У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 18
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
розірвання договору оренди незаконним,
спонукання до виконання договору
оренди, зобов'язання надати
безперешкодний доступ в орендоване
приміщення та зобов'язання не чинити
перешкоди в подальшому,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду
від 18 квітня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено
в задоволенні зазначених позовних
вимог до ОСОБА_2.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач покликається на його
незаконність та необґрунтованість
через порушення норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про
врахування при вирішенні спірних
відносин неналежним чином оформленого
акту про закінчення дії договору
оренди, без відмітки про його одержання
позивачем. Цей документ не був
предметом дослідження в судовому
засіданні, він не узгоджується з іншими
доказами у справі, що, на думку ОСОБА_1,
свідчить про відсутність його
існування на зазначені у ньому дату і
час. Вважав, що договором оренди
передбачено спеціальний порядок
повідомлення про розірвання договору.

Крім того, 18 березня 2011 року ОСОБА_2
склав нотаріально посвідчену
заяву-претензію, де ставить вимогу про
зустріч у нотаріуса 19 березня 2011 року
для дострокового розірвання
оспорюваного правочину.

Разом з тим, відповідач, нехтуючи цим
повідомленням, продовжує отримувати
орендну платню і не заважає орендувати
приміщення.

Посилався на недодержання судом
положень ст. 213 ЦПК України щодо
законності та обґрунтованості рішення
суду, ст. 212 ЦПК України щодо хибної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, ст. 60 ЦПК України щодо
процесуального обов'язку сторони
довести ті обставини, на які вона
покликається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Судом залишено без оцінки та
застосування й правила ст. 611 ЦК України
щодо припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, ст. 651 ЦК України
щодо розірвання договору за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом, а також умов абз.
3 п. 8.3. договору оренди щодо
попередження іншої сторони за два
місяці в разі ініціювання розірвання
договору.

З наведених міркувань просить рішення
Рівненського міського суду від 18
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи і доводи
відповідача, колегія суддів прийшла до
висновку про відхилення апеляційної
скарги.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
позову, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що ОСОБА_2,
скориставшись свої правом, яке
ґрунтується на оспорюваному правочині,
в односторонньому порядку припинив дію
договору оренди з позивачем, після чого
уклав такий самий договір з іншим
контрагентом. Оскільки договірні
відносини між сторонами припинені, а на
час вирішення цивільно-правового спору
існують правовідносини з приводу
оренди спірного приміщення з третьою
особою, тому підстав для визнання
незаконним розірвання договору та
похідних вимог не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що 2
червня 2009 року між сторонами укладено
договір оренди нежитлового приміщення
(будівлі кафе), за умовами якого
громадянин Республіки Італія ОСОБА_2
передав орендарю, а підприємець ОСОБА_1
прийняв у тимчасове платне
користування (оренду) нежитлове
приміщення (будівлю кафе) загальною
площею 281, 3 кв.м. в АДРЕСА_1. Об'єкт оренди
передано орендарю для ведення
підприємницької діяльності з надання
послуг (громадське харчування), а також
іншої діяльності, передбаченої
цільовим призначенням та
підтвердженої відповідними
ліцензіями, які не суперечать
законодавству України. Строк дії
договору обумовлено з дати підписання
правочину і становив 6 календарних
місяців, а у випадку відсутності
повідомлення від орендодавця про
необхідність припинення договору або
зміни його умов не пізніше, ніж за один
місяць до закінчення строку дії,
договір вважається продовженим на той
самий строк на тих самих умовах (а.с. 3-8).
Зазначений договір посвідчений
нотаріально та зареєстрований в
Державному реєстрі правочинів (а.с. 10).

Того ж числа будівлю кафе передано в
оренду, про що між ними складено акт
прийому-передачі (а.с. 9).

18 березня 2011 року орендодавець
поставив ОСОБА_1 до відома про
дострокове припинення оспорюваного
договору, в зв'язку з чим просив
орендаря звільнити орендоване
приміщення з обов'язковою явкою до
приватного нотаріуса для дострокового
розірвання договору. При цьому
посилався на право орендодавця
достроково розірвати договір через
порушення ОСОБА_1 правил пожежної
безпеки - відсутність на другому
поверсі будівлі вогнегасників. Свою
вимогу оформив нотаріально
посвідченою заявою-претензією і
направив для вручення позивачу (а.с. 14).

25 квітня 2011 року відповідач уклав
договір оренди будівлі кафе з іншою
особою - ОСОБА_3

Вважаючи, що договір оренди розірваний
ОСОБА_2 неправомірно, оскільки
суперечить умовам правочину та закону,
позивач звернувся до суду з вимогами
визнати одностороннє розірвання
оспорюваного договору та недопущення
орендаря до орендованого приміщення
незаконним, спонукати виконати його
умови, зобов'язати відповідача надати
безперешкодний доступ до будівлі кафе
і зобов'язати його не чинити перешкод в
подальшому при оренді спірного
приміщення.

Згідно зі ст.ст. 759, 793, 781 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) укладається у
письмовій формі. Договір найму
припиняється у разі смерті фізичної
особи - наймача, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Умови оспорюваного договору
передбачають як одностороннє
розірвання правочину, так і
одностороннє припинення його.

Так, положеннями договору оренди (абз.
третій п. 8.2.) встановлено право
орендодавця достроково припинити дію
договору оренди у тому випадку, коли
орендар порушує, зокрема, правила
пожежної безпеки (а.с. 7).

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 не заперечує проти вручення
йому наприкінці березня 2011 року копії
заяви-претензії орендодавця про
припинення дії оспорюваного договору.
Про цей факт він підтвердив і в
засіданні апеляційного суду.

Повно і правильно з'ясувавши обставини
справи та встановивши відповідні їм
правовідносини, суд першої інстанції
вірно не застосував до спірних прав і
обов'язків норми матеріального права,
на застосуванні яких наполягав ОСОБА_1,
зробивши висновок, з яким погоджується
і колегія суддів, про волевиявлення
відповідача достроково припинити
договір до закінчення чергового
шестимісячного строку оренди 2 червня
2011 року, що повністю відповідає
договірним умовам.

Доводи апеляційної скарги про
недодержання ОСОБА_2 порядку
припинення договору, що передбачений
умовами договору оренди, не
заслуговують на увагу і спростовуються
змістом угоди та матеріалами справи.

Не можна погодитися і з покликаннями
про порушення норм процесуального
права, оскільки таких порушень, що
призвели би до неправильного вирішення
справи судом допущено не було (ч. 3 ст. 309
ЦПК України).

Не знайшла свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду справи і
неправильність застосування правил
ст.ст. 611, 651 ЦК України і п. 8.3 договору
оренди, про що посилався ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі.

Додержання судом першої інстанції
вимог закону при ухваленні
оскаржуваного рішення відповідно до ч.
1 ст. 308 ЦПК України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Рівненського міського суду від
18 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: