Справа № 738/223/14-ц Провадження №
22-ц/795/1266/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Савченко О. А. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Бечка Є.М., Острянського В.І.
при секретарі:Рудик І.І.за
участю:прокурора Оліфір А.В.,
відповідача ОСОБА_5 в режимі
відеоконференції

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Менського
районного суду Чернігівської області
від 15 квітня 2014 року у цивільній справі
за позовом прокурора Менського Району
Чернігівської області в інтересах
держави в особі Менської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Чернігівській області № 91 до ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
комунально-побутові послуги та
харчування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Менського районного суду від
15 квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5
на користь Менської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській
області № 91 10970 грн. 74 коп.
заборгованості за комунально-побутові
послуги та харчування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить скасувати рішення суду через
його неправомірність. На думку
апелянта, дана справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, оскільки відносини між
позивачем та відповідачем виникли в
ході відбування покарання, тобто
даний спір є публічно-правовим і
повинен розглядатись за правилами
кодексу адміністративного судочинства
України. Також апелянт зазначає про
неправдивість тверджень суду про те,
що відповідач не залучається до праці,
оскільки відповідно до правил
внутрішнього трудового розпорядку він
працює 2 години в день безкоштовно для
благоустрою колонії і підтвердженням
цього є довідка про заохочення. Крім
того, ОСОБА_5 посилається на те, що його
дружина дуже хвора, потребує його
матеріальної допомоги і його пенсія є
єдиним джерелом для підтримання її
здоров'я..

В письмовому запереченні, що
надійшло до апеляційного суду,
прокурор Менського району зазначає, що
вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою та просить залишити
рішення суду без змін.

У судовому засіданні відповідач,
який брав участь у розгляді справи в
режимі відеоконференції відповідно до
ст. 158-1 ЦПК України, підтримав
апеляційну скаргу. Прокурор скаргу не
визнав.

Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_5 засуджений вироком
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23.12.2004 року та відбуває
покарання в Менській виправній
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Чернігівській області № 91 з 21.05.2005 року.

Згідно ст. ст. 121, 122
Кримінально-виконавчого кодексу
України ( в редакції, що була чинною на
час виникнення правовідносин, з
приводу яких є спір між сторонами
справи) із засуджених осіб, які на час
відбування покарання є пенсіонерами за
особистою заявою засудженого органами
Пенсійного фонду України пенсія
перераховується за місцем відбування
покарання пенсіонера із неї
відшкодовуються витрати на його
утримання у випраній колонії
(харчування, речове майно, комунальні
послуги). При цьому не менше 25% пенсії
зараховується на особовий рахунок
засудженого.

Враховуючи вимоги вищенаведених
норм права, копію довідки № 3326/10/30 від
10.02.2014 року Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про те, що
ОСОБА_5 перебуває на обліку в даному
управлінні з 01.01.2007 року та отримує
пенсію за вислугою років згідно Закону
України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" (а.с. 24),
відсутність заяви ОСОБА_5 про
перерахування пенсії за місцем
відбування покарання, розрахунку
заборгованості за комунально-побутові
послуги та харчування (а.с. 17, 18, 19) суд
правомірно стягнув з ОСОБА_5 кошти на
відшкодування заборгованості за
комунально-побутові послуги та
харчування.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин. Ст. 17 КАС
України визначено юрисдикцію
адміністративних судів щодо вирішення
адміністративних справ. Отже, виходячи
з вимог позовної заяви про стягнення з
засудженого витрат на харчування та
комунально-побутові послуги, не
вбачається публічно-правовий спір, в
розумінні ст. 17 КАС України, а тому
доводи апеляційної скарги про
непідсудність даної справи суду
загальної юрисдикції не заслуговують
на увагу.

Доводи апелянта на безпідставне
посилання у рішенні суду про
засудження його за злочин,
передбачений конкретними статтями
Кримінального Кодексу України, та
виключення з тексту рішення вказівки
на це, спростовуються вироком
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23.12.2004 року, який є чинним на
даний час. Щодо порушення прав
апелянта, які передбачені ст. 61
Конституції України, то дана стаття не
має ніякого відношення до спору, що
виник між сторонами.

Не є підставою для скасування
рішення також посилання апелянта на
те, що він працює 2 години в день на
благоустрій колонії та не отримує за це
заробітну платню, оскільки це не є
предметом даного позову, як і факт
наявності хворої дружини, яка потребує
його матеріальної допомоги, так як це
не є підставою для звільнення
відповідача від оплати витрат на
харчування та комунально-побутові
послуги відповідно до вимог ст. 115 КВК
України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Менського районного суду
Чернігівської області від 15 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: