У х в а л а

08 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Євграфової Є. П.,
Ізмайлової Т. Л.,

Горелкіної Н. А.,
Остапчука Д. О., розглянувши заяву
Комунального підприємства
«Житсервіс-2» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Комунального
підприємства «Житсервіс-2» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до КП
«Житсервіс-2» про відшкодування 21 800
грн майнової шкоди та 10 тис.
грн моральної шкоди, заподіяної
затопленням належної їй квартири
АДРЕСА_1 талими та дощовими водами, 500
грн витрат на проведення експертизи та
зобов'язання відповідача провести
ремонтні роботи даху будинку вказаного
будинку.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
19 березня 2014 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з КП «Житсервіс-2»
управління житлово-комунального
господарства Ізмаїльської міської
ради Одеської області на користь
ОСОБА_3 21 800 грн майнової шкоди 21 800 грн
та 500 грн моральної шкоди.

Зобов'язано КП «Житсервіс-2»
управління житлово-комунального
господарства Ізмаїльської міської
ради Одеської області провести
ремонтні роботи даху будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження у
даній справі за касаційною скаргою КП
«Житсервіс-2» управління
житлово-комунального господарства
Ізмаїльської міської ради Одеської
області на рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
19 березня 2014 року відмовлено на
підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

07 липня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява КП «Житсервіс-2»
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - ч. 1
ст. 13, ст. ст. 24, 25 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 1166 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 березня 2014
року у справі № 6-5625св14, від 03 липня 2013
року у справі № 6-15034св13, від 03 квітня 2013
року у справі № 6-27039св12 та ухвалу
Верховного Суду України від 12 березня
2008 року у справі № 6-24996св07.

Зі змісту судового рішення, яке
просить переглянути заявник, та
судових рішень, на які він посилається
як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
вбачається, що вони ухвалені у спорах з
приводу стягнення майнової та
моральної шкоди, заподіяної
затопленням квартир.

Постановляючи ухвалу 12 березня 2008
року у справі № 6-24996св07, Верховний Суд
України погодився з позицією суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову з тих підстав, що
позивачем не надано належних і
допустимих доказів на підтвердження
вини відповідача щодо затоплення
належної позивачу квартири та
заподіяння у зв'язку з цим майнової та
моральної шкоди.

Постановляючи ухвалу 27 березня 2014
року у справі № 6-5625св14, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією суду апеляційної
інстанції про відсутність підстав для
стягнення з відповідача майнової
шкоди, заподіяної залиттям квартири
позивача, у зв'язку з тим, що останній у
суді не довів обставин, на які
посилався як на обґрунтування своїх
вимог.

Постановляючи ухвали 03 липня 2013 року
у справі № 6-15034св13 та 03 квітня
2013 року у справі № 6-27039св12, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією суду апеляційної
інстанції про відсутність підстав для
стягнення з відповідача майнової
шкоди, заподіяної затопленням квартири
позивача, виходячи з того, що
відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» на
відповідача як виконавця
житлово-комунальних послуг не
покладено обов'язку щодо проведення
капітального ремонту комунального
майна.

У той же час, постановляючи ухвалу 15
квітня 2014 року у справі
№ 6-17165ск14, про відмову у відкритті
касаційного провадження, про перегляд
якої подано заяву, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією попередніх судів
про стягнення з відповідача на користь
позивача майнової та моральної шкоди,
заподіяної затопленням квартири
внаслідок не прочищення водозливу
будинку, та зобов'язання відповідача
здійснити поточний ремонт даху
будинку, виходячи з того, що ч. 1 ст. 13
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» на відповідача як виконавця
житлово-комунальних послуг покладено
обов'язок проводити поточний ремонт
будинку.

Враховуючи наведене, відсутні
підстави вважати, що у наведених
справах тотожними є встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, які розглядались,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між особами, які брали участь у
розгляді вказаних справ, подібні і мало
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
зі справою, у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло за собою ухвалення різних за
змістом судових рішень.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що наведені у
заяві КП «Житсервіс-2» доводи не
вказують на неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, яке
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, тому у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Комунального підприємства
«Житсервіс-2» про відшкодування
майнової та моральної шкоди,
зобов'язання вчинити певні дії, за
заявою Комунального підприємства
«Житсервіс-2» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді
Є. П. Євграфова

Н. А. Горелкіна

Т. Л. Ізмайлова

Д. О. Остапчук