СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6281/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Савлук Т.В.
Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Круглику В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Приватне акціонерне товариство
«Українська охоронно - страхова
компанія» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 березня 2014 року

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 березня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа ПАТ «Українська
охоронно - страхова компанія» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25.03.2014 та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Вважає, що оскаржуване
рішення суду є незаконним і
необґрунтованим з підстав
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача ОСОБА_4
просив апеляційну скаргу задовольни з
наведених в ній доводів. Інші учасники
процесу в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили, про
дату та час розгляду справи
повідомлені належним чином (т.1 а.с. 250,
т.2 а.с.3), що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
за їх відсутності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем не
надано доказів, які б підтверджували
суму витрат, понесених позивачем на
виконання ремонтних робіт автомобіля.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням першої інстанції суду з
огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку. У
разі, якщо особа, відповідальна за
шкоду, застрахувала свою
відповідальність, то відповідно до
положень ст.1194 ЦК України зобов'язана
сплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою.

Згідно ст.22 Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (далі Закон) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Обов'язковий страховий ліміт-це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов страхування.

Страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час ДТП, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором. Для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику
відповідну заяву.

Відповідно до ст.29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
березня 2013 року на нерівнозначному
перехресті по вул. Петрицького - вул.
Верховинна сталася
дорожньо-транспортна пригода з між
автомобілем марки «HYUNDAI ELANTRA» д/н
НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3 та
автомобіля марки «HYUNDAI TUSCON» д/н НОМЕР_4
під керуванням ОСОБА_5, власником якого
є ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 19.07.2013 ОСОБА_3
визнано винною у вчинені
дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124
КпАП України.

В силу ст. 38 КпАП України, провадження у
вказаній справі закрито у зв'язку з
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення .

Як встановлено районним судом,
автомобіль позивача марки «HYUNDAI ELANTRA»
д/н НОМЕР_3, було застраховано у ПАТ
«Українська страхова компанія» що
підтверджується договором
добровільного страхування від 07.05.2010
року.(а.с.8) Крім того, АТ «УОСК» за
фактом ДТП, яке мало місце 18.03.2013р.
виплатило потерпілій стороні страхове
відшкодування в сумі 49 000 грн.(а.с.83)

З огляду на викладене та
відповідно до положень ст.1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням. Отже, позовні вимоги
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, підлягають стягненню з ОСОБА_3,
на підставі Звіту про визначення
вартості матеріального збитку від 20
вересня 2013 року № 1809, виконаного СПД
ОСОБА_6, розмір матеріального збитку
становить 119245,13 грн. - 49000 гривень (сума
сплаченого страхового відшкодування) =
70 245,13 гривень.

На підставі викладеного та
відповідно до положень ст.309 ЦПК
України заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 березня 2014
року підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у
розмірі 70 245,13 грн. та 702,45 грн. розміру
судових витрат, та витрат на правову
допомогу в сумі 1461, 60 гривень які
підлягають розподілу за правилами
ст.ст.84,88 ЦПК України. Інша частина
витрат, пов`язана з відшкодуванням
оплаченого експертного дослідження в
сумі 3000 гривень та витрат на правову
допомогу документально не
підтверджена, тому не підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України,
колегія

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа Приватне акціонерне товариство
«Українська охоронно - страхова
компанія» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 70
245,13 грн., судові витрати у сумі 702,45 грн.
та витрати на правову допомогу у
розмірі 1 461,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: