Справа № 629/1058/14-ц
Номер провадження 2/629/420/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.06.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Попова О.Г., при
секретарі - Назаровій B.C., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Лозова Харківської області в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
Приватного підприємства «Агро Маркет»
до ОСОБА_2 про визнання договору позики
удаваним та в зв'язку з цим договору
Позивачі звернулися до суду з позовною
заявою до відповідача про визнання
договору позики удаваним та в зв'язку з
цим договору застави недійсним, в якій
зазначають, що 11 березня 2013 року ОСОБА_2
написав заяву загальним зборам TOB
«Славія» про вихід із складу
засновників Товариства та передачу
ОСОБА_1 належну йому частку в
статутному капіталі TOB «Славія» у
розмірі - 65%. Договір на відчуження
корпоративних прав, незважаючи на
значний об'єм активів на балансі TOB
«Славія» між сторонами не укладався.
Натомість, цього ж дня між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір позики,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
передає у власність ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 2560000 грн. зі строком
повернення до 20 серпня 2014 року. Проте
жодних грошових коштів за вказаним
договором позики ОСОБА_1 від ОСОБА_2 не
З посиланням на ст. 235 ЦК України
позивачі зазначають, що договір позики
від 11 березня 2013 року є удаваним, що
приховує договір купівлі - продажу
частки у розмірі 65% в статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славія».
Оскільки договір застави майбутнього
врожаю від 11 березня 2013 року, який
укладався в забезпечення договору
позики від 11 березня 2013 року має
похідний характер від основного
зобов'язання, а основного зобов'язання -
договору позики фактично не було, тобто
має недійсний характер, то договір
застави майбутнього врожаю від 11
березня 2013 року є недійсним в зв'язку з
тим, що недійсне зобов'язання не
підлягає забезпеченню.
У зв'язку з викладеним позивачі просять
визнати удаваним, як таким, що приховує
договір купівлі-продажу частки у
розмірі 65% в статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славія», договір
позики від 11 березня 2013 року, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Лозівського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі за № 665,
визнати зазначений договір позики -
договором купівлі продажу, а також
визнати договір застави майбутнього
врожаю від 11 березня 2013 року недійсним.
Крім того, позивачі просять стягнути з
відповідача на користь позивача
витрати по сплаті судового збору та
витрати за надання правової допомоги.
Позивачі та представник ОСОБА_1 в
особі захисника ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилися, але надали суду
свою заяву в якій просить розглянути
справу за їх відсутності, на
задоволенні позовних вимог
наполягають в повному обсязі. Крім
цього, просять в разі неявки в судове
засідання відповідача по справі
розглянути справу без їх участі та
провести заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання
неодноразово не з'являвся, а саме :
02.04.2014 року, 26.05.2014 року, 06.06.2014 року,
13.06.2014 року, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчать повідомлення про
одержання судових повісток, при цьому
заявляв клопотання про відкладення
справи, за станом здоров'я, далекою
відстанню між м. Харковом та м. Лозова,
що складає близько 150 км., що він є
інвалідом 2 групи, на даний час
проходить лікування в ДУ «Інститут
проблем ендокринної патології ім.
В.Я.Данилевського», при цьому суд його
клопотання задовольняв, та відкладав
слуханням справи на іншу дату.
Суд вважає можливим слухати справу у
відсутності відповідача ОСОБА_2, так як
він належним чином був повідомлений
про час та місце розгляду справи, що
вказано вище, тим паче суд розглядає
справи протягом розумного строку, але
не більше двох місяців з дня відкриття
провадження у справі, а провадження по
справі було відкрито 21 березня 2014 року
(а.с.46), що не суперечить вимогам
ст.ст.157,169 ЦПК України.
Крім цього, суд вважає, що відповідач
ОСОБА_2, знаючи про розгляд справи в
суді, майже за 2 з половиною місяці не
був позбавлений права укласти договір
про надання правової допомоги для
захисту своїх прав у суді та не
скористався цим, щоб суд виніс рішення
по справі та у подальшому, якщо він не
згоден з позовом позивачів, надав суду
об'єктивні докази, які спростовують
позов, але таким правом не скористався,
а тому суд вважає можливим винести
заочне рішення по справі.
Зі згоди позивачів та представника
ОСОБА_1 в особі захисника ОСОБА_5, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України, яке згідно ч.1 ст. 228 ЦПК
України може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, у встановленому закон
порядку та строки, не порушуючи при
цьому прав відповідача ОСОБА_2
(а.с.41,51,57-59,134,162,205).
Перевіривши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.
Статтями 1;2 ЦПК України передбачено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право на захист
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних цивільних прав, свобод чи
інтересів, у тому числі й у судовому
Способами захисту цивільних прав та
інтересів, можуть зокрема бути:
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
Матеріалами справи встановлено, що :
Відповідно до статуту TOB
«Славія», зареєстрованого Лозівською
районною державною адміністрацією
розпорядженням № 500 від 02 грудня 1998
року, з урахуванням змін до статуту,
зареєстрованими 30.09.2011 року, номер
Товариства були: ОСОБА_2, частка в
статутному капіталі якого складала - 65%,
та ОСОБА_1, частка в статутному капіталі
якої складала - 35% (а.с.12,15-16, 210-220).
11 березня 2013 року ОСОБА_2 в
нотаріальному порядку написав заяву
Загальним зборам TOB «Славія» про вихід
із складу засновників TOB «Славія» та
передачу ОСОБА_1 належну йому частку в
статутному капіталі TOB «Славія» у
розмірі - 65%. Крім того, у заяві про вихід
зі складу засновників TOB «Славія»
ОСОБА_2 було зазначено, що він жодних
матеріальних претензій до TOB «Славія»
та ОСОБА_1 не має.(а.с.13)
В цей же день, було складено протокол
загальних зборів засновників TOB
«Славія» де вирішувалося питання про
вихід зі складу засновників з
передачею часки в статутному капіталі
у розмірі 65% ОСОБА_1 (а.с.14)
Відповідно до фінансового звіту
суб'єкта малого підприємництва станом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славія» загальний
обсяг активів Товариства станом на 31
грудня 2012 рік складає 2.999.400.00 грн.
Відповідно до вимог Закону України
«Про господарські товариства»,
загальні збори товариства з обмеженою
відповідальністю є правомочними, якщо
на них присутні учасники, які в
сукупності володіють більш як 60%
відсотками голосів. Наявність долі в
статутному капіталі TOB «Славія» у
розмірі 65% давало можливість ОСОБА_2
самостійно визначати будь-які питання
господарської діяльності Товариства.
11 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було підписано Договір позики,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
передає у власність ОСОБА_1 грошові
кошти у розмірі 2 560 000,00 (два мільйони
п'ятсот шістдесят тисяч гривень) зі
строком виплати боргу до 20 серпня 2014
року. Вищезазначений договір був
посвідчений приватним нотаріусом
Лозівського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі за № 665. (а.с.17-18)
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.
В матеріалах справи, які надали
позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_5, міститься оригінал проекту
угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо
вирішення спірних питань, які виникли
між засновниками TOB «Славія», ПП «Агро
Маркет», написаний ОСОБА_2 від руки.
Відповідач ОСОБА_2, зокрема, пропонує
вихід із спірної ситуації шляхом
укладення договору купівлі-продажу
корпоративних прав у TOB «Славія» та ПП
«Агро Маркет» за якими він відступає
свою долю у підприємствах - ОСОБА_1
У договорі позики від 11 березня 2013 року
в жодному пункті не зазначено про те, що
ОСОБА_1 дійсно отримала грошові кошти
від ОСОБА_2, а також в матеріалах справи
відсутній також будь-який документ,
який свідчив би про те, що грошові кошти
за договором позики все ж таки
В свою чергу договір позики є реальним
договором і є укладеним з моменту
передачі грошових коштів позичальнику
Крім того, в договорі позики
від 11 березня 2013 року зазначено, що
ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 грошові кошти у
розмірі 2560000,00 грн., що на думку суду є
Натомість в матеріалах справи є
довідка TOB «Славія» від 29 травня 2014
року, у якій зазначено, що ОСОБА_2
працював на посаді директора TOB
«Славія» з 2010 року, і що це було його
основне місце роботи. Загальний розмір
зарплати ОСОБА_2 за період з листопада
2010 року до вересня 2012 року без
урахування обов'язкових виплат складає
212017,36 грн., що в понад 10 разів менше ніж
сума позики, яку начебто ОСОБА_2 надав
Інших доказів, які підтверджують,
що у ОСОБА_2 на момент укладення
договору позики були грошові кошти у
розмірі 2560000,00 грн. в матеріалах справи
не міститься, та відповідач на протязі
майже 2-х с половиною місяців, з 25
березня 2014 року до 13 червня 2014 року, не
надав суду жодного доказу, який би
спростовував заявлені позовні вимоги.,
тим паче, як вказано вище, суд розглядає
справи протягом розумного строку, але
не більше двох місяців з дня відкриття
провадження у справі. Відповідач
ОСОБА_2 неодноразово приїжджав з
м.Харкова до м. Лозова Харківської
області, напередодні розгляду справи
по суті, а саме: 13.03.014 року, 25.03.2014 року,
01.04.2014 року, 05.06.2014 року, 12.06.2014 року, та
надавав до канцелярії суду заяви,
клопотання про відкладення справи,
тобто на думку суду, він зловживав та
зловживає своїми правами, як
відповідач, з однією метою - затягнути
розгляд справи та не дати суду
розглянути позов у встановленому
закону порядку та строки. Тобто, при
приїзді напередодні розгляду справи до
канцелярії суду, відповідач не бере до
уваги далеку відстань - майже 150 км.,
свою інвалідність 2 групи, лікування на
стаціонарі в м. Харкові, що свідчить про
те, що він це робить навмисно з однією
ціллю - порушити права позивача ОСОБА_1,
які повинні захищатись судом згідно
ст.ст.3,55 Конституції України, ст.ст.
