Справа № 1519/2-5412/11
Провадження № 2/521/113/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Роік Д. Я.

при секретарях - Гриценко А.С., Гречко
І.О., Чайковській О.В., Борисовій Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
шкоди, завданої затопленням
підвального приміщення, зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа:
комунальне підприємство ЖКС
«Хмельницький», про усунення перешкод
у здійсненні права власності, про
відшкодування шкоди завданої
внаслідок порушення честі та гідності,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_3, в якому просить стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в сумі
35731 грн. 00 коп., моральну шкоду в сумі 10000
грн. 00 коп. та судові витрати. У своєму
позові позивач вказує, що 18.06.2010 року
орендоване їм на підставі договору
оренди нежитлового приміщення № 95/70
від 21.08.2004 р., підвальне приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, було
затоплено, що підтверджується актом
огляду ділянки № 5 «КП ЖСК
Хмельницький» від 18.06.2010 р., затоплення
сталося в результаті недбалого
користування сантехнічними приладами
у приміщенні першого поверху, яке
належить ОСОБА_3.

Позивач вказує, що 23.02.2011 року трапилось
повторне затоплення з провини
відповідача підвального приміщення, що
підтверджується актом огляду ділянки
№ 5 «КП ЖСК Хмельницький» від 23.02.2011 р.,
де вказано, що в результаті потрапляння
води в освітлювальні прилади
приміщення сталося замикання
електропроводки, у зв'язку з чим,
приміщення опинилося без світла. В
результаті систематичного затоплення
відповідачем підвального приміщення,
що підтверджується відповідними
актами огляду ділянки № 5 «КП ЖСК
Хмельницький» та висновком будівельно
- технічної експертизи № 21-04/11 від 21.04.11
р., підвальне приміщення знаходиться у
жахливому стані.

Позивач вважає, що у зв'язку із
пошкодженням орендованого підвального
приміщення майна, йому завдана майнова
шкода, яка складає 35 731 грн., що
підтверджується висновком будівельно -
технічної експертизи № 21-04/11 від 21.04.2011
року та моральна шкода, яка є наслідком
протиправної поведінки відповідача у
розмірі 10000 грн.

Відповідачем був поданий до суду
зустрічний позов про відшкодування
шкоди завданої внаслідок порушення
честі та гідності, де зазначає, що у
результаті незаконних дій позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_3 спричинена моральна
шкода, яка полягає у порушенні честі та
гідності, який розповсюджує відомості,
які не відповідають дійсності, наклепи
про неодноразове залиття його
підвального приміщення. Моральну шкоду
оцінює у розмірі 60000 грн. 00 коп. та
понесення матеріальних витрат у
розмірі 10000 грн. за звернення до юриста
для надання юридичної допомоги.
Відповідно до уточненої зустрічної
позовної заяви, відповідач просить суд
зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_3 права власності
відносно належного приміщення першого
поверху, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом знаття самовільно
встановленої рекламної конструкції.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та просив його задовольнити,
оскільки вважає, що дійсно, відповідно
висновків акту від 18.06.2010р., акту від
23.02.2011р. та будівельно - технічної
експертизи № 21-04/11 від 21.04.2011 року,
ОСОБА_1 діями відповідача було
заподіяно матеріальну та моральну
шкоду, яка повинна бути відшкодована
відповідачем. Зустрічний позов вважав
безпідставним, оскільки в ньому ОСОБА_3
не довела факту заподіяння їй
моральної шкоди.

Представник відповідача про час та
дату судового засідання був належним
чином сповіщений, у судове засідання не
з'явився.

Вислухавши пояснення представника
позивача за первісним позовом та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що первісний позов підлягає
частковому задоволенню, зустрічний
позов не підлягає задоволенню, за
наступних обставин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно договору
оренди нежитлового приміщення № 95/70
від 21.08.2004 року. укладеного між
представництвом по управлінню
комунальною власністю міськради в
особі заступника начальника ОСОБА_6 та
приватним підприємцем ОСОБА_1, позивач
орендує підвальне приміщення, площею
96,4 кв.м., яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно акту приймання-передачі
приміщення від 21.08.2004 року, комісією
передано ОСОБА_1 приміщення площею 96,4
кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі розпорядження
міського голови №1137-01 від 21.08.2004 року.

Згідно нової редакції договору оренди
нежитлового приміщення № 95/70 від 21.08.2004
року (від 27.09.2005 року), за взаємною
згодою сторін вирішили укласти договір
оренди нежитлового приміщення № 95/70
від 21.08.2004 року у новій редакції.
Орендодавець в особі представництва по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради передала у
строкове платне користування, а
орендар ОСОБА_1 прийняв у строкове
платне користування нежилі підвальні
приміщення. загальною площею 134,3 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору про внесення змін № 1
до Нової редакції договору оренди
нежитлового приміщення № 95/70 від 21.08.2004
року, посвідченого 27.09.2005 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим № 3831 (від 21.02.2008 року),
Орендодавець в особі представництва по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради передала у
строкове платне користування, а
орендар ОСОБА_1 прийняв у строкове
платне користування нежилі підвальні
приміщення №520, загальною площею 157,1
кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Нежитлові приміщення першого поверху,
які знаходяться поверхом вище над
підвальним приміщенням позивача,
належить на праві власності ОСОБА_3 на
підставі договору дарування від 15.08.2009
р.

18.06.2010р. був складений акт комісією
Дільниці № 5 «КП ЖКС «Хмельницький» про
те, що відбулося затоплення
підвального приміщення, у результаті
недбалого користування сантехнічними
приладами у приміщенні першого
поверху, яке належить ОСОБА_3.

В результаті затоплення затоплено
стелю площею 2 кв.м., килимове покриття
площею 5 кв.м. Внаслідок затоплення при
проведенні ремонту на першому поверсі
сталося обвал стелі площею 1 кв.м. та
пішли тріщини по периметру підвалу.

23.02.2011 року був складений акт комісією
Дільниці № 5 «КП ЖКС «Хмельницький» у
зв'язку за повторним затопленням
підвального приміщення, де розташоване
ательє шкіряних виробів, яке належить
позивачу.

В результаті затоплення та потрапляння
води в освітлювальні прилади
приміщення сталося змикання
електропроводки, у зв'язку з чим,
приміщення опинилося без світла.

Відповідними актами огляду ділянки № 5
«КП ЖСК Хмельницький» та висновком
будівельно - технічного дослідження за
заявою ОСОБА_1 № 21-04/11, складеного 21.04.11
року, підвальне приміщення знаходиться
у такому стані: стіни у жовто - бурих
плямах, на стелі спостерігаються
тріщини, відшарування і обвалення
штукатурного шару, не має освітлення.
наповнювач між балочного простору,
який намокнув, потребує заміни на нову
звуко - теплоізоляцію, відповідно до
вимог чинного законодавства.

Згідно з висновком будівельно -
технічного дослідження за заявою
ОСОБА_1 № 21-04/11 від 21.04.2011р., на час
проведення експертизи у підвальному
приміщенні, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 вищезазначені пошкодження
виникли внаслідок затоплення. Вартість
ремонтно-відновлювальних робіт, які
необхідно виконати для усунення
пошкоджень, пов'язаних із затопленням в
квартирі і приведенням її в первинний
стан, в поточних цінах складає 35 731 грн.

Суд вважає, що затоплення підвального
приміщення позивача відбулося з вини
відповідачки, оскільки факт затоплення
підвального приміщення, підтверджений
актом від 18.06.2010 року, складеним
комісією ділянки № 5 «КП ЖКС
«Хмельницький» та актом від 23.02.2011 року
складеним комісією ділянки № 5 «КП ЖКС
«Хмельницький», на обслуговуванні
якого знаходиться будинок, у якому
позивач ОСОБА_1 орендує підвальне
приміщення та має у власності
нежитлове приміщення першого поверху
відповідач.

Позивач орендує підвальне приміщення,
а відповідачка має у власності
нежитлове приміщення на першому
поверсі. Інших приміщень над
підвальним приміщенням позивача, де
мало місто затоплення приміщень, немає.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права власності та
відшкодування моральної шкоди
завданої в наслідок порушенні честі та
гідності, витрат за надання юридичної
допомоги, судових витрат, не підлягають
до задоволення, виходячи з наступного.

Із змісту зустрічної позовної заяви
встановлено, що відповідно до
технічного паспорту від 27.05.2005 року,
технічного паспорту від 21.01.2008 року,
план підвальних приміщень, які
орендуються ОСОБА_1, мають суттєві
розбіжності, що підтверджує факт
самовільної реконструкції.

Суд вважає, що позивач за зустрічним
позовом не надав суду докази того, що
внаслідок проведення самовільної
реконструкції відповідачем за
зустрічним позовом було проведено
укріплення підлоги першого поверху
металевими балками, заведеними на
несущі конструкції, а для облегшення
підлоги, підлога робилась із
шпунтованої дошки та лінолеуму,
бетонні роботи при проведенні
капітального ремонту не проводились.

Також відповідно до зустрічної
позовної заяви зазначається, що факт і
підтвердження неможливості залиття
підвального приміщення ОСОБА_1 саме
18.06.2010 року спростовується актом № 4800
ТОВ «Інфоксводоканал» від 02.11.2009 року
та договором на водопостачання № 4940/3
від 06.09.2010 року, однак зазначені
документи до зустрічного позову ОСОБА_3
не були приєднані навіть в копіях, що
робить посилання на ним не
обгрунтованими.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 322 ЦК України
відповідач за первісним позовом, як
власник майна зобов'язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом. Не
належне виконання відповідачем свого
обов'язково вищезазначеної статті ЦК
України призвело до завдання
матеріальної шкоди позивачу.

При таких обставинах, відповідно до
вимог ст. 1166 ЦК України, відповідачка за
первісним позовом зобов'язана
відшкодувати позивачам майнову шкоду,
заподіяний з її вини.

Згідно з уточненої зустрічної позовної
заяви, зазначається, що ОСОБА_1
самовільно, без будь-якого дозволу КП
«Одесреклама», без наявності
технічного паспорту вивіски, на фасаді
стіни першого поверху, що належить
позивачу за зустрічним позовом на
праві приватної власності, розмістив
рекламну конструкцію та вивіску - щит
розміром (10*1*1) метр, а також чотири щити
розміром (0,8*1,6*1), що підтверджується
листом Управління реклами Одеської
міської ради № 976/02-01 ісх. від 23.06.2011
року.

Отримав припис про усунення порушень
від 02.06.2011 року. а саме демонтувати
рекламну конструкцію, ОСОБА_1 до
теперішнього часу цей припис не
виконав, що підтверджується відповіддю
Управління реклами Одеської міської
ради № 976/02-01 ісх. від 23.06.2011 року.

При тому, ОСОБА_1, самовільно
встановивши рекламну конструкцію на
фасадній стіні першого поверху,
належного ОСОБА_3 приміщення, не дає їй
належним чином розпорядитися своєю
власністю та провести капітальний
ремонт фасадної стіни приміщення та
покрасити його.

Зазначені обставини спростовуються
листом управління архітектури та
містобудування виконавчого комітету
Одеської міської ради № 12 від 29.01.2007
року, на ім'я СПД ОСОБА_1, згідно якого
зовнішній вигляд об'єкту торгівлі
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(ательє) для подальшої експлуатації
розглянуто, зовнішній вигляд вказаного
об'єкту відповідає сучасним вимогам
архітектури. На підставі наведеного,
управління архітектури та
містобудування вважає можливим
подальшу експлуатацію об'єкту. Також
згідно листа з зображенням зовнішнього
вигляду зовнішньої реклами за адресою
АДРЕСА_1, заперечень на установку
реклами не мали СПД ОСОБА_8 та ПП ОСОБА_9

