Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

"05" червня 2014 р.
Справа № 126/1459/13-ц

Провадження № 2/126/437/14

Бершадський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді Губко В.
І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бершадь цивільну
справу за позовом у відкритому
судовому засіданні в місті Бершадь
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визнання особи такою, що
втратила право на користування житлом
та виселення з житлового приміщення
без надання іншого,-

ВСТАНОВИВ:

21.02 2013 року позивач на прилюдних
торгах придбав житловий будинок, що
розташований в АДРЕСА_1, який був
реалізований в результаті звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
підтверджено витягом з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію іпотеки № 1221608 від 14.03.2013
року, де відповідача зазначено як
іпотекодавця. На підставі свідоцтва,
виданого приватним нотаріусом 27.02.2013
року, внесеним в реєстр за № 122. 14.03.2013
року було виготовлено технічний
паспорт на будинок та зареєстровано
право власності в реєстраційній
службі Бершадського районного
управління юстиції.

Однак, при спробі позивача отримати
доступ до придбаного будинку було
встановлено, що попередній власник
ОСОБА_2 залишив в будинку та
господарських будівлях і спорудах свої
речі та не надав доступу до приміщень,
залишивши собі всі ключі від замків.

Отримавши правовстановлюючі
документи на нерухоме майно позивач,
реалізуючи своє право власності, 20.03.2013
року зареєструвався у своєму будинку.

ОСОБА_1 зазначає, що намагався
вирішити питання в добровільному
порядку, однак його неодноразові
спроби не дали результату, що призвело
до того, що він звернувся до суду з
позовом, в якому просить постановити
рішення суду, яким визнати ОСОБА_2,
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1 та виселити його з
даного будинку без надання іншого
житлового приміщення.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання
не з'явився, надав до суду заяву, в якій
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, справу просив розглянути за
його відсутності.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове
засідання не з'явився повторно, та не
повідомив суд про причини неявки, хоча
був завчасно та належним чином
повідомлений про місце та час судового
засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що відповідно до договору
іпотеки серії PN № 2774 та № 41075 від 25.12.2006
року, його предметом є житловий будинок
розташований в АДРЕСА_1. При цьому
договір був укладений між
іпотекодавцем ОСОБА_2 та АКІБ
"УкрСиббанк". В результаті невиконання
іпотекодавцем боргового зобов'язання
21.02.2013 року предмет іпотеки було
реалізовано на прилюдних торгах, що
підтверджується актом про проведення
прилюдних торгів. Крім того 27.02.2013 року
приватним нотаріусом було видано
свідоцтво про підтвердження придбання
вказаного будинку на прилюдних торгах
ОСОБА_1, яке внесено в реєстр за № 122.

На підставі даних документів 14.03.2013
року було виготовлено технічний
паспорт на будинок та позивач
зареєстрував своє право власності на
придбаний житловий будинок в
реєстраційній службі Бершадського
районного управління юстиції, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності за
індексним номером 1233429. Крім того,
відмітка в паспорті ОСОБА_1 свідчить
про те, що він реалізуючи своє право
власності зареєструвався у придбаному
будинку. Однак користуватись житлом
позивач не має можливості, оскільки
попередній власник ОСОБА_2 залишив в
будинку та господарських будівлях і
спорудах свої речі та не надав доступу
до приміщень, залишивши собі всі ключі
від замків. Даний факт підтверджений
актом державного виконавця від 18.03.2013
року, складеному в присутності двох
свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна. Крім того ч.
1 ст. 321 цього ж кодексу вказує на те, що
право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 Цивільного
кодексу України майно не може бути
витребувано від добросовісного
набувача, якщо воно було продане у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний будинок було реалізовано на
прилюдних торгах, як наслідок
примусового виконання судового наказу
№ 2-н-170/2009 виданого 16.10.2009 року
Бершадським районним судом Вінницької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь АТ "УкрСиббанк" 52403,64 грн. боргу.

Судом встановлено, що у відповідача є
неповнолітня донька - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак, на момент винесення
( 08.05.2013року) малолітня ОСОБА_4 не
проживала зі своїм батьком в спірному
будинку, а проживала з матір'ю ОСОБА_5
окремо від ОСОБА_2, що підтверджується
нотаріально завіреною заявою ОСОБА_2
від 13.03.2013 року, якою він дає свою згоду
на виїзд за кордон до країни Італія Віа
Болонія району Феррара на постійне
місце проживання та возз'єднання сім'ї
своїй малолітній доньці ОСОБА_4 з її
матір'ю, яка постійно проживає в країні
Італія.

У відповідності до ч.4 ст.29 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Місцем проживання неповнолітньої
ОСОБА_4 в даному випадку є місце
проживання її матері, оскільки батьки
разом не проживають. Факт того, що з
12.05.2013 року дитина проживає АДРЕСА_2,
підтверджується копією заяви-дозволу
для проживання іноземця, поданої
12.05.2013р. до Квестури м.Феррара
громадянином Массімо Багліоні. Також,
вищевказане підтверджується довідкою
про надання ОСОБА_4 податкового номера
від 22.05.2013р., виданою територіальним
відділом м.Феррара. Тобто, дитина не
проживала в спірному будинку по
АДРЕСА_1, тому її права при реалізації
будинку порушені не були.

Відповідно до акту державного
виконавця ВДВС Бершадського РУЮ
Красиленка С.М. від 29.03.2013 року двері
будинку та господарських будівель
помешкання по АДРЕСА_1 зачинені та
опечатані, що свідчить про те, що в
даному будинку ні відповідач ні члени
його родини не проживають. Вищевказане
також підтверджується актом
державного виконавця ВДВС
Бершадського РУЮ Дунаєва Д.І. від 23.07.2013
року .

Відповідно до довідки № СО-50-146 від
28.04.2014 року ПАТ «Вінницяобленерго»
Бершадські ЕМ електропостачання
спірного будинку припинено 25.12.2012 року
і на цей час не поновлено, що також
підтверджує факт, що в будинку ніхто не
проживає.

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Громадянам, яких виселяють з
жилих приміщень, одночасно надається
інше постійне жиле приміщення, за
винятком виселення громадян при
зверненні стягнення на жилі
приміщення, що були придбані ними за
рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідач в судове засідання
не з'явися, не надав суду доказів, які б
підтверджували факт неправомірності
реалізації житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, та не
заперечив обставин і фактів, на які
посилається позивач в позовній заяві,
як на підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищенаведене, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а
отже такими, що підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 317, 321, 330, 383, 386, 388 ЦК
України, ст. 109 Житлового кодексу
України та ст. 88, 209, 213 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1 та виселити його з даного
будинку без надання іншого житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений ним судовий збір в розмірі 229
грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Бершадський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-ти денний
строк з дня отримання його копії.

Суддя: