Справа № 527/1200/14-ц
номер провадження 2/527/376/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 червня 2014 року Глобинський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді
Марущак Р.М.

при секретарі - Проценко
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Глобине цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в :

ПАТ «Дельта Банк» 22.05.2014 року звернувся
до суду з позовом, в якому прохає
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його
користь заборгованість за кредитним
договором № 005-16061-230407 від 23.04.2007 року в
сумі 1571 грн. 34 коп. та понесені судові
витрати на сплату судового збору в сумі
243 грн. 60 коп.

Мотивував тим, що останній не виконує
зобов»язання по договору, внаслідок
чого станом на 13.03.2014 року утворилася
заборгованість в сумі 1571 грн. 34 коп., з
якої:

- 1182,22 грн. - заборгованість по кредиту;

- 52,07 грн. - заборгованість за
відсотками;

- 337,05 грн. - заборгованість за комісіями.

В судове засідання представник
позивача не з»явився. Належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи. В заяві на адресу суду прохав
розглянути справу без його участі,
вказав, що на постановлення заочного
рішення в разі неявки відповідача
згодний.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з»явився. Належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи. Направив до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності,
зазначив, що позовні вимоги не визнає,
прохав застосувати позовну давність,
оскільки позивач пропустив строк
звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також їх достатність і взаємний
зв»язок у сукупності, встановив
наступне.

23.04.2007 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта», правонаступником якого
згідно статуту є ПАТ «Дельта Банк» , та
фізична особа - ОСОБА_1 уклали кредитний
договір № 005-16061-230407, відповідно до
пунктів 1.1.,1.2, 2.3, 2.5, 2.6, п.11 якого банк
зобов'язався надати відповідачеві
кредит у сумі 1520 грн. для придбання
майна - мобільного телефону Нокіа, на
строк 12 місяців - до 22.04.2008 року, зі
сплатою процентів зі ставки 12 % річних
та 2,2 % в місяць - за ведення кредитної
справи, щомісячно. Згідно п. 2.8 договору
позичальник взяв на себе зобов»язання
до 23 числа кожного місяця сплачувати
кредитору рівними частинами
заборгованість за кредитом, по сплаті
процентів та плату за ведення
кредитної справи в сумі 190 грн.

На виконання своїх зобов»язань
позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти в
сумі 1520 грн., перерахувавши їх продавцю
товару - ФОП ОСОБА_2, що підтверджено
меморіальним ордером № 12212023 від 23
квітня 2007 року

ОСОБА_1 не виконав зобов»язання по
договору, внаслідок чого станом на
13.03.2014 року, згідно розрахунку наданого
банком, утворилася заборгованість в
сумі 1571 грн. 34 коп., з якої:

- 1182,22 грн. - тіло кредиту;

- 52,07 грн. - заборгованість за
відсотками;

- 337,05 грн. - заборгованість за комісіями.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов»язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

В ст. 599 ЦК зазначено, що зобов»язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Статтями 1049, 1054 Цивільного
кодексу України передбачено, що
позичальник зобов»язаний повернути
кредитору надані грошові кошти
(кредит) та сплатити проценти у строки
та на умовах, встановлених договором.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності : загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

За зобов»язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності
порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.
267 ЦК України).

З наданого банком розрахунку
вбачається, що останній платіж в сумі 200
грн. позичальник ОСОБА_1 вніс у
платіжний період з 24.12.2007 року по 23.01.2008
року, тобто постійне прострочення ним
платежів по кредиту розпочалося з 24
лютого 2008 року (дати, яка слідує за
датою чергового місячного платежу). З
цього часу він жодного разу не вносив
платежів по кредиту, що вказує на те, що
позивач саме з цієї дати дізнався про
порушення свого права. Крім цього,
виконання позичальником зобов»язання
було обумовлено конкретною датою - не
пізніше 22 квітня 2008 року ( п.1.2 договору).

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду 22
травня 2014 року, а отже строк позовної
давності по вимозі про стягнення
заборгованості за кредитом ним
пропущено. Доказів того, що сторони
кредитного договору збільшували
тривалість позовної давності за
домовленістю, що перебіг позовної
давності зупинявся або переривався
позивач не надав. Не надано ним також
доказів , що строк звернення до суду
пропущено з поважної причини.

За ч.3 ст. 268 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Така заява від
відповідача до суду надійшла.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі до ухвалення рішення, крім
випадків, коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

З огляду на викладені норми,
роз»яснення вищого суду, суд прийшов до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити в зв'язку з пропущенням
позивачем строку позовної давності.

Через відмову в задоволенні
позову, судові витрати, понесені ПАТ
«Дельта Банк» при зверненні до суду, не
підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись, ст. ст.252 -255, 257, 261, 267, 268, 526, 1049,
1054 ЦК України, постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних відносин» , п.11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.09 року «Про судове рішення у
цивільній справі», ст. ст. 10, 11, 30, 60,
212-215 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 005-16061-230407 від 23.04.2007 року відмовити в
зв»язку з пропущенням строку позовної
давності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Р. М.
Марущак