Стосовно цього відповідно до
клопотання про залучення до матеріалів
справи додаткових доказів від позивача
за первісним позовом судом
встановлено, що згідно з фотофіксації -
фотографій, які додавалися до
вищезазначеного клопотання, станом на
момент розгляду справи рекламна
конструкція та вивіска - щит розміром
(10*1*1) метр, а також чотири щити розміром
(0,8*1,6*1) демонтовані.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму
Верховного суду України від 12.06.2009 р. № 2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», при розгляді справ у суді
першої інстанції відповідно до
положень статей 55, 124 Конституції
України та статті 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд вважає, оскільки до предмету
судового захисту входять саме
порушені, невизнані або оспорюванні
права, свободи чи інтереси особи, яка
звертається до суду, то на сьогоднішній
день у зв'язку з демонтуванням
рекламних конструкцій та вивісок
відсутні порушені права особи -
позивача за зустрічним позовом. Таким
чином у суду не має підстав задоволення
зустрічних позовних вимог у частині
усунення перешкод у здійсненні права
власності, так як відсутній предмет
судового спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Разом із тим, вказаним та іншими
законами не передбачено відшкодування
моральної шкоди особі за пред'явлення
до неї позову, який виявився
безпідставним.

Тому необхідно відмовити у задоволенні
зустрічного позову про стягнення
моральної шкоди з відповідача за
зустрічним позовом ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1167 ЦК України умовою
цивільно-правової відповідальності за
завдану фізичній особі моральну шкоду
є наявність вини особи, яка її завдала.
Також необхідною умовою виникнення
обставин, що витікають із спричинення
моральної шкоди є наявність цієї шкоди.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» при розгляді справ про
моральної (немайнової шкоди) та
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

В даному випадку ОСОБА_3 - позивачем за
зустрічним позовом, також не було
надано доказів заподіяння позивачеві
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру. Таким
чином судом не встановлено, що діями
ОСОБА_1 порушені будь-які майнові або
нематеріальні блага позивача за
зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 цього Кодексу до
судових витрат належать, зокрема,
витрати на правову допомогу.

Як передбачено ч. 1 ст. 56 ЦПК, правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання такої допомоги.

У матеріалах справи відсутні
документи, які свідчили б про те, що
позивач за зустрічним позовом сплатила
за надання юридичних послуг 10 тис. грн.
за одержану правову допомогу, а також,
що особа, яка надавала цю допомогу є
фахівцем у галузі права і за законом
має право надавати таку допомогу.

З вищезазначених підстав відмовити у
задоволенні зустрічного позову у
частині стягнення витрат за надання
юридичної допомоги та судові витрати у
розмірі 820 грн. - у зв'язку з
безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України,
відповідачка за первісним позовом
зобов'язана відшкодувати позивачам
майнову шкоду, заподіяний з її вини.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання щодо стягнення
моральної шкоди з відповідача за
первісним позовом, суд виходить з того,
що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині
є безпідставними, виходячи з
наступного.

Доводи позивача за первісним позовом
про стягнення моральної шкоди суд
вважає непереконливими, оскільки
наявні в матеріалах справи докази та
встановлені на їх підставі обставини
справи не підтверджують сукупність
необхідних складових для стягнення з
ОСОБА_3 моральної шкоди на користь
позивача за первісним позовом, а отже,
не дають і достатніх правових підстав
для задоволення позовних вимог в цій
частини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивачів
підлягають стягненню судові витрати.

Таким чином, стягненню з відповідачки
на користь позивача підлягає
матеріальна шкода у сумі 35 731 грн. та
судові витрати у сумі 487,6 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у сумі 35731 (тридцять
п'ять тисяч сімсот тридцять одна)
гривень та судові витрати у розмірі 487,6
грн.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у здійсненні права власності та
відшкодування моральної шкоди
завданої в наслідок порушення честі та
гідності відмовити в повному обсязі у
зв'язку з недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції, шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

17.12.2013