АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4015/14
Справа № 635/1194/14ц
Головуючий 1 інст. - Юдін Є.О.
Р І ШЕ Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Кокоші В.В.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 24 квітня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про звільнення від сплати
заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду на підставі ст..197 СК України з
позовом до ОСОБА_4 про звільнення від
сплати заборгованості за аліментами у
сумі 5474,55 грн. станом на 11 лютого 2014
року.

На обґрунтування заявленого позову
ОСОБА_3 посилалась на те, що вона
одинока мати, виховує та утримує трьох
малолітніх дітей, отримує соціальну
допомогу у розмірі 1340 грн. та на кожну
дитину припадає по 447 грн., перебуває у
відпустці по догляду за дитиною,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та за матеріальним станом
не має можливості погасити
заборгованість за рахунок соціальної
допомоги, яку держава надає саме на
дітей.

ОСОБА_4 у письмових запереченнях
просила суд у позові дочки відмовити з
посиланням на тяжкі захворювання,
недостатність розміру пенсії на ліки
та лікування, а також на ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 27 березня 2013 року, якою відмовлено
ОСОБА_3 у розстроченні виконання
рішення суду про стягнення аліментів з
позивача на її утримання.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 24 квітня 2014
року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на підставність та
обґрунтованість заявленого позову,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення вимог
процесуального права при вирішенні
справи, рішення районного суду просить
скасувати та ухвалити нове рішення про
її звільнення від сплати
заборгованості по аліментах.

Дослідивши матеріали
справи,перевіривши доводи апеляційної
скарги, заперечення проти них, колегія
відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України
вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково, рішення
районного суду змінити з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 10 травня 2012
року стягнуто з ОСОБА_3 на користь її
матері ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/12
частини заробітку, щомісячно починаючи
з 9 лютого 2012 року. Згідно розрахунку
державного виконавця станом на 11
лютого 2014 року розмір заборгованості
по аліментам складає 5224,55 грн. Аліменти
сплачені у розмірі 250 грн.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 27 березня 2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
відстрочення виконання рішення суду
про стягнення аліментів на користь
ОСОБА_4 у зв'язку з тяжким матеріальним
та сімейним станом відмовлено за
відсутність підстав передбачених ст..373
ЦПК України.

Відмовляючи у позові про звільнення
від оплати заборгованості з посиланням
на цей висновок апеляційного суду, суд
першої інстанції виходив з того , зо
зазначені позивачем обставини не є
винятковими та те, що інтереси
одержувача аліментів підлягають
захисту у першу чергу для якого не
важливо з яких причин утворилась ця
заборгованість.

З таким висновком погодитись у повному
обсязі не можна.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим , таким, яким суд,
виконавши усі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Під час ухвалення рішення суд, за нормо.
ч.1 ст.214 цього Кодексу, вирішує питання
про наявність обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цим правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що
позов ОСОБА_3 заявлено на підставі ч.2
ст.197 СК України за нормою якого суд
може повністю або частково звільнити
платника аліментів від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла зв'язку з його хворобою
або іншою обставино., що має істотне
значення.

ОСОБА_3, згідно посвідчення від 6 травня
2011 року має право на пільги,
передбачені для багатодітних сімей,
має двох синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 2006 року
народження, донька ОСОБА_7 2011 року
народження, отримує соціальну допомогу
на дітей у розмірах визначених
законодавством,як одинока мати. Сім'я
перебуває на обліку районного
управління праці та соціального
захисту населення, як малозабезпечена.

Окрім цього позивач перебувала у
відпустці по догляду за донькою ОСОБА_7
з 2 липня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Про наявність будь-якої доходів крім
соціальної допомоги на дітей на
спростування доводів позивача
відповідачем у відповідності до ч.1 ст.60
ЦПК України не було надано суду.

Вирішуючи справу судом в порушення
вимог ст..212 ЦПК України вказаним
доказам не було надано належної оцінки
та не враховано те, що заборгованість
ОСОБА_3 виникла саме за час її
перебування у відпустці по догляду за
молодшим сином до його трирічного віку.

Крім того, із наданої медичної
документації синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6
вбачається, що діти страждають на
хронічні захворювання, перебувають на
обліку лікаря невропатолога, а донька
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 через захворювання
не може за станом здоров'я відвідувати
дошкільний дитячий заклад та за
висновком лікаря потребує догляду
матері, у зв'язку з чим позивач вимушена
перебувати з 6 квітня по 29 вересня 2014
року у відпустці без збереження
заробітної плати. По догляду за
дитиною.

З огляду на викладені обставини та у
відповідності до ст..197 ч.2 СК України,
враховуючи, що заборгованість по
аліментах у позивача на утримання
матері виникла за час перебування у
відпустці по догляду за дитиною,
малозабезпеченість родини та те, що
сім'я не має додаткових доходів та
існує за рахунок соціальної допомоги,
такі обставини мають істотне значення
по справі, як підстави до звільнення
ОСОБА_3 від сплати заборгованості по
аліментах у сумі 5224,55грн., а не 5474,55 грн.,
як вона вимагає.

Заперечення ОСОБА_4 на позов з
посиланням на тяжкі хронічні
захворювання у 2013 , 2014 роках,
недостатність розміру пенсії на
лікування колегія, з урахуванням
положень ч.2 ст.197 СК України та
майнового стану боржника залишає поза
увагою за їх безпідставністю.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 24 квітня 2014
року змінити.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати 5224,55 грн.
заборгованості по аліментам на користь
ОСОБА_4 за період з 9 лютого 2012 року по 11
лютого 2014 року.

В решті це рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді