Апеляційний суд міста Києва
Справа №22-1273
Головуючий у 1-й інстанції Фролова М.О.
Доповідач Волошина В.М.
12 червня 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
Лопатюка Леоніда Павловича -
представника Гаражно-будівельного
кооперативу «Фізик» на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Фізик» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку та
відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
У липні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідача до ГБК «Фізик» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у розмірі 3769,40 грн. та
відшкодування моральної шкоди у
Свої позовні вимоги обгрутовував тим,
що перебував у трудових відносинах із
відповідачем і працював на посаді
охоронця. Проте, 10 липня 2013 року головою
правління відповідача був недопущений
до робочого місця, повідомлений усно
про звільнення без будь-яких пояснень,
не отримав попередження про звільнення
та не ознайомлений із наказом про
звільнення і причини такого
звільнення, не отримав повного
розрахунку при звільненні, внаслідок
чого зазнав моральних страждань.
Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 20 листопада 2013 року
позов ОСОБА_2 до Гаражно-будівельного
кооперативу «Фізик» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди
задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді охоронця
Гаражно- будівельного кооперативу
«Фізик».

Стягнуто з Гаражно-будІвельного
кооперативу «Фізик» на користь ОСОБА_2
3769 (три тисячі сімсот шістдесят дев'ять)
гривень 40 коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Стягнуто з Гаражно-будівельного
кооперативу «Фізик» на користь держави
229,40 (двісті двадцять дев'ять грв. 40 коп.)
гривень судового збору.

Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді охоронця
Гаражно-будівельного кооперативу
«Фізик» допущено до негайного
виконання.

Додатковим рішенням від 19 березня 2014 р.
Голосіївського районного суду м. Києва
доповнено рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 20 листопада
2013 р. із зазначенням про поновлення
ОСОБА_2 на посаді охоронця
Гаражно-будівельного кооперативу
«Фізик» з дня звільнення, тобто з 10
липня 2013 р.

Не погодившись із рішенням суду
Лопатюк Л. П. - представник
Гаражно-будівельного кооперативу
«Фізик» подав на нього апеляційну
скаргу, посилаючись на його
незаконність, порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначав, що справа судом була
розглянута за відсутності
представника відповідача, незважаючи
на лист відповідача щодо відкладення
розгляду справи. Натомість,
розглянувши справу у відсутності
відповідача, суд першої інстанції
відмовив відповідачу в допуску до
правосуддя. На думку представника
відповідача, звільнення позивача з
роботи відбулося у законний спосіб.
Просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення. В судовому
засіданні голова ГБК зазначив, що
апеляційну скаргу підтримує частково,
посилаючись на те, що юридична
консультація відповідачем була
отримана не зовсім у компетентного
юриста, що стало причиною не
правильного оформлення документів при
звільнення позивача. А тому, на його
думку звільнення позивача з роботи є
справедливим. При цьому зазначив, що
звільнення мало місце з 2-х підстав, але
документ про наявність інвалідності
позивача відсутній і це стало відомо
ГБК лише зі слів позивача, а вчинення
прогулів мало місце неодноразово, за що
позивач притягувався до
дисциплінарної відповідальності.
Просив суд зменшити розмір моральної
шкоди, оскільки ГБК не є прибутковою
організацією.

Позивач та його представник в
судове засідання не з'явились, про час і
місце розгляду справи судом
повідомлені у встановленому законом
порядку, позивач просив справу
розглядати у його та представника
відсутності. У відповідності до вимог
статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, а тому
колегія суддів вважає можливим слухати
справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 40 КЗпП України
визначається розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках:

п.2виявленої невідповідності
працівника займаній посаді або
виконуваній роботі внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану
здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі відмови у наданні допуску до
державної таємниці або скасування
допуску до державної таємниці, якщо
виконання покладених на нього
обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці;

п.4 прогулу (в тому числі відсутності
на роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60
ЦПК України суд цивільні справи на
засадах змагальності сторін, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
наданих сторонами та їх
представниками, докази повинні
подаватись належні, тобто містити
інформацію щодо предмета доказування,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
їх доведеності.

Проте, повністю погодитись з
такими висновками суду не можна
зваживши на таке.

Справа судом першої інстанції
розглянута за відсутності відповідача
та документів, які були підставою для
звільнення позивача з роботи.

До апеляційної інстанції
відповідачем було надано ряд наказів,
а саме: про прийняття на роботу
позивача, накладення на нього
дисциплінарних стягнень (доган) та
звільнення.

Відповідно до наказу №40 (302) без
дати позивач ОСОБА_2 був прийнятий на
посаду охоронця з 18.05.2010 р. в ГБК
«Фізик».

Із наказу №78 (339) також без дати
ОСОБА_2 було звільнено з роботи з посади
охоронця з 02.07.2013 р. згідно п.п. 2, 4 ст. 40
КЗпП України.

Звільнення позивача за п. 2 ст.40
КЗпП України було проведено без
будь-яких належних документів, які б
свідчили про невідповідність позивача
займаній посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я. Посилання
відповідача на той факт, що про
інвалідність позивача в ГБК стало
відомо з його ж слів не може бути
належним та допустимим доказом у
справі в розумінні ст.58, 59 ЦПК України. А
відтак, правові підстави у відповідача
на час видачі наказу про звільнення
позивача з роботи за п.2 ст. 40 КЗпП
України були відсутні.

Відсутні також і правові підстави
для звільнення позивача за п.4 ст. 40 КЗпП
України.

Так, положенням статті 147 КЗпП
України визначено, що за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

За приписом ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової
дисципліни може бути застосовано лише
одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

В порушення вимог ст. 149 КЗпП
України відповідач не отримав від
позивача письмових пояснень з приводу
вчинених прогулів.

Окрім того, із наданих
відповідачем документів - доповідних
та наказів / а.с. 136-147/ , які слугували для
звільнення позивача з роботи за п.4 ст.
40 КЗпП України вбачається, що за всі
прогули ОСОБА_2 були оголошені догани.

А в розуміння ст. 149 КЗпП України за
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

Тоді, як відповідач застосував два
дисциплінарних стягнення - догани та
звільнення за одні й ті правопорушення.

Таким чином, доводи відповідача в
апеляційній скарзі про те, що
звільнення позивача з роботи відбулося
у законний спосіб не заслуговують на
увагу, оскільки воно не відповідає
вимогам КЗпП України.

За таких обставин, рішення суду про
поновлення на роботі є законним та
обгрунтованим. Розмір середнього
заробітку, який підлягав стягненню з
відповідача на користь позивача 3769,40
грн. визначений судом правильно,
стверджується письмовими доказами.

Разом з тим, визначаючи розмір
моральної шкоди та покладаючи
обов'язок по його відшкодуванню у
розмірі 1 000 грн. на відповідача, суд
достатньо не врахував роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України, даних
у п.9 постанови „ Про судову практику в
справах про відшкодування моральної /
немайнової / шкоди", згідно з якими
розмір відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеню
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Зваживши на наведене, та враховуючи
характер завданих моральних страждань
і первісні вимоги позивача щодо
розміру моральної шкоди, судова
колегія вважає , що розмір моральної
шкоди судом першої інстанції
визначений не правильно, його розмір
слід зменшити до 500 грн., змінивши
рішення суду в цій частині.

В решті рішення суду є законним та
обгрунтованим і правових підстав до
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу Лопатюка
Леоніда Павловича - представника
Гаражно-будівельного кооперативу
«Фізик» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 20 листопада
2013 року змінити, зменшивши розмір
стягнутої моральної шкоди з ГБК
«Фізик» на користь ОСОБА_2 з 1000 грн. до 500
грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: