Справа № 748/313/14-ц Провадження №
22-ц/795/1174/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Меженнікова С. П. Доповідач - Зінченко С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко
С.П.,суддів:Кузюри Л.В., Вінгаль В.М.,при
секретарі:Шкарупі Ю.В., за
участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Чернігівського районного суду від 13
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на своє утримання,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулася з
позовом до ОСОБА_5, в якому просила
стягнути на її користь аліменти в
розмірі 1/3 частини всіх видів його
доходу, починаючи з 18 січня 2014 року та
судові витрати, допустивши негайне
виконання рішення суду в частині
стягнення аліментів за один місяць.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилалася на те, що відповідач
є її сином. Зазначала, що вона є
непрацездатною особою та за станови
здоров'я потребує матеріальної
допомоги. Відповідач отримує значне
грошове забезпечення від держави як
військовослужбовець, а тому повинен її
утримувати.

Рішенням Чернігівського районного
суду від 13 лютого 2014 року позов
задоволено повністю, стягнуто з
відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
аліменти на її утримання в розмірі 1/3
частини заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з 18 січня 2014 року, а також 243
грн. 60 коп. судового збору, рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць вирішено
звернути до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, яка не
брала участь у справі, просить
зазначене рішення суду скасувати.
Незаконність рішення суду апелянт
обґрунтовує невідповідністю висновків
суду про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в повному
обсязі фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначає, що вона перебувала з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі,
від якого народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року
дочка ОСОБА_8. Шлюб розірвано за
рішенням суду 10.02.2014 року. На думку
апелянта, з метою уникнути обов'язку
утримувати доньку і був поданий даний
позов. Зазначає, що під час розгляду її
позову про стягнення з ОСОБА_5
аліментів на утримання доньки, судом
враховано наявність оскаржуваного
рішення суду про стягнення з ОСОБА_5
також аліментів і на утримання матері,
що призвело до зменшення частки
аліментів на їх дитину. Апелянт
посилається на недоведеність та
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_6, яка не довела потреби у
матеріальній допомозі, яку вона також
може отримувати від своєї дочки.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - сторони по справі
просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Відповідач в судовому засіданні
апеляційної інстанції вважав, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому просив відхилити
апеляційну скаргу.

ОСОБА_6 та ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явилися, повідомлені належним чином,
про що свідчить долучене до справи
зворотне поштове повідомлення.

Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК
України, апеляційний суд вважає
можливим розглянути справу за її
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справи та задовольняючи
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач є непрацездатною
особою та потребує матеріальної
допомоги, яку повинен надавати їй
відповідач, який є її сином. Розмір
аліментів судом був визначений в
розмірі 13 частини усіх видів доходу
відповідача.

Апеляційний суд частково погоджується
з таким висновком суду, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду має бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Проте наведені вимоги процесуального
закону судом першої інстанції
дотримані не були.

Відповідно до ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними та потребують
матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", непрацездатні
громадяни - це особи, які досягли
встановленого законом пенсійного віку
або визнані інвалідами, у тому числі
діти-інваліди, а також особи, які мають
право на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника відповідно до цього
Закону.

Таким чином, непрацездатність
одержувача аліментів встановлюється
за віковими ознаками (досягнення
пенсійного віку, встановленого
законом), або за медичними критеріями
(визнання у встановленому законом
порядку інвалідом 1, 2 чи 3 групи).

Позивач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час
розгляду справи судом досягла
пенсійного віку, встановленого
законом, оскільки має вік 63 роки, жодних
документів про наявність ї неї групи
інвалідності відсутні (а.с.7).

Розмір пенсії позивачки ОСОБА_6 з липня
2013 року по листопад 2013 року складав 1056
грн. 05 коп., у грудні 2013 року - 1111 грн. 05
коп. (а.с.15).

Розмір заробітної плати ОСОБА_5 складав
- серпень 2013 року - 3673 грн. 64 коп.,
вересень 2013 року - 3927 грн., жовтень 2013
року - 4581 грн. 50 коп., листопад 2013 року -
4581 грн. 50 коп., грудень 2013 року - 5641 грн. 50
коп., січень 2014 року - 4328 грн. 46 коп., що
підтверджується довідкою з місця
роботи (а.с.18).

Потреба у матеріальній допомозі
означає брак коштів, необхідних для
підтримки нормальної життєдіяльності
особи.

З урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК
України положення про можливість
застосування аналогії закону до
сімейних відносин, не врегульованих
цим Кодексом, при визначенні потреби у
матеріальній допомозі потрібно
виходити з критеріїв, закріплених у ч.4
ст.75 СК України.

Враховуючи зазначене, батьки можуть
бути визнані такими, що потребують
матеріальної допомоги, у тому разі,
якщо їх доходи не відповідають
прожитковому мінімуму, встановленому
Законом.

Разом із тим, навіть наявність у
батьків прожиткового мінімуму не може
заперечувати факт потреби в
матеріальній допомозі, оскільки
потреба матеріальної допомоги може
доводитися не лише шляхом порівняння
отриманих позивачем доходів з
прожитковим мінімумом.

Згідно із Законом України „Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
16.01.2014 року № 719-VII прожитковий мінімум
для осіб, які втратили працездатність,
складає 949 грн.

Таким чином, розмір доходів позивачки
незначною мірою перевищує визначений
державою прожитковий мінімум для осіб,
які втратили працездатність.

В поданих запереченнях ОСОБА_6 визнала
факт перебування у її власності
автомобіля марки „Opel Vivaro", 2005 року
випуску, та те, що має також дочку
-ОСОБА_9

Відповідно до приписів ст. 205 СК України
суд бере до уваги можливість одержання
утримання від іншої дитини - дочки, до
якої позов не пред'явлено.

Апеляційний суд приходить до висновку,
що розмір аліментів, стягуваних на
користь позивача з відповідача
необхідно визначити в розмірі 110
частини усіх видів заробітку (доходу)
останнього, що складатиме в середньому
498 грн. 50 коп. (( 5641, 50 +4328,46) : 2 = 4984, 98
(середньомісячна заробітна плата
відповідача):10)), що з врахуванням
обставин справи та можливості
одержання утримання від доньки, до якої
не пред»явлено позов про стягнення
аліментів, є достатнім в
співвідношенні з матеріальною
допомогою, якої потребує позивачка.

З врахуванням викладеного, апеляційний
суд приходить до висновку про
наявність підстав для зміни рішення
суду в частині визначеного судом
розміру аліментів шляхом його
зменшення з 1/3 частини до 1/10 частини
доходів відповідача.

В іншій частині судове рішення
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 202, 205 СК України, ст.ст.
88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Чернігівського районного суду
від 13 лютого 2014 року змінити, зменшивши
розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_7 на її утримання з 13
частини заробітку (доходу) до 1/10
частини.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: