Дата документу 01.07.2014
Справа № 334/8478/13-ц
Провадження № 2/334/226/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
Ленінський районний суд м.Запоріжжя

в складі : головуючого - судді
Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп
М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розподіл майна подружжя та
встановлення порядку користування
квартирою, вселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на 1/2 частину квартири
та встановлення порядку користування
квартирою,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна,
придбаного під час перебування у шлюбі
та визнання за кожним права власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а також
про визначення порядку користування
зазначеною квартирою, виділення йому
у користування кімнату, площею 17,8 кв.м.
та вселення.

В позові він вказав, що з 30.06.1988р. він
перебував у шлюбі з відповідачкою
ОСОБА_2, який зареєстрований
Запорізьким міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції у
Запорізькій області, актовий запис №
1117, що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Запоріжжя № 2/334/2499/2012 від 06.08.2012р. шлюб
між ними розірвано.

В період шлюбу, вони за спільні кошти
придбали квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 23.07.2013р.

Спірна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована
на нього на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
23.07.2013р., що підтверджено витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Вказана квартира є їх з відповідачкою
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідачка зареєстрована у
зазначеній квартирі, однак не мешкає в
ній.

В квартирі також зареєстрований та
проживає їх син ОСОБА_1, 1989 р.н. зі
своєю родиною, який не є
співвласником квартири..

В 2013р. він уклав шлюб з ОСОБА_3 Від шлюбу
вони мають малолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження. Він тимчасово
вимушений проживає зі своєю родиною
в АДРЕСА_3, оскільки позбавлений
можливості користуватися належною
йому квартирою, т.я. в ній проживає
відповідачка з сином та онуками.
Йому не дають ключів від квартири.

Разом з новою сім`єю він має намір
проживати у спірній квартирі, однак
необхідно визначити порядок
користування нею між співвласниками.

В добровільному порядку відповідачка
не бажає розподілити майно та
визначити порядок користування
квартирою.

Вважає, що у відповідності до ст.ст. 60, 71
Сімейного кодексу України, вказана
квартира є спільною сумісною власністю
подружжя та він має право на її
поділ.

Просить розподілити майно, що є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке набуте під час
шлюбу, визнати за ними право власності
за кожним на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, надати йому у володіння та
користування кімнату загальною площею
17,8 кв.м. разом із балконом в зазначеній
квартирі, а відповідачці - меншу
кімнату, площею 12,7 кв.м., в якій разом
з нею буде мешкати їх син ОСОБА_1 ,
який не є співвласником квартири, зі
своєю сім»єю. Підсобні приміщення
квартири - кухню, ванну кімнату, туалет,
коридор залишити у загальному
користуванні співвласників ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Крім того, просить вселити його у
кімнату загальною площею 17,8 кв.м.
квартири АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала
частково, не заперечує проти
розподілу спірної квартири як
спільного майна подружжя та визнання
за кожним з них права власності на ?
її частину. Однак , заперечує проти
виділення позивачу в користування
більшої кімнати, площею 17, 8 кв.м.

ОСОБА_2 звернулась до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання права власності на 1/2 частини
спірної квартири та встановлення
порядку користування нею.

В позові зазначила, що перебувала у
шлюбі з ОСОБА_1, який був зареєстрований
Запорізьким міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції у
Запорізькій області, актовий запис №
1117, що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу.

Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про його народження.

В період шлюбу вони придбали
двокімнатну квартиру, розташовану за
адресою : АДРЕСА_1, яка зареєстрована
на позивача.

На даний час у спірній квартирі також
зареєстрований та проживає їх син
ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю, який не є
співвласником квартири.

Шлюб між ними було розірвано 06.08.2012р., що
підтверджується рішенням Ленінського
районного суду м.Запоріжжя № 2/334/2499/2012
від 06.08.2012р.

Позивач ОСОБА_1 не проживає у спірній
квартирі приблизно чотири роки,
оскільки створив іншу сім»ю.

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно 23.07.2013р. власником
спірної квартири є позивач, але вона
була придбана в період шлюбу і є
спільною власністю подружжя.

Вказана квартира є їх спільною
сумісною власністю та їх частки є
рівними.

Просить в порядку розподілу
спільного сумісного майна подружжя
визнати за нею право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, а також
встановити порядок користування
спірною квартирою та надати їй у
володіння та користування кімнату
загальною площею 17,8 кв.м. разом із
балконом, а ОСОБА_1- кімнату загальною
площею 12,7 кв.м., оскільки в більшій
кімнаті разом з нею буде проживати
їх син зі своєю сім»єю.

Підсобні приміщення квартири АДРЕСА_1 :
кухню, ванну кімнату, туалет, коридор
залишити у загальному користуванні
сторін..

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін,
представників, оцінивши всі надані
докази у сукупності, суд вважає позов
ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню в частині
розподілу спільного сумісного майна
подружжя та вселення у повному
обсязі, а в частині визначення
порядку користування квартирою
частково. Зустрічний позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності зі ст. 60 СК України
майно, придбане подружжям під час
шлюбу, належить дружині та чоловіку на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважних причин самостійного
заробітку.

Відповідно до ст. 69 СК України
дружина та чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності
незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об`єктом права
спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Згідно зі ст. 368 ЦК України майно, набуте
подружжям в період шлюбу є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором між ними чи
законом.

Судом встановлено, що з 30.06.1988р. сторони
перебували у шлюбі, який
зареєстрований Запорізьким міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції у Запорізькій області, актовий
запис № 1117, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про його народження.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Запоріжжя № 2/334/2499/2012 від 06.08.2012р. шлюб
між сторонами розірвано.

В період шлюбу, сторони за спільні
кошти придбали кооперативну квартиру
АДРЕСА_1..

Спірна квартира АДРЕСА_1 зареєстрована
на позивача на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
23.07.2013р., що підтверджено витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Для визнання майна, придбаного в період
шлюбу, об`єктом спільної сумісної
власності подружжя немає значення на
ім`я кого з подружжя воно оформлене та
зареєстроване. Крім того, чоловік та
жінка мають рівні права на володіння,
користування та розпорядження майном,
яке їм належить на праві спільної
сумісної власності.

Таким чином, судом встановлено, що
вказана квартира придбана сторонами в
період зареєстрованого шлюбу та
ведення ними спільного господарства,
спільного бюджету, тобто за кошти
спільної праці подружжя і є їх спільною
сумісною власністю.

Спірна квартира є об`єктом права
спільної cумісної власності сторін та
їх частки є рівними по 1/2 частині.

Домовленості між сторонами щодо
поділу спільного майна в
добровільному порядку не досягнуто.

Сторони не заперечує проти розподілу
спільної сумісної власності шляхом
визнання за кожним з них права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, спір між
подружжям про поділ спільного
сумісного майна підлягає вирішенню
шляхом визнання права власності на
відповідну частку в майні, із
залишенням квартири у спільній
частковій власності сторін .

Вирішуючи питання про визначення
порядку користування зазначеною
квартою співвласниками, суд виходить
з того, що відповідно до вимог ст.. 358
ЦК України право спільної часткової
власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їх спільною сумісною
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Квартира, що є спільною сумісною
власністю чи спільною частковою
власністю, за вимогою учасника цієї
власності, підлягає розподілу в
натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані житлові
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як
окремі квартири. В іншому випадку може
бути визначений порядок користування
приміщеннями в квартирі, якщо про це
заявлений позов.

Вказана спірна квартира є
двокімнатною та не може бути
розділена на 2 окремі квартири з
самостійними виходами. В загальному
користуванні залишаються і підсобні
приміщення - кухня, коридор, туалет,
ванна кімната.

Сторони просять визначити їм порядок
користування спірною квартирою.

Судом встановлено, що квартира
складається з двох ізольованих
кімнат - площею 17,8 кв.м. та 12, 7 кв.м.

В квартирі також зареєстрований та
проживає син сторін ОСОБА_1, 1989 р.н. зі
своєю родиною, який не є
співвласником квартири, однак має
право користування житловим
приміщенням.

Доводи позивача, що він в 2013р. уклав
шлюб з ОСОБА_3 та від шлюбу вони мають
малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, а тому йому необхідно
виділити більшу кімнату в
користування , суд вважає
безпідставними.

Його дружині ОСОБА_3 належить ?
частина АДРЕСА_3.

Крім того, син сторін проживає у
зазначеній квартирі та має право
користування нею. Позивач посилається
на те, що не буде мешкати в своїй
кімнаті разом з сином, а тому суд
вважає за необхідне виділити
позивачу ОСОБА_1 в користування
меншу кімнату , площею 12,7 кв.м., а
відповідачу ОСОБА_2 більшу кімнату,
площею 17,8 кв.м., оскільки разом з нею
буде проживати син ОСОБА_1. , зі своєю
родиною.

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_1 позбавлений можливості
користуватися належною йому
квартирою, т.я. в ній проживає
відповідачка з сином та онуками.
Йому не дають ключів від квартири. До
визначення порядку користування
квартирою, він не міг користуватися
якою-небудь кімнатою в квартирі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод в здійснені ним
права користування своїм майном.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те,
що позивач тривалий час не мешкає в
зазначеній квартирі суд вважає
безпідставними, оскільки він є
співвласником співвласником
квартири.

Таким чином , суд вважає за необхідне
визнати за сторонами в порядку поділу
спільної сумісної власності подружжя
право власності за кожним на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, визначити
порядок її користування та вселити
ОСОБА_1 в зазначену квартиру у
визначену для користування кімнату,
підсобні приміщення залишити у
загальному користуванні
співвласників..

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. 60, 61, 63, 68 69, 70 СК України,
ст.ст. 316, 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 -
задовольнити..

Розподілити майно, що є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яке набуте під час шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1 та ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 за
кожним право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування
зазначеною квартирою.

Надати в користування ОСОБА_1 кімнату
загальною площею 12,7 кв.м. в квартирі
АДРЕСА_1.

Надати в користування ОСОБА_2, кімнату
загальною площею 17,8 кв.м. разом із
балконом у квартирі АДРЕСА_1..

Підсобні приміщення квартири АДРЕСА_1 :
кухню, ванну кімнату, туалет, коридор
залишити у загальному користуванні
співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Вселити ОСОБА_1 у кімнату загальною
площею 12,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької
області протягом 10 днів.

Суддя:
Лихосенко М. О.