Справа №464/6892/14-ц
пр.№ 2/464/1556/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2014 суддя Сихівського районного суду
м. Львова Шашуріна Г.О., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
директора Львівського комунального
підприємства «Житловик-С» Олійника Р.В.
про визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до директора ЛКП «Житловик-С»
Олійника Р.В., в якому просив суд
«прийняти судові рішення щодо:
незаконності надсилки нам 11.02.14р.
Сихіврайсудом неофіційних, не маючих
юридичної сили, 4
паперів-сумбур-«солянки» із т.з., копій
тандема «ЛКП «Житловик-С» -
Сихіврайсуд», призначених для
вимагання з нас не існуючих «наших
боргів», провокації проти нас і
дискредитації нас; незаконності подачі
ікс-особою, не вповноваженою ЛКП
«Житловик-С», до Сихіврайсуду т.з.
«позова…» Олійника Р.Ф., директора ЛКП
«Житловик-С»; незаконності попадання,
анонімної реєстрації в Сихіврайсуді
07.02.14р. не здатованого, не
вкомплектованого на 80% додатками, т.з.
«позова…» Олійника Р.Ф., директора ЛКП
«Житловик-С»; незаконності,
безпідставності відкриття в
Сихіврайсуді ухвалою від 10.02.14р. судді
Чорної С.З. позовного провадження у
справі № 464/1506/14-ц; скасувати незаконну,
безпідставну ухвалу від 10.02.14р. судді
Сихіврайсуда Чорної С.З. про відкриття
провадження у справі № 464/1506/14-ц;
відхилити т.з. «позов…» Олійника Р.Ф.,
директора ЛКП «Житловик-С» - за
безпідставністю, поданим Сихіврайсуду
обманним чином; прийняти окремі ухвали
щодо порушень законодавства при
прийнятті позова, його реєстрації,
відкритті провадження та розгляді.

Конституцією України встановлено, що
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється і що однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
установлених законом (ст.ст. 126, 129).

Згідно із зазначеними положеннями
Конституції України судові рішення і
відповідно дії або бездіяльність судів
(суддів) з питань здійснення
правосуддя, пов'язаних із підготовкою й
розглядом справ у судових інстанціях,
можуть оскаржуватись у визначеному
порядку до суду вищої інстанції, а не в
інший суд першої інстанції. Останнє
порушувало б і принцип незалежності
суддів і заборону втручання у
вирішення справи належним судом.

Саме в такому розумінні мають
застосовуватись положення ст.ст. 55 та 56
Конституції України про гарантію права
кожного на оскарження в суді рішень,
дій чи бездіяльності органів державної
влади, посадових і службових осіб та на
відшкодування державою матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної їх
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю при здійсненні ними
своїх повноважень. Суд є органом, який
вирішує такі скарги, а його рішення
(дії, бездіяльність) оскаржуються в
порядку, визначеному ст. 129 Конституції
України і законодавством про
судочинство.

Здійснення правосуддя в Україні
врегульовано конституційними нормами
окремо від діяльності інших органів
державної влади. Відповідно до ст. 62
Конституції України матеріальна й
моральна шкода, завдана безпідставним
засудженням, відшкодовується державою
лише в разі скасування вироку як
неправосудного. Проте, й у цьому разі за
заподіяну особі шкоду відповідає не
суд або суддя, а держава.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа),
що здійснює правосуддя, не може бути
відповідачем у цивільній справі та
його дій не можуть оскаржуватись
шляхом подачі позову до іншого суду
першої інстанції. Винятками є лише
випадки, коли суд (суддя) виступає не як
орган (особа), що здійснює правосуддя, а
як будь-яка інша установа (особа). Заяви,
скарги, спрямовані на дії суду (судді)
при здійсненні правосуддя, не
підлягають розглядові в суді першої
інстанції, оскільки відповідно до
закону є інший механізм усунення
помилок і недоліків, допущених при
здійсненні правосуддя.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду від 13.06.2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади»
роз'яснено, що виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається, і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Верховного Суду України від
02.12.1998 року, від 23.03.2011 року № 6-1386св10.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, вважаю за
необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження за даним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
55, 56, 62, 126, 129 Конституції України, п.
Постанови Пленуму Верховного Суду від
13.06.2007 року № 8, ст.ст. 15, 122, 208-210, 293
Цивільного процесуального кодексу
України, -

у х в а л и в:

відмовити у відкриті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до директора
Львівського комунального підприємства
«Житловик-С» Олійника Р.В. про визнання
незаконними дій та зобов'язання
вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали
або отримання її копії до апеляційного
суду Львівської області через
Сихівський районний суд м. Львова.

Суддя: