Справа № 347/473/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі
головуючого - судді : Гордія В.І., з
секретарем Корбутяк Н.М., за участю
представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Косові справу
за позовом ОСОБА_3 до Вербовецької
сільської ради, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні під'їзною
дорогою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Вербовецької сільської ради, ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
під'їзною дорогою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
позов підтримав та суду пояснив, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на спадкове майно від 28.05.1996
року та договору дарування від 29.11.2008
року він став власником
будинковолодіння в АДРЕСА_1 За
будівельним паспортом від 1982 року його
будинковолодіння відноситься до вул.
Будівельників і заїзд до нього з вулиці
Будівельників. До 2012 року будь-яких
спірних питань щодо наявності і
користування заїзною дорогою не
існувало. Суміжний землекористувач
ОСОБА_4 на початку 2000-х років отримала в
спадщину будинковолодіння, що межує з
його та намагається приватизувати
земельну ділянку, що під будівлями і
для їх обслуговування, а також земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства разом із
заїзною дорогою до його господарства з
вул. Будівельників. Всі їхні спроби
вирішити спір з допомогою Вербовецької
сільської ради не дали бажаного
результату, так як керівники сільської
ради не налаштовані прийняти законну і
об'єктивну до сторін позицію, не
враховуючи законні дії їх попередників
і ті рішення, які були прийняті в 80-х
роках минулого століття. За рішенням
Вербовецької сільської ради № 78 від
13.11.1981 року попереднім власникам
належного позивачу будинковолодіння
дано дозвіл на добудову житлового
будинку на земельній ділянці, що
служила для цього. Актом виносу в
натурі меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 08.02.1983 року
встановлені межі земельної ділянки, а
також зазначено розташування будівель
та заїзної дороги до будинковолодіння.
Вказані дії було проведено за участю
представника виконкому Верболвецької
сільської ради Грановського М. На
підставі цих документів проект
забудови земельної ділянки із
зазначенням заїзду до неї затверджений
районним архітектором. Посилання
сільського голови на відсутність
заїзної дороги в Генеральному плані
села він розуміє, як бездіяльність
сільською ради. Крім цього абсолютна
більшість жителів цього кутка мають
заїзд до свого помешкання з вулиці
Будівельників. Однак такі зміни не
внесені до Генплану села. Номерація
будинків і назва вулиці свідчить про
те, що його будинковолодіння
відноситься до вул. Будівельників.
Заїзд з вулиці Зарічна, яка влаштовано
набагато пізніше чим вулиця
Будівельників, є досить незручний,
набагато дальший для виїзду до
центральної дороги. Спірним заїздом
він користується давно, ним
користувалися попередні власники
житла, яке перейшло у власність
відповідачки, а також ті які проживали
в цьому житлі і після переходу права
власності на житло до відповідачки. На
влаштування заїзду він витратив значні
кошти щоб зробити тверде
покриття-шуртовану дорогу. Спірна
дорога не відокремлена будь-якою
огорожею, як із однієї та і з другої
сторони. Тому він просить позов
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнала, вважає
позов безпідставним, оскільки вона не
чинить жодних перешкод у користуванні
під'їздною дорогою позивачу, просить в
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача сільський
голова Вербовецької сільської ради
Павлюк І.М. в судовому засіданні
пояснив, що позивачу ніхто не чинить
перешкод у користуванні заїзною
дорогою і він користується цим заїздом
без перешкод, просить суд вирішити
даний спір.

Вислухавши учасників розгляду справи,
свідків та вивчивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що у позові
слід відмовити, враховуючи наступне:

В судовому засіданні встановлено, що
позивач став власником будинку в
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на спадкове майно від
28.05.1996 та договору дарування від 29.11.2008
р. ( а.с. 9-10).

Позивач посилається на той факт, що за
рішенням Вербовецької сільської ради
№ 78 від 13.11.1981 р. (а.с. 12) попередньому
власнику його будинковолодіння надано
дозвіл на добудову житлового будинку, а
також відповідно до акту виносу в
натурі меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 08.02.1983 року (а.с. 8),
встановлено межі земельної ділянки із
зазначеним розташуванням будівель та
заїзної дороги до будинку, але в
зазначених документах не вказано площі
земельних ділянок та вулиці на якій
вона розміщена.

Згідно генерального плану села Старий
Косів (а.с. 100-101), по спірній земельній
ділянці під'їзду до будинку позивача не
було. Рішень щодо надання у
користування чи власність цієї
земельної ділянки не приймалося.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач має заїзд до свого
господарства в АДРЕСА_1 про що він сам
підтвердив у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
такоє право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з момету державної
реєстрації цих прав.

Ст. 126 ЗК України передбачено, що право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної реєстрації.
Право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами.

Власником та розпорядником земельної
ділянки (на якій влаштовано позивачем
заїзд) залишається Вербовецька
сільська рада.

Позивач не був учасником
правовідносин, що виникли на підставі
рішення Вербовецької сільської ради
від 13.11.1981 року, а успадкував після
смерті свого батька частину
будинковолодіння, а іншу одержав
згідно договору дарування.

До суду було направлено клопотання
позивача про витребування з
Косівського районного управління
райземагенства відомостей щодо
приватизації землі сусідніх із спірною
дорогою земельних ділянок, про виклик
як свідка представника райархітектури
та призначення експертизи.

В судовому засіданні позивач та його
представник погодились на те, що після
одержання вказаних відомостей з
рейдерземагенства та допиту як свідка
представника райархітектури
повернуться до вирішення питання про
призначення експертизи.

Але в наступному судовому засіданні ні
позивач, ні його представник не
зверталися з клопотанням про
призначення експертизи, хоча таку
можливість суд надавав.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до
уваги, що позивач та його представник
всупереч ст. 60 ЦПК України не довели тих
обставин, якими вони обґрунтовують
свої вимоги, зокрема не довели, якими
саме діями відповідачі порушили його
права та інтереси, та те що
відповідачами чиняться перешкоди в
користуванні заїзною дорогою, суд
прийшов до висновку, що підстав для
задоволення позовних вимог не має.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст.
12, 83, 118, 120, 152 ЗК України та керуючись
ст.ст. 3, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до Вербовецької
сільської ради, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні під'їзною
дорогою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
В.І. Гордій