АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4608/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Католікян М.О. Доповідач -
Петешенкова М.Ю. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

23 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області на ухвалу
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 04 березня 2014
року у цивільній справі за поданням
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
обмеження виїзду особи за межі України,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 04 березня 2014
року подання відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у
Дніпропетровській області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 - залишено без
задоволення (а.с.17)

В апеляційній скарзі відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Дніпропетровській області
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
суду скасувати та постановити нову
ухвалу, якою задовольнити подання
(а.с.21-22).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу суду -
залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Дніпропетровській області
перебуває виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №2-4486/2011
від 22 вересня 2011 року виданого
Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська про стягнення
солідарно ОСОБА_3, ОСОБА_3.(ОСОБА_2) на
користь ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 5364606, 60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, у порядку, передбаченому
статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» та статтею 377-1
ЦПК, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Згідно зі ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України", громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань.

Відповідно п. 18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Згідно ч.2 та п.5 ч.1 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзд в Україну громадян України»,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про
державну прикордонну службу України»
встановлено, що на державну
прикордонну службу покладається,
зокрема, запобігання та недопущення
перетинання державного кордону
України особами, яких тимчасово
обмежено у праві виїзду з України.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець не надав доказів
того, що ним вчинено всі дії,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», які
спрямовані на погашення
заборгованості. Також не надано
доказів того, що боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що боржник за
час виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості, або боржник
безпідставно не з'являвся на виклики
державного виконавця та умисно
ухилявся й ухиляється від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань.

Суд зробив висновок, що державним
виконавцем не надано доказів, які
свідчили б про те, що боржник
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судом. Крім того,
відсутні докази про вжиття державним
виконавцем будь-яких заходів щодо
встановлення майна боржника, на яке
може бути звернено стягнення, а також
відомості про обізнаність боржника з
наявністю відкритого виконавчого
провадження та строками його
добровільного виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи, та
фактично є незгодою з висновками суду
по оцінці наданих доказів та існуючих
обставин справи, тож суд дійшов вірного
висновку щодо залишення без
задоволення вказаного подання.

Відтак, колегія суддів вважає, що
ухвала суду постановлена з дотриманням
норм матеріального і процесуального
законодавства, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню
через свою недоведеність, а
оскаржувана ухвала - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області - відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 04 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: