Єдиний унікальний номер 254/9845/13-ц
Провадження номер 2/254/284/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючої судді :
Тараньової В.С.,

при секретарі судового засідання:
Брагіні М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку в залі суду
цивільну справу за позовом Донецької
міської ради до ОСОБА_1 про звільнення
самовільно зайнятої ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду
з позовною заявою до ОСОБА_1 про
звільнення самовільно зайнятої
ділянки, обґрунтовуючи свій позов тим,
що 07.10.2013 року та 06.11.2013 року
узгоджувальною комісією по розгляду
земельних спорів виконкому
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради було розглянуто земельний спір за
заявою ОСОБА_2 При розгляді спору було
встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_1 на підставі
договору дарування житлового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_3 07.10.2013 року. Земельна ділянка,
яка прилягає до будинку АДРЕСА_1 за
кадастровим № :00:016:0312 не
приватизована. Згідно з технічним
паспортом на домоволодіння АДРЕСА_1,
виготовленим КП «БТІ м. Донецька»
станом на 07.08.2013 р., у фактичному
користуванні відповідача ОСОБА_1
знаходиться земельна ділянка площею 1
541 кв.м., при нормі 1 200 кв.м. Рішенням
виконкому Будьоннівської районної у м.
Донецьку № 231 від 09.10.2013 року ОСОБА_1
рекомендовано привести межі та площу
земельної ділянки, що знаходиться у
його користуванні, відповідно до норм
та розмірів на момент передачі у
користування. Відповідачем ОСОБА_1
зайнята земельна ділянка у АДРЕСА_1 у
розмірі 1 541 кв.м., тобто ОСОБА_1
самовільно зайнято та
використовується земельна ділянка
площею 341 кв.м. із земель житлової та
громадської забудови, без
правовстановлюючих документів, без
державної реєстрації, що є порушенням
ст. 125 ЗК України. Враховуючи те, що
самовільним захватом земельної
ділянки, пов'язаним з незаконним
зайняттям земельної ділянки, порушені
права територіальної громади м.
Донецька. Позивач просить зобов'язати
ОСОБА_1 привести межі та площу
земельної ділянки у відповідності до
меж та площі земельної ділянки,
переданої ОСОБА_1 у користування, а саме
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 341 кв.м. у АДРЕСА_1.

Представник позивача - Стрюкова Н.В.,
яка діє на підставі довіреності
юридичної особи, у судове засідання не
з'явилась, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.
Проти винесення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 за викликом до суду
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлені належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.
До суду відповідач надав письмові
заперечення в яких зазначив, що 07.10.2013
року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1,
житловий будинок з надвірними
побудовами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який находиться на земельній
ділянці площею 0,1000 га. за кадастровим
номером :00:016:0312. На момент
дарування житлового будинку фактичний
розмір земельної ділянки у АДРЕСА_1,
становив 1 541 кв.м., при нормі 1 200 кв.м.,
тобто їм самовільно земельна ділянка
не займалась та він самовільно межі
земельної ділянки не змінював, а
прийняв домоволодіння у дар у тому
вигляді, розмірах та складі, в якому
воно існувало у попереднього власника.
Крім того, уповноваженим органом
відносно нього протокол за порушення
ст.53-1 КУпАП не складався, тому вважає,
що позовні вимоги не обґрунтовані,
просить суд у задоволенні позову
відмовити.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК
України) суд встановив наступне.

Як вбачається із договору дарування
житлового будинку, посвідченого
приватним нотаріусом Донецького
нотаріального округу ОСОБА_3 07 жовтня
2013 р., ОСОБА_5 передала у безоплатну
власність ОСОБА_1, який прийняв дарунок,
на праві приватної власності житловий
будинок з надвірними побудовами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
житловою площею - 28,80 кв.м., загальною
площею - 66,50 кв.м., який знаходиться на
земельній ділянці, що належить до
земель Держфонду площею 0,1000 га.,
кадастровий номер :00:016:0312. Крім
того, в умовами цього договору
зазначено, що на земельну ділянку за
кадастровим номером :00:016:0312, на
якій розташований відчужуваний
будинок з надвірними побудовами, право
приватної власності не оформлено.
Згідно з витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку № НВ-013, виданого 03.10.2013
року Управлінням Держземагенства у м.
Донецьку відомості про обмеження у
використанні земельної ділянки,
встановлені Порядком введення
Державного земельного кадастру,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року,
не зареєстровані.

Відповідно до технічного паспорту від
07.08.2013 року на житловий будинок АДРЕСА_1,
ОСОБА_5 є власницею цього будинку на
підставі договору купівлі-продажу
посвідченого Дев'ятою донецькою
державною нотаріальною контрою 28.03.1984
р., реєстраційний номер 1339. Крім того, із
цього технічного паспорту вбачається,
що по нормам експлікації загальна
площа земельної ділянки 1 541 кв.м. при
нормі 1 200 кв.м.

Із рішення виконавчого комітету
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради № 250 від 13.11.2013 року, яким внесені
зміни в рішення виконкому районної
ради № 231 від 09.10.2013 року, вбачається,
ОСОБА_1 рекомендовано провести межу та
площу земельної ділянки, яка
знаходиться в користуванні (власності),
згідно з нормами та розмірами
земельної ділянки на момент їх
виділення. (наданні у власність).

Режим самовільного зайняття земельних
ділянок визначено у ст. 1 Закону України
"Про державний контроль за
використанням та охороною земель" як
будь-які дії особи, які свідчать про
фактичне використання не наданої їй
земельної ділянки чи намір
використовувати земельну ділянку до
встановлення її меж у натурі (на
місцевості), до одержання документа, що
посвідчує право на неї, та до його
державної реєстрації.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст. 120 Земельного
кодексу України, у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.

Укладення договору, який передбачає
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
пов'язане з переходом права на частину
земельної ділянки, здійснюється після
виділення цієї частини в окрему
земельну ділянку та присвоєння їй
окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий
будинок (крім багатоквартирного), який
розташований на землях державної або
комунальної власності, що перебувають
у користуванні іншої особи, та
необхідності поділу земельної ділянки
площа земельної ділянки, що формується,
не може бути меншою, ніж максимальний
розмір земельних ділянок відповідного
цільового призначення, визначених
статтею 121 Земельного кодексу України
(крім випадків, коли формування
земельної ділянки в такому розмірі є
неможливим).

Проаналізувавши обставини справи,
оцінивши надані в силу положень ст. 60
ЦПК України докази в їх сукупності, суд
визнає, що з огляду на положення ст.120 ЗК
України, ст. ст. 182, 331, 377, 657 ЦК України
відповідач набувши та зареєструвавши
право власності на нерухоме майно, має
право на оформлення відповідних прав
на земельну ділянку, зайняту
нерухомістю та необхідну для її
обслуговування. Зайняту відповідачем
ОСОБА_1 на праві власності нерухомим
майном земельну ділянку загальною
площею 1 541,00 кв.м. неможливо вважати
самовільно зайнятою, тому у
задоволенні позову Донецької міської
ради до ОСОБА_1 про звільнення
самовільно зайнятої ділянки слід
відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 1
Закону України «ст. 1 Закону України
"Про державний контроль за
використанням та охороною земель», ст.
120 Земельного Кодексу України ст.ст. 3, 10,
11, 57-60, 79, 88, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Донецької
міської ради до ОСОБА_1 про звільнення
самовільно зайнятої ділянки -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів, з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Будьоннівський районний суд м.
Донецька шляхом подання в десяти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: