АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3598/14
інстанції - Єлізаров І.Є
Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Борової С.А.

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 04 квітня 2014 року по справі
за позовом комунального підприємства
«Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за надані
послуги централізованого
водопостачання та водовідведення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за надані послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення з урахуванням індексу
інфляції та трьох відсотків річних від
простроченої суми у розмірі 5948,11 коп.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що відповідачі зареєстровані
та проживають за адресою: АДРЕСА_1 і є
споживачами послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
шляхом відкриття абонентського
особового рахунку № НОМЕР_1.
Відповідачі не сплачували в повному
обсязі за послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
призвело до утворення заборгованості:
за надані послуги з централізованого
водопостачання за період з 01 січня 1999 р.
по 31 жовтня 2013 р. у розмірі 4745 грн. 83 коп.;
за надані послуги з централізованого
водовідведення за період з 01 січня 2009 р,
по 31 жовтня 2013 р. у розмірі 1037 грн. 33 коп.;
індекс інфляції - 114 грн. 53 коп., 3% річних
від простроченої суми - 50 грн. 42 коп.
Позивач заперечував проти
застосування строків позовної
давності, оскільки відповідачі
періодично сплачували за надані
послуги, а тому визнавали свій
обов'язок по сплаті наданих їм послуг.

Відповідач - ОСОБА_1 позовні вимоги не
визнала, так як не укладала договір про
надання послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення,
просила суд застосувати строки
позовної давності відповідно до ст. 257
ЦК України за період з 01.01.2009 року до
31.10.2010 року.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та дату слухання
повідомлявся належним чином, причини
не явки суду не повідомив.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 04 квітня 2014 року позов
комунального підприємства
«Харківводоканал» - задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1
ОСОБА_2 на користь комунального
підприємства Харківводоканал» суму
заборгованості за надані послуги з
централізованого водопостачання за
період з 01.01.2003 року по 31.10.2013 року в
розмірі 4422,09 грн., а також за надані
послуги з централізованого
водовідведення за період з 01.01.2003 по
31.10.2013 року в розмірі 1115,86 грн. Стягнуто
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
незаконність та необгрунтованість,
просить скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог. Вказує на те, що між нею
та позивачем не існувало договірних
відносин, тому позивач не мав права
нараховувати суму боргу та судом не
застосовано строки позовної давності
за період з 01.01.2009 року до 31.10.2010 року.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про день та місце
розгляду справи, у судове засідання
апеляційного суду не з»явилися.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Враховуючи строки розгляду справи за
апеляційною скаргою на рішення суду,
судова колегія знаходить можливим
розглянути справу у відсутності
сторін, так як вони належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи та без поважних причин не
з»явилися у судове засідання.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Проте на порушення вимог ст. 212, 213, 214 ЦПК
України суд належним чином доводів
сторін не перевірив, не встановив
характер правовідносин, що виникли між
сторонами, норми права, якими вони
регулюються, не дав належної правової
оцінки зібраним доказам.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду слід змінити та
задовольнити позовні вимоги частково.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та частково стягуючи з відповідачів
заборгованість за послуги
водопостачання та водовідведення суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі не надали жодних доказів
стосовно не надання послуг
водопостачання та водовідведення і не
довели відсутності зобов'язань по
сплаті за надані послуги . Судом
виключений період з 01 січня 1999 року по 31
грудня 2002 року у розмірі 410,16 грн. за
спливом позовної давності.

Судова колегія не може в повному обсязі
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки такий
висновок суперечить матеріалам справи
та не ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1 і є споживачами послуг
водопостачання та водовідведення, які
надає позивач.

Згідно розрахунку заборгованості,
через несплату за відповідачами
виникла заборгованість: за надані
послуги з централізованого
водопостачання за період з 01 січня 1999 р
по 31 жовтня 2013 р. у розмірі 4745 грн 83 коп.
,за надані послуги з централізованого
водовідведення за період з 01січня 2009 р.
по 31 жовтня 2013 р. у розмірі 1037 грн. 33 коп.;
індекс інфляції - 114 грн. 53 коп.: 3% річних
від простроченої суми - 50 грн. 42 коп.

