У х в а л а

іменем україни

5 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М., Штелик С.П., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кей
колект» до ОСОБА_4, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фратеко»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк»)
звернулося до суду з позовом про
солідарне стягнення з ОСОБА_4 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фратеко» (далі - ТОВ
«Фратеко») заборгованості за кредитним
договором у розмірі 187 041,09 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 28 травня 2010
року було еквівалентно 1 482 319,32 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 квітня 2012 року до участі у
справі залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей колект» (далі -
ТОВ «Кей колект») як правонаступника
ПАТ «Укрсиббанк».

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 11 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 5 лютого
2014 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 і ТОВ
«Фратеко» суму боргу за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 13 вересня 2007 року в розмірі 187 041,09
доларів США, що за курсом НБУ станом на
28 травня 2010 року еквівалентно 1 482 319,32
грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погодившись із зазначеними судовими
рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просив скасувати оскаржувані судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Згідно з часиною 1 статті 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК
України за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року
ПАТ «Укрсиббанк» і ТОВ «Кей колект»
укладено договір факторингу № 1, за
умовами якого товариство придбало у
банку права вимоги, обсяг яких
визначений у Додатку № 1, зокрема право
вимоги за кредитним договором №
від 13 вересня 2007 року, укладеним між
банком та ОСОБА_4 (а.с. 174-180).

Таким чином, відступлення права вимоги
за кредитним договором відбулося під
час розгляду справи за позовом ПАТ
«Укрсиббанк». Ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 10 квітня 2012
року до участі у справі було залучено
ТОВ «Кей колект» як правонаступника
ПАТ «Укрсиббанк».

Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні
(частина 2 статті 517 ЦК України).

Доводи ОСОБА_4 про те, що йому не було
відомо про відступлення права вимоги, а
докази, надані на підтвердження цього,
є неналежними - безпідставні, та
спростовується наявними у матеріалах
справи документами, які свідчать про
те, що ОСОБА_4 ознайомлювався з ними
протягом судового розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 1082 ЦК України
боржник має право вимагати від фактора
надання йому в розумний строк доказів
того, що відступлення права грошової
вимоги факторові справді мало місце.
Якщо фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК
України якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Між тим судом встановлено, що
зобов'язання за кредитним договором не
виконано ні на користь первісного, ні
на користь нового кредитора. Крім цього
розмір заборгованості відповідачами, у
порушення вимог статті 60 ЦПК України,
належним чином не спростовано, а вимоги
про визнання договору факторингу не
заявлялися.

Інші наведені в касаційній скарзі
доводи висновків судів не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та порушення
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 11 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 5 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:В.М.
Коротун С.П. Штелик