22-ц/775/754/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції
Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

Іменем України

25 червня 2014 року.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

Головуючого -
Ткаченко Т.Б.

Суддів
- Баркової Л.Л., Гаврилової Г.Л.

При секретарі
- Макаровій О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі матеріали
заяви ОСОБА_2 до Орджонікідзевського
відділу реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції про внесення
актового запису в графі
«національність», притягнення до
відповідальності та стягнення
моральної шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу судді
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 квітня 2014 року про відмову у
відкритті провадження по справі,

В с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовною заявою до
Орджонікідзевського відділу
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції (далі Орджонікідзевський ВРАЦС
або ВРАЦС), в якому просив внести
доповнення до актового запису №313 від 17
травня 1959 року про його шлюб, укладений
з ОСОБА_3, зазначив в графі його
національність по матері - грек,
притягнути керівника ВРАЦС до
відповідальності, передбаченої ст. 26
Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану в
Україні»,та стягнути у відшкодування
моральної шкоди на його користь 3600 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 09 квітня 2014 року
відмовлено ОСОБА_2 у відкритті
провадження в цивільній справі за його
позовом до Орджонікідзевського
відділу реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції про внесення
актового запису в графі
«національність».

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою і
посилаючись в апеляційній скарзі на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального права, позивач
просить апеляційний суд скасувати
ухвалу, його заяву задовольнити,
визнавши факт того, що він являється за
національністю грек, зобов'язати
Орджонікідзевський відділ реєстрації
актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції внести зміни в актовий запис
про його народження та шлюб, зазначивши
в графі національність «грек».

Зокрема вказує, що відмовляючи у
відкритті провадження у справі суд
виходив з того, що заява повинна
розглядатися в порядку, встановленому
КАС України. Однак суддею не звернуто
увагу на те, що предметом розгляду
заяви являється внесення доповнень до
актового запису про народження та шлюб,
зазначив в графі національність
«грек». Вважає, що норми ЦПК України
дозволяють ВРАЦС самостійно вносити
зміни до актового запису, а так само
відмова керівника ВРАЦС про внесення
виправлень або змін до записів
цивільного стану може бути оскаржена
до місцевого суду.

Зазначає, що порушено його право на
зміну своєї національності з
національності батька на
національність матері, а також право на
вільний розвиток особистості.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності ОСОБА_2 та представника
ВРАЦС, які належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи.
Представник ВРАЦС звернулась із
заявою про розгляд справи без її
участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника заявника - ОСОБА_4, який
просив апеляційну скаргу задовольнити,
перевіривши у межах апеляційного
оскарження матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала судді
скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК України
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону; 2)
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування; 3) скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо
останній порушив порядок, встановлений
для його вирішення.

Дійшовши висновку про відмову у
відкритті провадження, суддя виходила
з того, що справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства,
оскільки зі змісту позову вбачається,
що ОСОБА_2 оскаржує відмову начальника
Орджонікідзевського ВРАЦС Новикової
Г.О. у внесенні актового запису в графі
«національність», а тому за
положеннями Розділу ХІ Прикінцевих та
перехідних положень ЦПК України на
правовідносини, які виникли між
сторонами, поширюється юрисдикція
адміністративного суду.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитись.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. Суди
розглядають справи, визначені у
частині першій цієї статті, в порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Згідно зі ст.ст.234, 235 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.
Справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.
Справи окремого провадження суд
розглядає за участю заявника і
заінтересованих осіб. Якщо під час
розгляду справи у порядку окремого
провадження виникає спір про право,
який вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 і ст.256 ЦПК
України та роз'яснень, викладених у п.1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 5 «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Як встановлено ч.1 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною
заявою до Орджонікідзевського ВРАЦС, в
якій просив внести доповнення до
актового запису про його шлюб, вказавши
в графі національність «грек», а також
притягнути до відповідальності за
порушення вимог законодавства в сфері
державної реєстрації актів цивільного
стану керівника ВРАЦС Новикову Г.О.,
стягнувши з неї моральну шкоду в сумі
3600 грн. (а.с.1-4).

В березні 2014 року ОСОБА_2 звертався із
заявою до Орджонікідзевського ВРАЦС, в
якій просив внести доповнення до
актового запису про шлюб, вказав в його
графі національність по матері «грек»,
у зв'язку з тим, що у свідоцтві про шлюб
від 17 травня 1959 року, укладеного з
ОСОБА_3, актовий запис № 313, відсутні
відомості про національність (а.с.7).

Як вбачається з відповіді № 09/4.4-17 від 21
березня 2014 року Орджонікідзевського
ВРАЦС, заявнику на його звернення
роз'яснено про порядок зміни
національності (а.с.8).

Відповідно до абз.4 п.7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 07
липня 1995 року № 12 «Про практику
розгляду судами справ щодо
встановлення неправильності запису в
актах громадянського стану» питання
щодо встановлення неправильності в
актовому записі про народження,
зокрема, щодо доповнення відомостей
про національність та громадянство
батьків, суд вирішує на підставі
письмових (архівних матеріалів;
відомостей, які містяться в паспорті;
довідок з місця роботи, навчання,
проживання; військових, профспілкових,
інших посвідчень тощо) та інших
доказів, що з достовірністю
підтверджують заявлену вимогу.

Крім того, згідно з п. 2.16.7. Правил
внесення змін до актових записів
цивільного стану, їх поновлення та
анулювання», затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 12
січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення
суду про внесення змін, доповнень або
виправлень в актові записи цивільного
стану вносяться відповідні зміни, які
зазначені в рішенні суду.

Отже, дійшовши висновку, що позовна
заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства, суд не
звернув уваги на те, що ОСОБА_2,
посилаючись на положення ст. 234 ЦПК
України, просив внести доповнення до
актового запису про шлюб, вказав в його
графі національність по матері «грек»,
у зв'язку з тим, що у свідоцтві про шлюб
від 17 травня 1959 року, укладеного з
ОСОБА_3, актовий запис № 313, відсутні
відомості про національність, які
враховуючи вищенаведене,
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04
листопада1950 року кожен при вирішенні
спору щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в суді, до
підсудності якого вона віднесена
процесуальним законом (стаття 8 Закону
України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про
судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у ст.ст.119, 120 цього Кодексу,
або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Дійшовши висновку, що із заяви ОСОБА_2
вбачається оскарження відмови ВРАЦС у
внесенні змін до актового запису, суд у
порушення зазначеної норми не надав
можливість позивачу уточнити зміст
позовної заяви, залишивши її без руху.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що відмова у відкритті
провадження за позовом ОСОБА_2 є
безпідставною, допущені суддею
порушення норм процесуального права є
підставою для скасування ухвали від 09
квітня 2014 року з направлення
матеріалів позовної заяви до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження у справі у
відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу судді Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 09 квітня 2014 року
скасувати, матеріали позовної заяви
передати до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у встановленому законом
порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дна набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.Л.Баркова

Г.Л.Гаврилова