провадження № 2/217/499/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року Авдіївський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,

секретаря судового засідання
Русецькій Г.О.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засідання у залі суду міста Авдіївки
Донецької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, що діє в
інтересах своєї малолітньої дитини
ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
мотивуючи позовні вимоги тим, що її
малолітній доньці - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної
власності належить будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору дарування від
19.03.2014р., посвідченого приватним
нотаріусом Авдіївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрованого в реєстрі за № 212.
ОСОБА_2 є її малолітньою донькою, що
підтверджується даними свідоцтва про
її народження, та в інтересах якої
вона діє. На момент укладення
зазначеного договору дарування
відповідач вже був прописаний у
будинку, про що зазначено в договорі,
але з часу укладення вказаного
договору жодного дня у вказаному
будинку не проживав, його речей у
будинку немає, місце його фактичного
проживання невідоме. Відповідач не є
членом її сім'ї, спірною квартирою не
користується, не несе витрати на її
утримання, навпаки - його реєстрація
у будинку перешкоджає їй в отриманні
соціальних пільг - а саме в
оформленні субсидії на оплату
вартості комунальних послуг. Вказані
обставини підтверджуються довідкою
Авдіївського МВ ГУМВС України в
Донецькій області, це також можуть
підтвердити свідки. Вважає, що за
таких обставин відповідач втратив
право користування жилим приміщенням
в належному її малолітній доньці
будинку, тож просила суд задовольнити
її позовні вимоги до відповідача про
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим
приміщенням.

У судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, надала пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, позов
просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час і місце
слухання справи був судом
повідомлений належним чином, заяв про
розгляд справи у його відсутність до
суду не подавав, про причини неявки
до суду не повідомляв.

Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Оскільки позивачка не заперечує
проти розгляду справи в заочному
порядку, і відповідач по справі не
повідомив суд про причини своєї
неявки, будучи при цьому повідомленим
належним чином, суд ухвалив:
розглядати справу у заочному порядку
відповідно до вимог ст.224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення позивачки
та свідків, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України в межах заявлених вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін виникає спір.

На підставі досліджених доказів
судом встановлені наступні
обставини.

Судом встановлено, що будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві приватної
власності малолітній дитині ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору
дарування від 19.03.2014р., посвідченого
приватним нотаріусом Авдіївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрованого в реєстрі за № 212
(а.с.7-10).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою
позивачки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується даними паспорту
ОСОБА_1, свідоцтва про народження
ОСОБА_2 (а.с.2-6).

Факт непроживання відповідача ОСОБА_3
у будинку, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, протягом останніх п'яти
років підтверджується довідкою
Авдіївського МВ ГУМВС України в
Донецькій області від 24.03.2014р. (а.с.11).

Факт тривалого непроживання
відповідача ОСОБА_3 у будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1,
підтвердили й опитані в судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Згідно з положеннями ст.150 Житлового
кодексу України громадяни, які мають
у приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.107 Житлового кодексу
України у разі вибуття наймача та
членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного
пункту або в інше жиле приміщення, в
тому ж населеному пункті договір
найму жилого приміщення вважається
розірваним з дня вибуття.

Частиною 1 ст.317 ЦК України
встановлено, що власникові належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до наведених вище норм
цивільного законодавства України у
разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.155 Житлового кодексу
України власник може вимагати усунення
будь-яких порушень його права.

У даному випадку право користування
чужим майном надається відповідно до
ст.156 ЖК України, але відповідач не є
членом сім'ї позивачки і втратив право
користування будинком, що належить
малолітній дочці позивачки на праві
приватної власності.

Разом з тим, реєстрація відповідача у
будинку позивачки перешкоджає
останній у реалізації її права на
вільне користування та розпорядження
належним їй майном, тобто фактично
порушує її право власності.

Проаналізувавши зібрані в справі
докази в їхній сукупності, суд дійшов
висновку, що відповідач втратив
право користування житловим
приміщенням у належному малолітній
дочці позивачки будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, у
зв'язку з вибуттям на інше постійне
місце проживання.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.13, 41 Конституції України,
ст.ст.317, 319, 321, 386, 391 Цивільного
кодексу України, ст.ст.107, 150, 155
Житлового кодексу України, ст.ст.3, 7
Закону України від 11.12.2003р. N 1382-IV «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
ст.ст.10-11, 60, 88, 208-209, 211-217, 223 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, що діє в інтересах
своєї малолітньої дитини ОСОБА_2, до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням, а саме будинком,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, у
зв'язку з вибуттям на інше постійне
місце проживання.

Заочне рішення може бути переглянуте
Авдіївським міським судом за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Донецької
області через Авдіївський міський суд
Донецької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: