ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

іменем україни

06 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік
О.М.,

суддів:
Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Іваненко Ю.Г., Завгородня
І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за заявою Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про скасування рішення третейського
судді у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів
за договором утримання батька, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 03 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»)
звернулось до суду з заявою про
скасування рішення третейського судді
Карчагіна С.В. від 13 червня 2012 року в
справі № 20/10/12 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів за договором утримання
батька.

В обґрунтування заяви позивач
зазначив, що 13 червня 2012 року
третейським суддею Карчагіним С.В.
винесено рішення про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання
батька аліментів в розмірі 1 450 000 грн, за
договором від 09 лютого 2011 року. Про
вказане рішення заявнику стало відомо
лише 05 вересня 2013 року з матеріалів
справи Господарського суду
Дніпропетровської області про
банкрутство фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, стосовно якої
відкрита ліквідаційна процедура та
визнано вимоги ОСОБА_3 про стягнення
аліментів в розмірі 1 450 000 грн, при цьому
віднесено їх до першої черги реєстру
кредиторів. Вказані вимоги ОСОБА_3
визнано саме на підставі оскаржуваного
рішення третейського суду. Однак,
заявник вважає задоволення вимог
ОСОБА_3 за договором утримання батька
незаконним, оскільки укладений
правочин не відповідає вимогам ст.203 ЦК
України та ст. 78 СК України, оскільки
договір не посвідчений нотаріально, а
отже за змістом ст.220 ЦК України є
нікчемним правочином. Окрім того,
посилаються на те, що договір утримання
батька містить ознаки фіктивного
правочину, як такого, що укладений без
наміру створення правових наслідків,
ним обумовленими, тому підлягає
застосуванню і ст. 234 ЦК України. Розмір
аліментів за договором утримання
батька також нічим не обумовлений,
оскільки на утриманні ОСОБА_4 перебуває
двоє дітей, які навчаються, що потребує
значних коштів. Третейським судом не
було надано оцінки цим обставинам, не
прийнято їх до уваги.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20
грудня 2013 року в задоволенні заяви
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 квітня
2014 року ухвалу суду першої інстанції
скасовано.

Заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено,
скасовано рішення третейського судді
Карчагіна С.В. від 13 червня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів за договором
утримання батька.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити в силі ухвалу суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Перевіривши доводи, викладені у
касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ
«УкрСиббанк» суд першої інстанції
послався на те, що заявник не є стороною
третейського спору, не брав участі у
його розгляді і як третя особа, та
посилався на норму ст. 389-1 ЦПК України.
Також суд зазначав, що правовідносини,
які виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
підставі договору утримання батька, та
правовідносини між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4 на підставі кредитних
зобов'язань, врегульовані різними
нормами права та вчиненими
правочинами, не пов'язані між собою.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та задовольняючи вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що згідно з вимогами ч. 1 ст. 389-1 ЦПК
України сторони, треті особи, а також
особи, які не брали участі у справі, у
разі якщо третейський суд вирішив
питання про їх права і обов'язки, мають
право звернутися до суду із заявою про
скасування рішення третейського суду.

Проте погодитись з таким висновком
суду апеляційної інстанції не можливо
з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Укрсиббанк» звернулось до суду із
заявою, в якій просило суд скасувати
рішення третейського судді Карчагіна
С.В. від 13 червня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів за договором утримання
батька, в обґрунтування заяви заявник
посилався на те, що укладений правочин,
а саме: договір утримання батька від 09
лютого 2011 року є незаконним, оскільки
відповідно до вимог ст. 78 СК України не
посвідчений нотаріально, а тому
відповідно до ст. 203 ЦК України є
нікчемним.

Крім того, ПАТ «УкрСиббанк» посилалось
на те, що 27 лютого 2007 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір на суму 102 000
доларів США, який був забезпечений
іпотекою квартири позичальника,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. У
межах ліквідаційної процедури
відносно ОСОБА_4 заявником ПАТ
«УкрСиббанк» отримано статус
заставного кредитора, у зв'язку із чим
товариство просить скасувати рішення
третейського суду від 13 червня 2012 року,
оскільки воно впливає на права та
законні інтереси ПАТ «УкрСиббанк», які
випливають з черговості задоволення
кредиторських вимог у процедурі
банкрутства.

Відповідно до ст. 389-1 ЦПК України
сторони, треті особи, а також особи, які
не брали участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутися до суду із заявою про
скасування рішення третейського суду.

Рішенням третейського суду не
вирішувалось жодних питань щодо прав
та обов'язків ПАТ «УкрСиббанк»,
оскільки воно стосується
правовідносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з
приводу розподілу витрат на утримання
батька.

Те, що вказане рішення вплинуло на
віднесення вимог ПАТ «УкрСиббанк» до
іншої черги при ліквідаційній
процедурі суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи підприємця
ОСОБА_4 не свідчить про вирішення
третейським судом питання про права
банка, таким чином вказані права
зачіпаються не ухваленим рішенням, а
врегульовані Законом України «Про
відновлення платоспроможності божника
або визнання його банкрутом»

Таким чином, скасовуючи рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
позовні вимоги, апеляційний суд дійшов
помилкового висновку про наявність для
цього підстав.

Безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився
помилки у застосуванні матеріального
та процесуального закону, не звернув
уваги на вищевикладене, у зв`язку з чим
рішення суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції, що
було помилково скасовано апеляційним
судом.

Керуючись статтями 333, 336, 339, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 квітня
2014 року скасувати, ухвалу
Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20
грудня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М.
Ситнік

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко