У х в а л а

іменем україни

3 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
повного товариства «Ломбард ТОВ
«Надал» і компанія» про зміну дати і
формулювання причин звільнення та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою повного товариства
«Ломбард ТОВ «Надал» і компанія» на
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 12 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 30 січня 2013 року працювала у
відповідача на посаді
експерта-оцінювача. 6 грудня 2013 року, у
зв'язку з різким погіршенням стану
здоров'я, вона потрапила до Ірпінського
пологового будинку, де перебувала на
стаціонарному лікуванні по 16 грудня 2013
року включно. 10 грудня 2013 року вона
отримала від відповідача електронне
повідомлення з проханням з'явитися на
роботу для пояснень причин відсутності
на робочому місці. Враховуючи
незадовільний стан здоров'я, позивач
направила на адресу роботодавця заяву
про звільнення з роботи за власним
бажанням за станом здоров'я та довідку
про її знаходження на лікуванні у
медичному закладі. 17 грудня 2013 року
наказом № 84-к її було звільнено з
займаної посади у зв'язку із втратою
довір'я до неї з боку керівництва на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.
Посилаючись на те, що її було звільнено
незаконно, просила змінити
формулювання причини звільнення та
стягнути з відповідача на її користь 3
000 грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 12 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 24 квітня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4
за наказом повного товариства «Ломбард
ТОВ «Надал» і компанія» № 84-к від 17
грудня 2013 року на підставі п. 2
ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою
довір'я до неї з боку керівнитцва
повного товариства «Ломбард ТОВ
«Надал» і компанія».

Змінено формулювання причин та дати
звільнення ОСОБА_4 з посади
експерта-оцінювача з 17 грудня 2013 року
згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку
із втратою довір'я до неї з боку
керівнитцва повного товариства
«Ломбард ТОВ «Надал» і компанія» на
формулювання «звільнити ОСОБА_4 з
посади експерта-оцінювача з 2 січня 2014
року за власним бажанням згідно ст. 38
КЗпП України.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі повне товариство
«Ломбард ТОВ «Надал» і компанія»
просить скасувати зазначені судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов та
визнаючи незаконним звільнення
позивача на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП
України, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що
відповідач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
вчинення позивачем умисних винних дій,
які б могли стати підставою для втрати
довір'я до неї з боку власника чи
уповноваженого ним органу. Змінюючи
формулювання причини звільнення, суд
дійшов правильного висновку, що
позивач скористалася правом,
передбаченим КЗпП України, та
надіслала на адресу відповідача
відповідну заяву про звільнення за
власним бажанням за станом здоров'я, а
також правильно визначив дату
звільнення, врахувавши, що з 17
грудня по 31 грудня 2013 року позивач
перебувала на лікарняному, що
підтверджується листком
непрацездатності.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
процесуального та матеріального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу повного товариства
«Ломбард ТОВ «Надал» і компанія»
відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 12 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 24 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко