвердження своїх заперечень проти
позову не мають жодного підтвердження.

За ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідач
на засадах змагальності у разі
наявності заперечень проти позову має
доводити їх переконливими, належними
та припустимими доказами. Відповідачка
не надала жодного доказу на
спростування позовних вимог і не
навела відомостей про існування таких
доказів у суді апеляційної інстанції.

Досліджена у порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК
України довідка житлової
експлуатаційної організації щодо
реєстрації та проживання ОСОБА_2 та її
доньки ОСОБА_7, 1984р.н. у спірній квартирі
не доводить її заперечень проти позову,
а підтверджує факт чинення перешкод
позивачу у користуванні та
розпорядженні належним йому на праві
власності спірним житлом.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Під час апеляційного розгляду справи
ОСОБА_2 фактично визнала відсутність
правових підстав свого проживання у
спірній квартирі.

За наслідками апеляційного розгляду
справи вбачається, що рішення не у
повному обсязі відповідає вимогам
ст.ст. 212, 214, 215 ЦПК України, проте спір
вирішено судом першої інстанції
правильно по суті, а рішення є
справедливим, що у відповідності до ч. 2
ст. 308 ЦПК України дає підстави
апеляційному суду не скасовувати його.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
16 січня 2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: