Номер провадження: 22-ц/785/5421/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
______________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І.,
суддів Доценко Л.І., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання
Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної акціонерної компанії
"Укрмедпром", Дочірнього підприємства
«Біостимулятор» Державної акціонерної
компанії "Укрмедпром", третя особа -
Одеське обласне відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про стягнення
заробітної плати за вимушений прогул,
боргу за неоплаченими листками
непрацездатності та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернувся ОСОБА_2 з позовом до
Державної акціонерної компанії
«Укрмедпром», Дочірнього підприємства
«Біостимулятор» Державної акціонерної
компанії «Укрмедпром», третя особа -
Одеське обласне відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про стягнення
заробітної плати за вимушений прогул,
боргу за неоплаченими листками
непрацездатності та моральної шкоди. В
обґрунтуванні позову посилався на те,
що наказом від 07 червня 2012 року його
призначено на посаду директора
Дочірнього підприємства
«Біостимулятор» ДАК «УКРМЕДПРОМ» та
укладено контракт № 1-ДП від 20.06.2012 року
строком дії до 20.06.2013 року. В період з
03.04.2013 року по 12.04.2013 року; з 15.04.2013 року
до 27.04.2013 року; з 29.04.2013 року до 31.05.2013
року позивач знаходився на лікуванні,
що підтверджується виданими листками
непрацездатності. 03.06.2013 року ДП
«Біостимулятор» ДАК «УКРМЕДПРОМ» не
допустило позивача до роботи та в
подальшому повідомило, що він
звільнений з посади директора та не
перебуває у трудових відносинах з
підприємством. В період з 05.06.2013 року по
14.06.2013 року позивач проходив лікування
та знаходився на лікарняному, що також
підтверджується виданими листками
непрацездатності. 20.08.2013 року позивачу
встановлена інвалідність 3-ої групи та
призначено пенсійне забезпечення.
Оскільки, при звільнені позивача, з ним
не проведені відповідні розрахунки за
листками непрацездатності, не сплачена
заробітна плата за вимушений прогул з
03.06.2013 року, грошова допомога при виході
на пенсію, він вимушений звернутись з
позовом до суду. Також незаконними
діями відповідача ДП «Біостимулятор»
ДАК «УКРМЕДПРОМ» позивачу завдана
моральна шкода, розмір якої він оцінює
в 10 000,00 гривень. Позивач просив суд
стягнути з ДП «Біостимулятор» ДАК
«УКРМЕДПРОМ» заробітну плату за
вимушений прогул в розмірі 24 000,00
гривень; допомогу з тимчасової втрати
працездатності за період з 03.04.2013 року
до 12.04.2013 року в розмірі 660,25 гривень;
моральну шкоду в сумі 10 000,00 гривень;
зобов'язати ДП «Біостимулятор» ДАК
«УКРМЕДПРОМ» виплатити на користь
позивача допомогу з тимчасової втрати
непрацездатності за період з 09.04.2013
року до 12.04.2013 року; з 15.04.2013 року до
27.04.2013 року; з 29.04.2013 року до 31.05.2013 року в
сумі 4489,70 гривень за рахунок внесків
Фонду соціального страхування з
тимчасової втратити працездатності;
стягнути з ДАК «УКРМЕДПРОМ» на користь
позивача грошову допомогу при виході
на пенсію в сумі 20 000,00 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 квітня 2014 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державної акціонерної компанії
«Укрмедпром», Дочірнього підприємства
«Біостимулятор» Державної акціонерної
компанії «Укрмедпром», третя особа -
Одеське обласне відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про стягнення
заробітної плати за вимушений прогул,
боргу за неоплаченими листками
непрацездатності та моральної шкоди.

18.04.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 10 квітня 2014
року. В обґрунтування апеляційної
скарги посилався на те, що судом першої
інстанції в рішенні стверджується, що
звільнення відбулося на підставі
Наказу ДАК «УКРМЕДПРОМ» №6-ДП від 09.04.2013
року в день закінчення періоду
непрацездатності позивача. При цьому,
судом враховується та обставина, що
листок непрацездатності №475479 за
період з 03.04.2013 року до 12.04.2013 року
визнаний Одеським обласним
відділенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності експертною оцінкою
медичної документації за місцем видачі
листків непрацездатності виданий
необґрунтовано (лист №01-141306 від 03.06.2013
року). Але судом всі обставини визнання
такого листка «виданого
необґрунтовано» не встановлено, оцінка
їм не надана. Теж саме стосується інших
листків непрацездатності. До того ж,
про існування Наказу ДАК «УКРМЕДПРОМ»
№6-ДП від 09.04.2013 року позивачу нічого
відомо не було, поштову кореспонденцію
з таким наказом йому не вручали,
позивач не мав змоги оскаржити
вказаний наказ у встановленому
порядку. Крім того, апелянт посилався
на те, що відповідачем не було надано
суду відповідних доказів підпису
позивача про отримання грошових
коштів. Також судом не зазначено чому
та у зв'язку з чим позивач вийшов на
пенсію, тобто судом не було розглянуто
питання заподіяння та відповідне
обґрунтування позивача щодо моральної
шкоди.

В останнє судове засідання позивач та
його представник не з'явились, про час
та місце проведення судового засідання
повідомлялись належним чином. Згідно
з ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони,
яка сповіщена про день і час розгляду
справи не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги.

Представники відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували, подали письмові
пояснення та заперечення щодо обставин
справи та доводів апеляційної скарги,
які були приєднані до матеріалів
справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарги, пояснення представників
відповідачів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 квітня 2014 року залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Приймаючи рішення по справі та
відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
підстав передбачених законом для
задоволення позовних вимог не було.
Колегія суддів видхиляючи доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідним зазначити наступне.

Судом першої інстанції було
встановлено, що контрактом № 1-ДП
укладеним 20 червня 2012 року ОСОБА_2 був
призначений на посаду директора
Дочірнього підприємства
«Біостимулятор» ДАК «УКРМЕДПРОМ» на
термін з 20 червня 2012 року по 20 червня 2013
року (а.с. 8-14).

Наказом ДАК «УКРМЕДПРОМ» № 6-ДП від 09
квітня 2013 року ОСОБА_2 звільнений з
посади директора ДП «Біостимулятор»
ДАК «УКРМЕДПРОМ» за п. 8 ст. 36 КЗпП
України (на підставі, передбаченій
контрактом з керівником підприємства,
що є у державній власності) в день
закінчення періоду його тимчасової
непрацездатності (а.с. 66).

Приймаючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що звільнення
відбулося на підставі Наказу ДАК
«УКРМЕДПРОМ» №6-ДП від 09.04.2013 року в
день закінчення періоду
непрацездатності позивача з позивачем
було проведено повний розрахунок (а.с.
84,86-89). При цьому, роботодавцем була
враховано, що листок непрацездатності
№475479 за період з 03.04.2013 року до 12.04.2013
року визнаний Одеським обласним
відділенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності експертною оцінкою
медичної документації за місцем видачі
листків непрацездатності виданий
необґрунтовано (лист №01-141306 від 03.06.2013
року - а.с. 94). Відповідно відповідач
здійснив звільнення позивача з 26
квітня 2013 року, при наказ про
звільнення позивачем не оскаржувався.

При цьому, відповідно вимог ст.ст. 213-215
ЦПК України суд першої інстанції
обґрунтовано послався на те, що в
період з 03.04.2013 року по 12.04.2013 року; з
15.04.2013 року до 27.04.2013 року; з 29.04.2013 року
до 15.05.2013 року; з 18.05.2013 року до 01 червня
2013 року позивач знаходився на
лікарняному, що підтверджується
виданими листками непрацездатності №
475479; № 404565, № 731069; № 731909 (а.с. 17-18).
Проведеною Одеським обласним
відділенням Фонду соціального
страхування з тимчасової втратити
працездатності експертною оцінкою
медичної документації за місцем видачі
листків непрацездатності, встановлено,
що листок непрацездатності № 475479
виданий на ім'я ОСОБА_2 за період з 03.04.2013
року до 12.04.2013 року визнаний таким, що
виданий необґрунтовано (лист № 01-141306
від 03.06.2013 року) (а.с. 94), що є підставою
для відмови в призначенні допомоги по
тимчасовій непрацездатності, у зв'язку
з чим, в задоволенні позовної вимоги
про стягнення допомоги з тимчасової
втрати працездатності за період з
03.04.2013 року до 12.04.2013 року в розмірі 660,25
гривень слід відмовити. За
результатами перевірки
обґрунтованості видачі та продовження
виданого листка непрацездатності №
404565 за період з 15.04.2013 року до 27.04.2013
року, проведеної на підставі ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
встановлено, що листок
непрацездатності № 404565 виданий на ім'я
позивача обґрунтовано, при цьому
позивач, перебуваючи на стаціонарному
лікуванні 25 і 26 квітня 2013 року
порушував стаціонарній режим,
залишаючи лікарняний заклад без
дозволу лікаря (а.с. 98-99).

Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
застраховані особи, які в період
отримання допомоги по тимчасовій
непрацездатності порушують режим,
встановлений для них лікарем втрачають
право на цю допомогу з дня допущення
порушення.

Таким чином, допомога з тимчасової
втрати працездатності за листком
непрацездатності № 404565 підлягає
виплаті без урахування 25 та 26 квітня 2013
року.

Згідно відомості нарахування коштів №
67 від 28 лютого 2014 року допомога з
тимчасової втрати працездатності за
листком непрацездатності № 404565
нарахована та виплачена позивачу у
розмірі 494,97 гривень, що є підставою для
відмови в задоволенні позовних вимог
про зобов'язаня ДП «Біостимулятор» ДАК
«УКРМЕДПРОМ» виплатити на користь
позивача допомогу з тимчасової втрати
непрацездатності за період з 15.04.2013
року до 27.04.2013 року.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що 25 квітня 2013 року,
порушуючи встановлений лікарем режим
лікування, ОСОБА_2 вийшов на роботу, був
протабельований з нарахуванням
заробітної плати, приступив до
виконання посадових обов'язків
директора ДП «Біостимулятор» ДАК
«УКРМЕДПРОМ», що підтверджується
поданим до відділення ПАТ «Укрсиббанк»
власноруч підписаним платіжним
дорученням (а.с. 83), а також відповіддю
банку (а.с. 68-69).

Крім того, на спростування доводів
апеляційної скарги до матеріалів
справи було приєднано пояснення
представника третьої особи - Одеське
обласне відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (а.с. 204), а в матеріалах
справи знаходиться лист від 07.02.2014 р. за
№ 109-01-09-259, в якому надана розгорнута
відповідь щодо порядку оцінки
лікарняних та документів, які були
проаналізовані працівниками третьої
особи при підготовки висновку щодо
необгрунтованості видачі листків
непрацездатності (а.с. 98-99). При цьому,
самі результати перевірки щодо
обґрунтованості видачі листів
непрацездатності позивачем не
оскаржувалися. Цивільний процес
ґрунтується на засадах змагальності, а
тому доведення факту порушення
процедури визнання листків
непрацездатності виданими
безпідставно покладається на позивача
(ст.ст. 10, 60 ЦПК України).

Щодо посилань апелянта на те, що про
існування Наказу ДАК «УКРМЕДПРОМ»
№6-ДП від 09.04.2013 року позивачу нічого
відомо не було, поштову кореспонденцію
з таким наказом йому не вручали,
позивач не мав змоги оскаржити
вказаний наказ у встановленому
порядку, то таке твердження позивача
спростовується матеріалами справи,
зокрема на арк. справи 66 оборот,
міститься опис вкладення та копія
конверта про відправку поштової
кореспонденції. При цьому, позивач
реалізував своє право на звернення до
суду, самостійно визначив підстави та
предмет позову, тобто право на розгляд
його справи судом, гарантоване
Європейською конвенцією з прав людини
не було порушено.

Крім того, апелянт посилався на те, що
відповідачем не було надано суду
відповідних доказів підпису позивача
про отримання грошових коштів. Разом з
тим, до матеріалів справи відповідачем
було додано довідки про порядок та стан
розрахунку з позивачем (а.с. 84,86-89),
спростування яких повкладається на
позивача, який таким правом не
скористався.

Щодо доводу позивача, що судом першої
інстанції було зазначено чому та у
зв'язку з чим позивач вийшов на пенсію,
тобто судом не було розглянуто питання
заподіяння та відповідне
обґрунтування позивача щодо моральної
шкоди, то як вбачається з тексту
рішення, яке оскаржується суд першої
інстанції надав оцінку позовним
вимогам щодо стягнення грошової
допомоги згідно з пунктом 20 Контракту
№ 1-ДП від 20 червня 2012 року (а.с. 20), яким
передбачена виплата грошової допомоги
у розмірі 20 000,00 гривень у разі виходу
керівника на пенсію. У вказаній частині
апеляційна скарга доводів не містить.
При цьому, суд першої інстанції вірно
надав оцінку цим обставинам, вказуючи
на те, що позивач припинив трудові
відносини до виходу на пенсію з
відповідачем, а тому підстав в цій
частині задоволення позовних вимог не
має. Так само суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення моральної
шкоди вказав, що стороною позивача не
доведено завдання ДП «Біостимулятор»
ДАК «УКРМЕДПРОМ» моральної шкоди та
обґрунтування вказаної суми, а також
наявності причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням та вини
останнього в її заподіянні. Колегія
суддів вважає за необхідним зауважити,
що факт завдання моральної шкоди
пов'язується позивачем з порушенням
його трудових прав, що підтверджується
обґрунтуванням позову, а таких
порушень не було допущено
відповідачем, то підстав для
покладання обов'язку щодо
відшкодування моральної шкоди на
відповідача у суду першої інстанції не
було.

Таким чином, у рішенні суду першої
інстанції повно відображені обставини,
які мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки, які є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Суд розглянувши справу в
межах заявлених позивачем вимог, на
основі дотримання принципів
диспозитивності, змагальності
цивільному судочинства, всебічного та
повного дослідження обставин справи,
перевірки їх наданими сторонами
доказами, оцінивши їх у сукупності,
виконавши вимоги процесуального
закону, дійшов правильного висновку,
про необхідність відмови у задоволенні
позову.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не
знайшли своє підтвердження,
апеляційний суд відхиляє скаргу та
залишає рішення суду першої інстанції
на підставі ст. 308 ЦПК України без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 квітня 2014 року - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А.І.
Дрішлюк

Л.А. Гірняк

Л.І. Доценко