Обов'язок споживачів своєчасно
сплачувати за житлово-комунальні
послуги, у тому числі і за послуги
водопостачання та водовідведення,
передбачений ст. 68 ЖК України, ст. 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги".

Згідно п. 1 ч. З ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Договір між сторонами все ж вважається
укладеним, не приймаючи до уваги
відсутність письмового договору,
оскільки сторони певний час виконують
конклюдентні дії, а саме, позивач зі
свого боку надає послуги з
водопостачання та водовідведення, а
відповідачі в свою чергу приймають ці
послуги.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа,
яка одержала пропозицію укласти
договір, у межах року для відповіді
вчинила дію відповідно до вказаних у
пропозиції умов договору, яка
засвідчує її бажання укласти договір,
ця дія є прийняттям пропозиції. Таким
чином, правовідносини між позивачем та
відповідачем виникли через
безпосереднє користування послугами
відповідачами.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції зробив правильний висновок,
що з боку відповідачів жодних дій, з
приводу відмови від користування
наданих послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення не
було здійснено, у судовому засіданні
відповідач не заперечувала про те, що
вони користуються послугами
водопостачання та водовідведенням.
Тобто відповідачі є споживачами шляхом
отримання ними житлово-комунальної
послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином згідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо їй
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тому суд першої інстанції
зробив правильний висновок, що з
відповідачів слід стягнути
заборгованість за послуги
водопостачання та водовідведення.

Між тим суд першої інстанції
безпідставно не врахував строки
позовної давності. З матеріалів справи
вбачається, що позивач просить
стягнути заборгованість за надані
послуги з централізованого
водопостачання за період з 01 січня 1999 р
по 31 жовтня 2013 р. у розмірі 4745 грн 83 коп.,
за надані послуги з централізованого
водовідведення за період з 01січня 2009 р.
по 31 жовтня 2013 р. у розмірі 1037 грн. 33 коп.;
індекс інфляції - 114 грн. 53 коп.: 3% річних
від простроченої суми - 50 грн. 42 коп.( а.
с. 72-75).

За змістом ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

За правилами ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії,
що свідчить про визнання нею
свого боргу або іншого
обов'язку.Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності
починається заново.

Ст. 267 ЦПК України передбачено, що
особа, яка виконала зобов»язання після
спливу позовної давності, не має права
вимагати повернення виконаного, навіть
якщо вона у момент виконання не знала
про сплив позовної давності.

Згідно з ч.З ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення.

Матеріали справи свідчать, що
відповідачем зроблена відповідна
заява про застосування судом позовної
давності ( а. с. 60).

Згідно з ч.І, 4 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного колегія
суддів, перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є
підставою для його зміни.

Відповідно до ст. 64 ЖК України наймачі
несуть рівні обов'язки по сплаті
комунальних послуг, повнолітні члени
їй сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають
зазначеного договору.

За таких обставин судова колегія
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, рішення районного суду
змінити.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.3 ч. 1 ст. 307,
309, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія
суддів,-

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 04 квітня 2014 року змінити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь комунального підприємства
Харківводоканал» суму заборгованості
за надані послуги з централізованого
водопостачання за період з 01.11.2010 року
по 31.10.2013 року в розмірі 1763.92грн., 3 %
річних від простроченої суми -78,63 грн,
індекс інфляції - 34,58 грн., всього 1877,13
грн.; а також за надані послуги з
централізованого водовідведення за
період з 01.11.2010 року по 31.10.2013 року в
розмірі 814,06 грн., 3 % річних від
простроченої суми 35.90грн., індекс
інфляції -15,84грн., а всього 865,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі по 114,70
грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: