Провадження № 2/522/4630/14
Cправа № 522/3526/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого
судді Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користування
квартирою, зобов'язання не чинити
перешкоди та стягнення моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.03.2014 року звернувся до суду
позовною заявою до відповідачів, в якій
просив усунути перешкоди у
користування квартирою, зобов'язати
відповідачів не чинити перешкоди та
стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну
шкоду у розмірі 30 000 грн. В
обґрунтування своїх вимог, позивач
посилався на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1, на даний час в його
квартирі проживає поза його волею
ОСОБА_2 з його донькою ОСОБА_3, які в
добровільному порядку не залишають
квартиру та не пускають його у
користування його власністю. Вони не
можуть знайти з відповідачами
порозуміння. Відповідач його ігнорує,
користується тим, що він літня людина
та не може відстояти свою позицію.
Після інцидентів із зятем у нього
підвищується тиск, головний біль, він
нервує та все це відображається на його
здоров'ї. На протязі двох років він
обмежений у своїх правах та не може
користуватися своєю власністю у
наслідок протиправних дій
відповідачів. Крім того у нього значно
погіршилося здоров'я і він не може
виконувати свою роботу належним чином,
так як постійно знаходиться у напрузі,
іноді взагалі не виходить на роботу, у
зв'язку з поганим самопочуттям, тому
також просить стягнути з ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності від 13.08.2014 року,
підтримав позов, просив його
задовольнити з підставі викладених у
позові. При цьому зазначив, що позивачу
належить квартира АДРЕСА_1, в якій зараз
проживають відповідачі зі своєю
донькою. Вони не пускають позивача
користуватися його власністю. Одного
разу відповідач вдарив позивача в
обличчя, у зв'язку з чим він вимушений
був звернутися до правоохоронних
органів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, просив у задоволенні
позову відмовити. При цьому вказав, що
чотири роки тому він одружився з
донькою позивача - ОСОБА_3, і на весіллі
позивач подарував їм квартиру НОМЕР_1 і
сказав, щоб вони робили там ремонт і дав
ключі. Вони зробили там ремонт в серпні
2010 року і в листопаді 2010 року коли у них
народилася донька вселилися в цю
кімнату. Позивач до того часу і тепер
проживає в квартирі НОМЕР_2, яка
розташована через стінку. Квартира
НОМЕР_1 має лише одну кімнату, без кухні
та туалету, тому він зробив дверний
отвір в квартиру НОМЕР_2 і таким чином
зробили двокімнатну квартиру. Обидві
квартири знаходяться на другому
поверсі, вхід у квартиру НОМЕР_1 через
другий поверх, через балкон, а щоб зайти
в квартиру НОМЕР_2 необхідно зайти в
підвал, а потім піднятися по сходах на
другий поверх. Після весілля позивач
спився та майже помирав, в нього було
погано з серцем, вони поклали його у
лікарню, доглядали за ним, купували
ліки, за все заплатили, та доклали
зусиль щоб він одужав. Відносини між
ними не залагодилися з самого початку,
у позивача неадекватна реакція на
нього. Коли позивач пив, то міг вдарити
його дружину та у зв'язку з чим, одного
разу він був вимушений вгомонити
позивача та вдарив його, сам викликав
працівників міліції, які затримали
позивач до ранку, а його при цьому
вислухали та відпустили. Позивач не
пускає їх вночі до туалету в квартиру
НОМЕР_2. Влітку, коли була спека, він не
дозволив встановити в квартирі НОМЕР_1
кондиціонер. Позивач робить все, щоб їх
вижити їх квартири, на роботу він
ходить через їхню кімнату, постійно їх
ображає, що хоче то і робить в квартирі
і кімнатах, де вони проживають, позивач
постійно користується і входить до
квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала, при цьому
пояснила, що позивач її батько, її мати
отримала однокімнатну квартиру НОМЕР_2,
а батько працював в ЖЕКу та отримав
однокімнатну квартиру НОМЕР_1 в якій не
має кухні та туалету. На весіллі батько
при всіх подарував їм квартиру НОМЕР_1
та дав ключі, однак нотаріально
договору не укладали. Вони
користуються кухнею і туалетом в
квартирі НОМЕР_2, для цього зробили
пролом в стіні. Коли доньці, тобто
онуці, виповнилося три місяця, він
багато пив та почав всіх ображати,
неадекватно себе вести, міг вдарити.
Коли він не п'є, то спокійно реагує на
все, входить через їх квартиру в
квартиру НОМЕР_2. Коли вони на роботі то
може прийти до них та дивитися в їх
квартирі телевізор, в нього є ключі від
квартири НОМЕР_1. Він користується
квартирою НОМЕР_1 в будь-який час, так
як ми всі користуємося квартирою
НОМЕР_1 та квартирою НОМЕР_2. Зараз
батько після інсульту, всі ліки та його
лікування вони оплатили.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідка, вивчивши матеріали цивільної
справи дійшов висновку, що у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користування квартирою, зобов'язання
не чинити перешкоди та стягнення
моральної шкоди слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, згідно
Свідоцтва про право власності на житло
від 22.02.2011 року.(а.с. 3), що також
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію прав від 21.04.2011 року (а.с. 4)

З технічного паспорту вбачається, що
кватира НОМЕР_1, загальною площею 13,3
кв.м., житловою площею 13,3 кв.м.,
складається з однієї кімнати 13,3 кв.м.
(а.с. 6-8), інші приміщення: кухня, ванна
кімната або вбиральня згідно
технічного паспорту відсутні.

Згідно довідки ф№1 дільниці № 7 КП «ЖКС
«Порто-Франковський» від 10.10.2011 року
ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1, та
особовий рахунок відкрито на нього.
Також, як вбачається з довідки, в
квартирі НОМЕР_1 на має газу,
водопроводу та каналізації. (а.с. 9)

Судом також встановлено, що ОСОБА_5,
дружині позивача ОСОБА_1, та ОСОБА_3.,
доньки позивача, належить на праві
спільної часткової власності квартира
АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 24.01.2006
року. (а.с. 38-39) Як вбачається з
технічного паспорту від 20.10.2005 року,
квартира НОМЕР_2, загальною площею 18,6
кв.м., складається з однієї кімнати,
площею 9,5 кв.м, кухні, площею 9,1 кв.м. (а.с.
36,40)

Так, відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 ЖК України власник
квартири чи її частки не може бути
позбавлений права користування
житловим приміщенням, крім випадків
передбачених законом.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном,
на зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні нам
права користування та розпорядження
своїм майном.

Свідок ОСОБА_5 в судовому заіданні
пояснила. що позивач її чоловік, а
відповідачка ОСОБА_3 її донька,
відповідач ОСОБА_2 її зять. Діти
одружилися 26.06.2010 року. тоді чоловік
отримав від ЖЕКу квартиру НОМЕР_1 і
вони вирішили, що діти будуть жити в
квартирі НОМЕР_1 а вони в квартирі
НОМЕР_2. Після весілля чоловік почав
пити, та вони його лікували. Після цього
у нього почалося щось з головою, він
сперечається з зятем, лається з
донькою, виганяє їх, хоче жити сам у 2-х
квартирах, йому все не так, лається з
нею, що вони йому заважають жити, та не
хоче йди до дитячого садочку за онукою,
коли вони його просять про це, а для
того щоб він пішов за онукою, вимагає з
доньки та зятя гроші у розмірі 200 грн.
Він постійно шукає привід, щоб
посваритися з ним, ходить через їхню
кімнату чи не пускає вночі у туалет.
Його ніхто не обмежує в користуванні
квартирою, ніхто з ним не хоче
сваритися, але він сам починає всі
сварки та робить це для того, що діти не
жили у в квартирі, не дозволяє доньки та
їй прописати онуку в квартирі. А іноді
він нормальний.

З пояснень сторін, судом встановлено,
що ОСОБА_1 сам виявив бажання надати
відповідачам в 2010 році після весілля
квартиру НОМЕР_1 в користування, з його
дозволу вони зробили в ній ремонт за
власні кошти, та після народження
доньки стали там проживати. Як
встановлено в судовому засіданні,
квартира НОМЕР_1 та квартира НОМЕР_2
мають спільну стіну, та з урахуванням
того, що в квартирі НОМЕР_1 не має кухні
та туалету, сторонами було зроблено
дверний пройом в стіни квартири НОМЕР_2
для того, щоб відповідачі могли
користуватися кухнею та туалетом, які
наявні тільки в квартирі НОМЕР_2. При
цьому сторонами підтверджено, що
ОСОБА_1 вільно користується квартирою
НОМЕР_1 та квартирою АДРЕСА_2 і в цій
квартирі є 2 входи.

Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Таким чином, з урахуванням викладених
обставин, суд не приймає доводи
представника позивача щодо наявності
перешкод у користуванні ОСОБА_1 його
власністю внаслідок протиправних дій
відповідачів, так як вони
спростовуються поясненнями сторін та
свідка. При цьому, суд враховує, що
відповідачі поселилися в квартирі
позивача з його дозволу.

Інших належних та допустимих доказів
суду не представлено.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що позивач не надав суду
належних та допустимих доказів щодо
погіршення здоров'я, у зв'язку з діями
відповідача. Тому не підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди, оскільки
позивач обґрунтовував наявність
завдання моральної шкоди з вимогами по
усуненню перешкод у користуванні
своєю власністю, у задоволенні яких
судом відмовлено, тому вказані вимоги
також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
вбачається, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: припинення дії, яка порушує право.

З урахуванням викладеного суд доходить
висновку, що особа може звернутися до
суду з позовом до особи, яка порушує її
права та інтереси. Суду не надано
доказів порушення прав позивача.

Враховуючи ту обставину, що
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми
діями не порушують права позивача, суд
не знаходить підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 325,
627, 628, 629, 631, 759-764 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10,
11, 15, 39, 60, 61, 76, 169, 208, 209, 212-215,218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користування квартирою, зобов'язання
не чинити перешкоди та стягнення
моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя
Домусчі Л.В.

27.08.2014