АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5484/14
Головуючий 1-ї інстанції - Крівцов Д.А.
Справа №643/7325/13-ц
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко
І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 04 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Перша Харківська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третьої особи: Першої
Харківської державної нотаріальної
контори (надалі - Перша ХДНК), уточнивши
її при розгляді справи, в якій просила
визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_1
спільною частковою власністю ОСОБА_1 та
померлому ОСОБА_5, визнавши за нею право
власності на 1/2 частину цієї квартири.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1року помер її чоловік
ОСОБА_5, з яким вона з 1996 року проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу, але
у подальшому, а саме в січні 2002 року
вони оформили шлюбні відносини,
зареєструвавши шлюб в органах РАЦС. За
їх спільною згодою ОСОБА_5 05.11.1999року
придбав спірну квартиру за договором
купівлі-продажу за 19000,00грн., зокрема,
половина вартості квартири було
сплачено ОСОБА_5, а другу половину
вартості сплатила вона з власних
коштів та коштів, отриманих від її
батьків. Крім того, грошові кошти на
придбання квартири частково отримані
від продажу квартири НОМЕР_1 що
розташована в тому ж будинку та була
раніше придбана ними також за спільні
кошти. Її право власності на 1/2 частину
квартири підтверджується її особистою
участю у набутті вказаного майна. Крім
того, її право власності на 1/2 частину
квартири виникло також на підставі
набувальної давності відповідно до
ст.344 ЦК України. В період знаходження в
шлюбі вони за спільні кошти
здійснювали поточний та капітальний
ремонт квартири, купували побутову
техніку та обладнання. Після смерті
ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу
якої входить спірна квартира, і в якій
вона зареєстрована та проживає. Крім
неї, спадкоємцями першої черги після
смерті ОСОБА_5 є відповідачі по даній
справі.

У судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_6 заявлені вимоги
підтримали і просили їх задовольнити з
підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачі та їх представники позов
не визнали, вказуючи на те, що
заперечували проти позову, посилаючись
на його безпідставність. При цьому
стверджували, що позивач матеріальної
участі в придбанні спірної квартири не
приймала. ОСОБА_5 був заможною людиною,
а тому самостійно, з власних коштів,
сплатив вартість квартири.

Третя особа: Перша Харківська державна
нотаріальна контора про час і місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, надала суду заяву про
розгляд спору по суті заявлених вимог у
відсутність їх представника.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 04 липня 2014 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове про
задоволення її вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на неповне
з'ясування обставин, які суд вважав
встановленими у справі, та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені надані сторонами
докази, їм дана належна правова оцінка,
правильно визначено природу спірних
правовідносин та закон, який їх регулює
та на підставі встановленого ухвалене
рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.
10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутися до суду по захист своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя,
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні й суспільні
інтереси в спосіб, визначений законами
України.

Перелік можливих способів
захисту міститься в ч.2 ст.16 ЦК України.
Зокрема п.1) ч.1 цієї статті передбачає
такий спосіб захисту цивільних прав як
- визнання права.

Судовим розглядом встановлено, що
згідно договору купівлі-продажу
квартири від 05 листопада 1999 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим 1959, ОСОБА_5
придбав у ОСОБА_8 трикімнатну квартиру,
житловою площею 43,2кв.м, загальною
площею 76,6кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 За домовленістю
сторін вартість вказаної квартири
сторонами визначена - 19 000,00грн.

У тексті вищезазначеного правочину не
міститься даних про те, що вказана
квартира придбалася за сумісні кошти
ОСОБА_5 і ОСОБА_1, або на її укладання
потребувалась згода останньої.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_5 на
момент купівлі спірної квартири у
зареєстрованому шлюбі не перебував
(а.с.145). Шлюб між ОСОБА_5 та позивачкою
ОСОБА_1 був зареєстрований - 11 січня 2002
року, тобто значно пізніше ніж
укладався договір купівлі-продажу
спірної квартири.

ОСОБА_5 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За його
життя ОСОБА_1 не ставилися вимоги про
перевід права покупця в 1/2ч. квартири на
неї.

Враховуючи те, що спірний договір
укладався у 1999 році, тому до даних
правовідносин підлягають застосуванню
норми законодавства, які були чинними
на той час, а саме ЦК УРСР в редакції 1963
року, КпШС УРСР та Закон України «Про
власність» №697-ХІІ від 07.02.1991року.

Згідно положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами.

Доказування по цивільній справі,
як і судове рішення, не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів у підтвердження того, що
половину вартості спірної квартири
сплачувала ОСОБА_1 матеріали справи не
містять. Позивачем лише надавалися
докази її спільного проживання з
ОСОБА_5

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
відсутність підстав для визнання
спірного нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 При цьому суд виходив
з того, що у ОСОБА_5 були особисті
грошові кошти для придбання спірної
квартири, т.я. він за договором
купівлі-продажу від 19.06.1996року спочатку
придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_3,
потім продав її за 11 346,00грн. згідно
договору купівлі-продажу від
23.07.1997року, а на слідуючий день, тобто
24.07.1997року за договором купівлі-продажу
придбав двокімнатну квартиру НОМЕР_1 в
цьому ж будинку, яку у подальшому
продав на підставі договору
купівлі-продажу від 02.11.1999року за 16
197,00грн.

Як видно із даних договорів продаж
попередньої квартири та купівля
наступної квартири здійснювалася
ОСОБА_5 протягом 1-3 днів. При цьому
різниця у ціні свідчить про те, з 1996
року за власні кошти ОСОБА_5 придбав для
себе нерухомість в одному будинку та
купівля-продаж наступної квартири
відбувалась після того, як він назбирав
кошти для того, щоб розширити свою
житлову площу.

Також колегія суддів погоджується з
доводами суду про відсутність
законних підстав для визнання за
ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину
спірної квартири на підставі ст.344 ЦК
України - за набувальною давністю.

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
суттєвими не являються, тому колегія
суддів не вбачає підстав для зміни або
скасування оскаржуваного рішення, яке
ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 04 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -