Єдиний унікальний номер 225/4271/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4434/2014
Головуючий в 1 інстанції Андреєв
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ларіної
Н.О.,

суддів Зінов'євої
А.Г., Принцевської В.П.

при секретарі
Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу обласного комунального
підприємства
„Донецьктеплокомуненерго" на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 04 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до обласного комунального
підприємства
„Донецьктеплокомуненерго" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 04 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково:
стягнуто з відповідача на користь
позивача у відшкодування матеріальної
шкоди 532,53 грн., у відшкодування
моральної шкоди 2000,00 грн.; вирішено
питання про стягнення судового збору.;
у задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Зазначене рішення оскаржив відповідач,
в апеляційній скарзі просив рішення
суду першої інстанції скасувати,
оскільки воно не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що на підтвердження
зазначених у позовній заяві фактів не
надано жодного доказу. На адресу
відповідача 25 липня 2013 року з
Дзержинського міського суду Донецької
області надійшла вищевказана позовна
заява. Вказує, що до моменту
надходження на адресу відповідача
позовної заяви про даний випадок не
було ніякої інформації, позивач, його
представники або родичі ні у письмовій,
ні в усній формі до відповідача не
звертались. Крім того, зазначає, що у
додатках до позовної заяви немає
доказів, які б свідчили про факт
падіння, а саме: де, коли та за яких умов
і в якому місці воно сталось,
фотоматеріали, додані до позовної
заяви, не містять дату, час та не дають
можливості ідентифікувати дані,
викладені позивачем, більш того, вони
зроблені на іншій трасі, а не на місці
падіння.

Вказує, що 25 липня 2013 року було видано
наказ на підприємстві «Про проведення
службового розслідування за позовною
заявою, яка надійшла», копію
зазначеного наказу та пояснювальних
працівників котельної 165 кварталу було
додано до матеріалів справи. В свою
чергу, відповідач направив відповідні
запити для більш детального вивчення
даного факту, якщо такий мав місце, на
адресу головного лікаря ЦМЛ м.
Дзержинська та головного лікаря
станції швидкої медичної допомоги м.
Горлівки, проте, відповідно до п. 1 ст. 16
Закону України «Про захист
персональних даних», відповідачу було
відмовлено у наданні вказаної
інформації.

Також апелянт зазначає, що за весь час
розгляду судом даної справи сам
позивач до судових засідань жодного
разу не з'явився, не дивлячись на
неодноразові клопотання відповідача
про його виклик до суду, тоді як своєю
появою він міг підтвердити позовні
вимоги, у зв'язку з чим апелянт вважає
недоведеною наявність факту вказаної
події.

Крім того, падіння позивача
спростовується поясненнями майстра
котельної 165 кварталу, у яких вказано,
що висота насипу біля траншеї складає
не менше ніж 1-1,2 м, подія сталась у
світлий час доби. Майстер котельної
надав суду Журнал нарядів, у якому
відмічаються всі наряди на здійснення
робіт, також відмічені і наряди на
встановлення огорожі протягом всього
ремонтного періоду за необхідності.Як
було зазначено представником позивача
у судовому засіданні, позивач мав
раніше онкологічне захворювання -
пухлину головного мозку, у зв'язку з чим
мав інвалідність, на момент падіння
знаходився в стані алкогольного
сп'яніння, що підтверджується
матеріалами справи, тому апелянт
вважає, що це могло викликати
головокружіння та галюцинації.

Крім того, свідок ОСОБА_2 бачила лише
людину, якій надавали допомогу
працівники швидкої медичної допомоги,
пояснень щодо наявності огорожі
траншеї вона не давала. Свідок ОСОБА_3
допомагав витягти позивача з ями,
проте, жоден свідок не бачив, як він
туди потрапив.

На думку апелянта, обставини справи
залишились належним чином не
встановленими. Скальпована рана голови
невідомого походження, немає висновку
медичного експерта про
причинно-наслідковий зв'язок між
падінням та раною. Вважає, що тільки
проведення медичної експертизи могло б
внести ясність у справу.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні
зазначено, що, згідно з довідкою № 1858
від 22 липня 2013 року, позивач поніс
матеріальні затрати на медикаменти у
сумі 532,53 грн., але даний документ не є
довідкою затрат, оскільки це відповідь
головного лікаря ЦМЛ м. Дзержинська
адвокату ОСОБА_4, печатку аптеки № 21
Донбаської фармацевтичної компанії не
можна приймати як підтвердження
придбання медикаментів за відсутності
фіскального чеку.

Крім того, вказує, що ні позивач, ні його
представник не надали суду доказів
прямої вини відповідача. Викликає
сумнів у апелянта і підпис позивача на
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити, рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Позивач засідання апеляційного суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином -
листом з повідомленням за адресою
зазначеною в позовній заяві, тому суд
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
розглянув справу без участі .

Заслухавши доповідь судді, заслухавши
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, рішення суду залишити без
змін, за таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Оскільки позивачем
часткова відмова в задоволенні
позовних вимог не оскаржена, тому в
зазначеній частині рішення суду не
перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно визначив правовідносини, які
склалися між сторонами і надав їм
відповідну оцінку.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

У відповідності до п. 6.4.2, 10.1.2,10.1.3
«Системи стандартів безпеки праці.
Охорона праці і промислова безпека у
будівництві. ДБН А. 3.2-2-2009»: планування,
організацію і виконання земляних
робіт необхідно здійснювати згідно з
вимогами СНиП 3.02.01.; під час виконання
земляних робіт необхідно
дотримуватися вимог безпеки та охорони
праці цього об'єкта, будівельні
майданчики та виробничі дільниці
повинні бути огороджені згідно ГОСТ
23407.

За вимогами ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Судом першої інстанції встановлено, що
у відповідності до довідки № 160
позивачу встановлено діагноз обширна
скальпована рана голови, закритий
перелом правої ключиці, забій грудної
клітини справа, алкогольне сп'яніння 0,6
проміле (а.с. 5).

Підтверджено матеріалами справи та
встановлено судом першої інстанції з
довідок та відповідей станції швидкої
допомоги м. Горлівка та ЦМЛ м.
Дзержинськ, що виклик карети швидкої
надійшов на адресу м. Дзержинськ, с.
Кірове, вул. Юності, біля котельні у ямі
знаходився позивач (а.с. 39, 40).

Судом першої інстанції встановлено та
доведено матеріалами справи, що
відповідач порушив встановлені
стандарти, а саме не огородив належним
чином траншею, внаслідок чого позивач
отримав ушкодження здоров'я (а.с. 6-9).

Також, судом першої інстанції з довідки
№ 1858 від 22 липня 2013 року ЦМЛ м.
Дзержинськ, встановлено, що позивачем
понесені матеріальні витрати на
медикаменти у розмірі 532,53 грн. (а.с. 27).

Задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем порушено встановлені
стандарти щодо належного огородження
траншеї, внаслідок чого позивач
отримав ушкодження здоров'я та розмір
матеріальної шкоди позивачем доведено.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції врахував відчуття
позивачем постійного дискомфорту та
фізичного болю, порушення його
нормальних життєвих зв'язків,
неможливість ведення попереднього
способу життя, в цілому зміни життя
позивача не на краще. Разом з тим,
визнав вимогу позивача про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 500 000,00 грн. завищеною. Керуючись
ст. 41 Міжнародної конвенції про захист
прав людини та основних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), з урахуванням
глибини фізичних та моральних
страждань, погіршення стану здоров'я,
порушення звичних життєвих зв'язків,
керуючись принципом розумності та
справедливості, розмір моральної шкоди
визначив у 2 000,00 грн.

З зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вина відповідача щодо
неналежного огородження траншеї,
внаслідок чого позивач отримав
ушкодження здоров'я встановлена,
розмір матеріальної шкоди доведений,
стягнутий розмір моральної шкоди
відповідає принципом розумності та
справедливості.

Доводи апеляційної скарги щодо не
наданні доказів позивачем, апеляційний
суд приймає критично, оскільки
звертаючись до суду позивачем надано
та за клопотанням сторін судом
витребувано достатньо доказів, які
судом оцінені та підтверджують позовні
вимоги. Крім того, діючим
законодавством не передбачено
обов'язків досудовий порядок звернення
позивача до відповідача. Інших доказів,
що падіння позивача відбулось не на
теплотрасі, яка підвідомча
відповідачу, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо
проведення відповідачем службового
розслідування за позовною заявою та не
наданні відповідачу доказів ЦМЛ м.
Дзержинська станції швидкої медичної
допомоги м. Горлівки, апеляційний суд
приймає критично, оскільки всі
заявлені клопотання про витребування
доказів судом першої інстанції
виконані, інших клопотань не надходило.
Крім того у матеріалах справи наявні
відповіді зазначених лікувальних
закладів. Як вбачається з наданих
відповідачем пояснювальних - 05 липня
2013 року по закінченні робочого дня
працівниками відповідача встановлено
огорожу з підручного гілля та
проволоки, яка перед початком роботи 08
липня 2013 року була порушена та валялась
на землі, охорона тимчасово відкритої
частини теплотраси не встановлювалась.
Такі дані, викладені у пояснювальних та
інші докази (довідки з лікарень,
пояснення свідків) по справі
підтверджують факти викладені в позові
щодо місця нещасного випадку з
позивачем.

Доводи апеляційної скарги щодо не явки
позивача особисто для надання
пояснень, апеляційний суд приймає
критично, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи - інтереси позивача
за довіреністю (посвідченою
нотаріусом) захищав його представник,
що відповідає діючим нормам
законодавства. Крім того, в матеріалах
справи наявна відповідь головного
лікаря ЦМЛ м. Дзержинська з якої
вбачається, що позивач знаходиться на
стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні 0 11 січня по
21 січня 2014 року, його хвороба є тяжкою,
тривалою та перешкоджає участі у
справі в якості позивача (а.с. 64).

Доводи апеляційної скарги та
висловлені представником відповідача
в судовому засіданні щодо сумнівності
підпису позову саме ОСОБА_1,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки доказів щодо підписання
позовної заяви не позивачем суду не
надано.

Доводи апеляційної скарги що падіння
позивача спростовується поясненнями
майстра котельної 165 кварталу, у яких
вказано, що висота насипу біля траншеї
складає не менше ніж 1-1,2 м, апеляційний
суд приймає критично, оскільки висота
насипу біля траншеї як і наявність
відмічених нарядів на встановлення
огорожі та встановлення огорожі з
гілля біля траншеї не спростовує
наявність отриманих позивачем при
падінні в траншею травм.

Доводи апеляційної скарги що тільки
проведення медичної експертизи могло б
внести ясність у справу, апеляційний
суд приймає критично, оскільки як
встановлено з пояснень представника
відповідача, даних в судовому
засіданні апеляційного суду, факт
знаходження на лікуванні позивача -
відповідачем не оспорено, клопотання
про призначення експертизи для
встановлення причинного зв'язку висоти
насипу траншеї з тяжкістю отриманих
травм або іншої експертизи
відповідачем не заявлено в суді першої
інстанції, такого клопотання не
заявлено і в апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги щодо
наявності в позивача раніше
встановленого онкологічного
захворювання - пухлину головного мозку,
у зв'язку з чим мав інвалідність, та
знаходження в стані алкогольного
сп'яніння, що це могло викликати
головокружіння та галюцинації,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки наявність в позивача
онкологічного захворювання, чи
знаходження в стані легкого
алкогольного сп'яніння не позбавляє
відповідача виконання своїх обов'язків
по встановленню належної огорожі біля
вскритої теплотраси та не спростовує
інших доказів про виявлення
травмованого позивача саме в траншеї
теплотраси відповідача. Наявність
галюцинації чи головокружіння в
позивача до падіння суду не доведено.

Доводи апеляційної скарги щодо
пояснень свідків, апеляційний суд
приймає критично, оскільки з
технічного запису процесу вбачається,
що свідок ОСОБА_3 допомагав витягти
позивача з ями. Доказів, що відносно
позивача скоєно напад чи насильницьке
скинуто до траншеї відповідача - суду
не надано, такі посилання відповідачем
не доведені.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності фіскального чеку на
придбання ліків оскільки невідомо, хто
провів даний розрахунок, відсутній
підпис особи, яка здійснила розрахунок,
прізвище, ім'я, по батькові, посада, чи
мала ця особа право ставити печатку та
проводити розрахунок, апеляційний суд
приймає критично, оскільки відсутність
фіскального чеку не спростовує даних,
встановлених судом з відповідді
головного лікаря ЦМЛ м.Дзержинськ. З
якої вбачається перелік призначення
медикаментів, що застосовані при
лікуванні позивача, які він придбав за
власний рахунок. Вартість ходунків при
постановленні рішення судом не
враховувалась. Відповідачем не
спростовані дані щодо ціни призначених
лікарем медикаментів, яка зазначена в
згаданій відповіді та посвідчена
печаткою аптеки № 21, інших доказів суду
не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо не
доведеності прямої вини відповідача,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки така вина у порушенні
відповідачем стандартів щодо
огородження траншеї, у зв'язку із чим
позивач отримав ушкодження здоров'я,
встановлена судом першої інстанції та
не спростовано відповідачем.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно встановив
обставини справи, наданим сторонами
доказам дав правильну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1,
315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обласного
комунального підприємства
„Донецьктеплокомуненерго" відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Суддя: