У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К., Писаної Т.О., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Володарської селищної ради
Володарського району Донецької
області, третя особа: Володарська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Володарського районного суду
Донецької області від 12 лютого 2014 року,
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 01 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що рішенням
загальних зборів колгоспників
колгоспу імені Леніна від 15 березня 1978
року її чоловіку - ОСОБА_3 було виділено
земельну ділянку під забудову
індивідуальної садиби, площею 0,15 га, на
якій, в подальшому, вони побудували
будинок АДРЕСА_1, де стали проживати та
вести спільне господарство.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його
смерті вона мала намір успадкувати
спірний будинок, однак пропустила
строк для подання заяви про прийняття
спадщини. Рішенням Володарського
районного суду Донецької області від 5
липня 2013 року їй було встановлено
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, разом з тим,
нотаріус відмовив їй у видачі
свідоцтва про право власності в
порядку спадкування за законом з
підстав відсутності реєстрації права
власності на предмет спадкування та
правовстановлюючого документу на
нього.

Посилаючись на вказані обставини та
уточнивши позовні вимоги позивач
просила суд визнати за нею право
власності на Ѕ частину спірного
будинку, як на частку у спільній
сумісній власності подружжя, та на Ѕ
частину спірного будинку в порядку
спадкування за законом після смерті її
чоловіка ОСОБА_3

Рішенням Володарського районного
суду Донецької області від 12 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 1 квітня 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, суди, на підставі доказів,
поданих сторонами, що належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів того, що спірний
будинок був побудований нею та її
покійним чоловіком під час перебування
у шлюбі, а також того, що він належав
покійному на час його смерті.

Доводи касаційної скарги про те, що у
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 був
зареєстрований з 23 квітня 1986 року
безпідставні, оскільки вказану адресу
будинку було присвоєно лише рішенням
селищної ради від 27 червня 2013 року.

Крім того, посилання скаржника на те,
що суд може визнати за нею право
власності в порядку ст. 344 ЦК України
також не заслуговує на увагу, оскільки
судами розглянуто справу з дотриманням
вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України, вирішено
спір в межах заявлених позовних вимог і
в ході розгляду справи в суді першої
інстанції позивач про зміну підстави
позову не просила, а суд з власної
ініціативи не має права здійснювати
такі процесуальні дії.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 12 лютого 2014 року,
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 01 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська судді В.С.
Висоцька М.К. Гримич Т.О. Писана
О.В. Умнова