1,2,15,16 ЦПК України, ст.3 ЦК України, та з
його боку це є неприпустимим.
Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу
України удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.
Приймаючи рішення, суд керується
також Постановою Пленуму Верховного
суду України №9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» , у пункті 25 якої
роз'яснено, що встановивши під час
розгляду справи, що правочин вчинено з
метою приховати інший правочин, суд на
підставі ст.235 ЦК України має визнати,
що сторонами вчинено саме це правочин,
та вирішити спір із застосуванням норм,
що регулюють цей правочин.
Задовольняючи позовні вимоги
позивачів, суд також приймає до уваги
правову позицію, викладену в постанові
Верховного Суду України від 18.09.2013 року,
відповідно до якої письмова форма
договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Досліджуючи боргові розписки чи
договори позики, суди повинні виявляти
справжню правову природу укладеного
договору, незалежно від найменування
документа, і залежно від установлених
результатів робити відповідні правові
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази в їх сукупності та керуючись
внутрішнім переконанням, суд приходить
до переконливого висновку про те, що
між сторонами існують правовідносини з
приводу купівлі - продажу частки в
статутному капіталі TOB «Славія» у
розмірі 65%, а не правовідносини, що
витікають із договору позики.
Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати
майно(товар) у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Відповідно до нотаріально посвідчених
заяв ОСОБА_2, ним було отримано від
ОСОБА_1, як директора ПП «Агро Маркет», 11
березня 2013 року гроші в сумі 240000,00 грн.,
12 квітня 2013 року гроші в сумі 250000,00 грн.,
19 квітня 2013 року гроші в сумі 150000,00 грн.,
09 серпня 2013 року гроші в сумі 200000,00 грн.,
23 серпня 2013 року гроші в сумі 200000,00 грн.
(а.с. 8, 9,10,23,24).
За таких обставин, слід визнати
удаваним договір позики від 11 березня
2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
який був посвідчений приватним
нотаріусом Лозівського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4 та зареєстрований в
реєстрі за № 665, оскільки цей договір
приховує інший договір, який насправді
вчинили сторони, а саме договір
купівлі-продажу частки у розмірі 65% в
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Славія».
Визнати договір позики від 11 березня 2013
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Лозівського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 665 -
договором купівлі-продажу частки у
розмірі 65% в статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славія».
Що ж стосується вимоги про визнання
договору застави майбутнього урожаю
від 11 березня 2013 року недійсним, то суд
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заставу» застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
заставу» заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога, що не суперечить
законодавству України, зокрема така, що
випливає з договору позики, кредиту,
купівлі-продажу, оренди, перевезення
Відповідно до статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього
Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.
Однією з таких вимог є вимоги що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам, а також волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Договір застави майбутнього врожаю від
11 березня 2013 року є способом
забезпечення зобов'язання та має
похідний характер від основного
зобов'язання - договору позики від 11
Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу
України недійсне зобов'язання не
підлягає забезпеченню. Недійсність
основного зобов'язання (вимоги)
спричиняє недійсність правочину щодо
його забезпечення, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.
Внутрішня воля сторін при укладенні
договору позики від 11 березня 2013 року
була направлена на укладення договору
купівлі-продажу частки в статутному
капіталі ТОВ «Славія» у розмірі 65%, а
отже зобов'язання позики є недійсним,
тобто воно не підлягає забезпеченню.
За таких обставин, договір застави
майбутнього врожаю від 11 березня 2013
року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним
підприємством «Агро Маркет», який був
посвідчений приватним нотаріусом
Лозівського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі за № 668 слід
визнати недійсним, як такий, що
суперечить вимогам Цивільного кодексу
України та не відповідає внутрішній
волі учасників правочину.
підтверджуються матеріалами справи:
копією заяви ОСОБА_2 про вихід із складу
учасників засновників ПП «АгроМаркет»
на умовах грошової компенсації, копією
протоколу №15 від 11.03.13 року про вихід
відповідача ОСОБА_2 із складу
засновників ПП «АгроМаркет» , трьома
копіями заяв ОСОБА_2 про отримання
грошових коштів за вихід із складу
засновників учасників ПП «АгроМаркет»,
угодою між ОСОБА_2, ОСОБА_1, яку
відповідач написав власноручно та
передав ОСОБА_1 - 11.03.2013року, (а.с.225-227)
двома копіями змін до статуту ПП
«АгроМаркет», копією заяви ОСОБА_2 від
11.03.13 року про вихід із засновників
учасників ТОВ «Славія», копією
протоколу №62 від 11.03.13 року про вихід
відповідача ОСОБА_2 із складу
засновників учасників ТОВ «Славія»,
двома копіями змін до статуту ТОВ
«Славія», копією договору позики від
11.03.13 року, копією протоколу №14 де ПП
«Агро Маркет» є гарантом за договором
позики, копією договору застави від
11.03.13 року, двома копіями заяв ОСОБА_2
про отримання від ОСОБА_1 сум грошових
коштів в рахунок погашення боргу за
договором позики, копією кредитного
договору, документом що посвідчує про
займану посаду ОСОБА_1 директора ПП
«Агро Маркет», копією паспорту, копією
довідки від 05.06.2014 року місце роботи
відповідача, копією наказу від 04.01.1999
року про прийом на роботу відповідача,
копією наказу №9 від 01.03.2011 року про
роботу відповідача в ТОВ «Славія»,
копія наказу №26-к про прийняття
відповідачем обов'язків директора,
копія наказу №19-К від 17.09.2013 року про
звільнення відповідача з посади
директора, копія довідки ТОВ «Славія»
від29.05.2014 року про нарахування
заробітної платні відповідачу, копія
фінансового звіту ТОВ «Славія» на
Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.
На підставі викладеного, суд стягує з
відповідача судовий збір у розмірі 243,60
грн. на користь позивача.
Щодо стягнення з відповідача витрат за
надання правової допомоги суд зазначає
Відповідно до п. 2 ч. З ст. 79 ЦПК України
витрати на надання правової допомоги
відносяться до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник в
особі захисника ОСОБА_5 надали суду
угоду від 04 лютого 2014 року, без
зазначення суми гонорару, яка свідчить
про те, що між ОСОБА_1 та адвокатом
ОСОБА_5 укладався договір про надання
правової допомоги, однак відсутні
докази, які підтверджують оплату
послуг адвоката (л.д. 136).
Отже, підстави для задоволення
позовної вимоги про стягнення витрат
на надання правової допомоги з
відповідача ОСОБА_2 відсутні і суд
відмовляє у їх задоволенні.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 74, 88, 169, 209, 212,
213-215, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 235,
1046,1047,1051,ЦК України , суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати договір позики від 11 березня 2013
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Лозівського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі за № 665-
Визнати договір позики від 11 березня 2013
року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Лозівського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 665 -
договором купівлі-продажу частки у
розмірі 65% в статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славія».
Визнати договір застави майбутнього
врожаю від 11 березня 2013 року між
Приватним підприємством «Агро Маркет»
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Лозівського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4 та зареєстровано в
реєстрі за № 668 - недійсним.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця села Андріївка
Балаклійського району Харківської
області, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_3, мешкаючого за адресою:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, паспорт громадянина України
серії НОМЕР_3, виданий Київським РВ
ХМУГУМВС України в Харківській області
24 вересня 2008 року, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Полтава, яка
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, судовий збір, сплачений при
зверненні до суду з позовною заявою в
сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60
У задоволенні вимоги про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та Приватного
підприємства «Агро Маркет» витрат на
правову допомогу, відмовити.
Позивач та його представник мають
право оскаржити заочне рішення в
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Харківської області
через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.Г.Попов