АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1560/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Кухаренко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Трюхан Г. М. РІШЕННЯ
14 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоТрюхана Г. М.суддівМагди Л.
Ф. , Сіренка Ю. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" на рішення
Катеринопільського районного суду
Черкаської області від 05 лютого 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
В жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_6, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору №б/н
від 9 квітня 2008 року ОСОБА_6 отримала
кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
Відповідач не виконує власних
зобов'язань щодо погашення отриманого
кредиту і відсотків за користування
ним. Внаслідок чого станом на 14 жовтня
2013 року ОСОБА_6 має заборгованість за
кредитом в розмірі 23 891 грн. 06 коп., зя
- 2 937 грн. - заборгованість за
- 12 620 грн. 20 коп. - заборгованість за
- 6 720 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;
- 500 грн. - штраф (фіксована частина);
- 1 113 грн. 86 коп. - штраф (процентна
Банк просив суд стягнути з відповідача
на його користь заборгованість по
вищевказаному кредитному договору в
розмірі 23 891 грн. 06 коп.
Рішенням Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 05 лютого 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на корить ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору у розмірі 15 441 грн.
46 коп., а також судові витрати в розмірі
145 грн. 73 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на неповне
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
повне задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду зазначеним вимогам
закону в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Банку про стягнення боргу за кредитним
договором, суд послався на те, що
позивач звернувся до суду з позовними
вимогами стосовно стягнення відсотків
та комісії за кредитним договором з
пропуском строку позовної давності.

Проте, з такими висновками суду колегія
суддів погодитися не може, оскільки
вони не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства та матеріалах справи.

Так, на підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Судом в ході розгляду справи
встановлено, що 9 квітня 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено договір кредиту, згідно якого
остання отримала кредит в розмірі 3000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
зобов'язання за кредитом, відсотками, а
також іншими витратами відповідно до
умов Договору, що має відображення у
розрахунку заборгованості за
договором, доданого до матеріалів
справи.

Згідно даного розрахунку
заборгованість ОСОБА_6 перед Банком за
тілом кредиту становить 2937 грн.,
заборгованість за відсотками - 12620 грн.
20 коп., заборгованість з комісії - 6 615
грн., заборгованість з штрафів - 1 613 грн.
86 коп., а всього 23 891 грн. 06 коп.

Колегія суддів вважає, що районний суд
помилково застосував встановлену
Законом позовну давність в три роки та
на підставі ст.. 257 ЦК України, відмовив
у задоволенні позовних вимог Банку в
повному обсязі.

Згідно ст..ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається після спливу
строку виконання.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ч.1 ст. 256 ЦК України).

Так, дійсно, у відповідності до ст.. 257 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

ОСОБА_6 звернулася до суду з вимогою про
захист свого цивільного права в межах
позовної давності, що підтверджується
наступним.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається в письмовій формі.

Так, при укладенні кредитного договору
між сторонами, пунктом 9.12. Умов та
правил надання банківських послуг було
передбачено, що договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.

Таким чином, сторони в письмовій формі
домовились поро строк дії договору до
повного виконання зобв'язань
сторонами. Банк виконав свої
зобов'язання в повному обсязі - надавши
кредит позичальнику, ОСОБА_6 не
погасила кредит Банку, а отже не
виконала свої зобов'язання.

Відповідно до ст.. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Враховуючи викладене, сторони досягли
згоди та уклали кредитний договір в
якому передбачили, що термін його дії
припиняється в момент виконання
зобов'язань сторонами, а відтак
досягнення домовленості вважається
таким, що настало в момент підписання
кредитного договору сторонами.

Таким чином, у відповідності, у
відповідності із ст.. 253, ч.5 ст. 261 ЦК
України строк позовної давності
позивачем не пропущено.

Відповідно до ст.. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Оскільки сторони уклали договір, вони
набули взаємних прав та обов'язків.

ОСОБА_6 уклав кредитний договір із ПАТ
КБ «ПриватБанк» в письмовій формі,
вчинив підпис власноручно (як і інші
документи, що стосуються), маючи при
цьому необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення
відповідача, як учасника правочину,
було вільним, а отже, кредитний договір
укладений належним чином, з
додержанням усіх передбачених
законодавством вимог, є правомірним та
дійсним.

Таким чином, в зв'язку з неправильним
застосуванням судом попередньої
інстанції норм матеріального права,
відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення суду не може залишатися в
законній силі, воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким задоволити позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволити
в поному обсязі.

З відповідача на користь позивача
відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню також
понесені банком судові витрати у
розмірі 121 грн. 80 коп. на сплату судового
збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів судової палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" задоволити.

Рішення Катеринопільського районного
суду Черкаської області від 05 лютого 2014
року скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість за кредитом в розмірі 23
891 грн. 06 коп. та 121 грн. 80 коп. судового
збору.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з часу
проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :