12 червня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області в складі
головуючого судді Моцного О.С., при
секретарі Відоновій О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Селидове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання малолітньої дитини та
звільнення від сплати аліментів, -
Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому зазначив, що він з
відповідачем перебував у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з
ним та знаходиться на його утриманні.
Відповідач вихованням сина не
займається, не утримує його та не
спілкується з ним, а перебуває з жовтня
2013 року на заробітках у Грузії. У нього
створені необхідні умови для життя та
навчання дітей, він має самостійний
дохід, постійне місце проживання,
спиртними напоями не зловживає, за
місцем проживання та роботи
характеризується позитивно, добре
ставиться до дитини, піклується про
неї, а тому просить визначити місце
проживання малолітньої дитини разом з
Позивач в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутності та уточнення до
позову, згідно яких додатково просить
припинити виплату аліментів на користь
відповідача на утримання дитини.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. Про причини неявки суд не
повідомив. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК
України суд вважає можливим розглянути
справу у порядку заочного провадження
у відсутність відповідача з
дотриманням вимог, встановлених
законом, за згодою позивача на розгляд
справи в порядку заочного провадження.
Представник органу опіки та піклування
Селидівської міської ради в судове
засідання не з'явився, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.
Суд, вивчивши матеріали цивільної
справи, дослідивши надані докази та
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні відносини, прийшов до
Згідно свідоцтва про народження
НОМЕР_1, виданого 25 лютого 2008 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Селидівського міського
управління юстиції Донецької області,
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року та
його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Рішенням Селидівського міського суду
від 19 вересня 2013 року (а.с. 8) шлюб,
зареєстрований 07 жовтня 1988 року
Михайлівської с/радою
Красанормійського району Донецької
області за актовим записом № 12, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвано.

Судом встановлено, що малолітній
ОСОБА_3 після розірвання шлюбу між
позивачем та відповідачем мешкає разом
із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується довідкою КП
«Комунальник» Селидівської міської
ради від 08.11.2013 року.

Згідно висновку виконавчого комітету
Селидівської міської ради від 21.03.2014
року № 02-23/1-245 органі опіки та
піклування міської ради вважає
доцільним визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
батька ОСОБА_1, оскільки мати дитини -
ОСОБА_2 - вихованням дитини не
займається, не утримує її та не
спілкується з нею, а перебуває з жовтня
2013 року на заробітках в Грузії.

Відповідно до ст.19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу
України (далі СК України) питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Згідно акту обстеження умов проживання
від 28 лютого 2014 року (а.с. 18) дитина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з
батьком за адресою: АДРЕСА_1, де
створені всі необхідні умови для
проживання дитини.

За ст. 9 Конвенції про права дитини,
дитина не повинна розлучатися з
батьками всупереч їхньому бажанню, за
винятком випадків, коли компетентні
органи згідно з судовим рішенням,
визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за
яким малолітня дитина може бути
розлучена зі своєю матір'ю лише у
винятковій ситуації, не можна
тлумачити таким чином, що у матері
малолітньої дитини мається перевага
перед батьком при вирішенні питання
щодо визначення місця проживання
дитини, приймаючи до уваги рівність
прав обох батьків щодо дитини, що
витікає як зі ст.141 СК України, так зі
змісту Конвенції про права дитини.

Поняття «розлучення» не співпадає з
поняттям «визначення місця
проживання», оскільки мати дитини у
разі визначення місця проживання
дитини з батьком не обмежена у своєму
праві на спілкування з дитиною, турботу
відносно дитини та участь у вихованні
дитини і може реалізувати свої права
шляхом домовленості з батьком дитини
щодо встановлення часу спілкування
або за рішенням органу опіки та
піклування, або за судовим рішенням.
Тим більш, що позивач не заперечує
проти спілкування дитини з матір'ю.

Крім того, сімейне законодавство не
виключає визначення місця проживання
малолітньої дитини з батьком незалежно
від віку дитини, якщо маються
обставини, з яких дитині краще
проживати з батьком ніж з матір'ю.

Враховуючи вищезазначене, згідно
поданих документів, обстеження умов
проживання, беручи до уваги інтереси
малолітньої дитини, висновок органу
опіки та піклування Селидівської
міської ради, суд вважає доцільним
проживання дитини з позивачем.

У разі визначення місця проживання
дітей з батьком вважають необхідним
скасувати сплату аліментів з позивача
на користь відповідача на утримання
дітей, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно
виконавчого листа № 2/242/1309/13 від 02.10.2013
року, виданого Селидівським міським
судом, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнуто аліменти у розмірі ? частини
на утримання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Юридичною підставою для стягнення
аліментів з позивача на користь
відповідача було те, що неповнолітні
діти після розлучення батьків
залишилися проживати з матір'ю.

В судовому засіданні встановлено, що
малолітня дитина ОСОБА_1 фактично
проживає разом з батьком та перебуває
на його утриманні, що підтверджене
матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками,
може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них.

У чинність ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо
після набрання рішенням суду законної
сили, яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

З аналізу даної норми вбачається, що
одним із способів захисту порушеного
права у разі зміни обставин, що
впливають на визначені розміри
періодичних платежів, є звільнення від
них.

За таких підстав, враховуючи, що
змінилося сімейне становище платника
аліментів, тому як малолітня дитини
проживає разом з позивачем, а тому
відпали юридичні підстави для
стягнення з позивача на користь
відповідача аліментів на утримання
дитини, а тому суд вважає, що достатнім
для захисту прав позивача буде
звільнення його від обов'язку сплати
аліментів.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини
по справі, надані суду докази, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, відповідно
до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223, 224-233
ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 150, 157, 160, 161, 164, 166,
192 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання
малолітньої дитини та звільнення від
сплати аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем
проживання батька.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, від
обов'язку сплати аліментів на користь
ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягнуті відповідно до
рішення Селидівського міського суду
від 18 вересня 2013 року.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя