Справа № 602/469/14-ц
Провадження № 2/602/176/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. Лановецький
районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого
Радосюка А. В.

при секретарі
Костюк О. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ланівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
на її утриманні перебувають
неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які потребують
матеріальної допомоги, а відповідач,
що є батьком дітей, ухиляється від
надання такої матеріальної допомоги на
їх утримання, хоча працює, має
регулярний дохід і за станом здоров'я
може надавати матеріальну допомогу, а
тому позивач просить суд стягнути з
відповідача аліменти на утримання
неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки
від заробітку (доходу) відповідача, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з дати подання позову і до
досягнення дітьми повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, хоча про день, час і місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, однак на адресу суду
від неї поступила заява, в якій вона
просить суд розгляд справи проводити у
її відсутності, позовні вимоги
підтримує з мотивів, викладених в
позовній заяві, не заперечує щодо
заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча про день, час і місце
розгляду справи був двічі повідомлений
належним чином. Не надійшло від
відповідача і заяви про розгляд справи
за його відсутності чи про причини
неявки в судове засідання. Відповідно
до ст.224 ЦПК України суд вважає за
доцільне проводити заочний розгляд
даної справи.

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши здобуті під час
судового засідання докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення.

Так, судом встановлено наступні факти:

Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, що стверджується копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1,
виданого 23 січня 2007 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Лановецького районного управління
юстиції Тернопільської області (а.с.4),
та копією свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2, виданого 15 квітня 2011 року
Якимівською сільською радою
Лановецького району Тернопільської
області (а.с.5).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають спільно з
позивачем ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 та
знаходяться на її утриманні, що
підтверджується Актом обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від
19.05.2014 року №372 (а.с.7) та довідкою про
склад сім'ї від 19.05.2014 року №371, виданою
Якимівською сільською радою
Лановецького району Тернопільської
області (а.с.6).

Згідно довідки про доходи №61, виданої
21.05.2014 року приватним підприємством
«Прогрес-К», відповідач ОСОБА_2 працює
на вказаному підприємстві
різноробочим і його дохід за листопад
2013 року - квітень 2014 року становить 13104
грн. (а.с.8).

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненнями фізичних та юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених стеттею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають ті
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і
(або) натуральній формі. За рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі. Частка
заробітку (доходу) матері, батька,
яка буде стягуватися як аліменти на
дитину, визначається судом.

В силу вимог положень ст. 141 СК України
мати і батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини.

Мінімальний розмір на одну дитину у
відповідності до ст.182 СК України не
може бути меншим ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції
про права дитини, ратифікованої
Постановою Верховної Ради Української
РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7,
8 ст.7 СК України, під час вирішення
будь-яких питань щодо дітей суд повинен
виходити з якнайкращого забезпечення
інтересів дітей.

Як вбачається із пояснень позивача,
наданих нею в судовому засіданні, та
матеріалів справи, відповідач
матеріальну допомогу на утримання
дітей не надає, хоча має нерегулярний
мінливий дохід.

Таким чином, беручи до уваги те, що
вищенаведені встановлені судом
обставини свідчать про те, що
відповідач в добровільному порядку
належного матеріального утримання
дітей не надає, а також враховуючи
майнове становище відповідача, який
працює, має регулярний дохід, ненадання
суду відомостей відповідачем про свій
стан здоров'я та наявність інших
утриманців, беручи до уваги норму
законодавства про рівні обов'язки
батьків щодо утримання дитини,
виходячи з забезпечення інтересів
дітей, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення, в зв`язку з чим необхідно
стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на
утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в
розмірі 1/3 частки з усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 21 травня 2014 року та до досягнення
дітьми повноліття.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд, також
вважає за необхідне стягнути з
ОСОБА_2 в користь держави 243 гривні 60
копійок судового збору.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213 - 215, 224, 292, 367 ЦПК
України, ст.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на
утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 21 травня
2014 року та до досягнення дітьми
повноліття.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 243
гривні 60 копійок судового збору,
перерахувавши його у Головне
управління державного казначейства
України у Тернопільській області, р/р
0347, код одержувача 37377870, МФО 838012,
призначення платежу: "Судовий збір за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, Лановецький
районний суд Тернопільської області,
".

Вказане заочне рішення суду може бути
переглянуте Лановецьким районним
судом Тернопільської області за
письмовою заявою відповідача, яку слід
подати до суду протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення суду.

Дане рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Тернопільської
області через Лановецький районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Дане рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: А. В. Радосюк