Номер провадження: 22-ц/785/6013/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 07 травня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданих
самоуправством та хуліганськими діями,
-

В С Т А Н О В
И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Суворовського районного суду м.Одеси з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 3700 гривень та
моральної шкоди в сумі 2300 гривень,
мотивуючи це тим, що він є власником
кімнати площею 12,61 кв.м., ОСОБА_3 є
власником кімнати площею 17,96 кв. м.,
третій сусід ОСОБА_4 є власником
кімнати площею 8,91 кв. м.., в квартирі
АДРЕСА_1. В спільному користуванні
залишаються всі інші приміщення -
коридор, ванна кімната і туалет, кухня,
кладові. Відкрито два окремих рахунки.
Позивач зазначає, що відповідач
перешкоджає йому користуватись
коридором, забороняє йому тримати в
коридорі шафу-пенал для посуду та
холодильник, вимикає електропроводку,
яка йде до кімнати позивача, оскільки
лічильник є у відповідача і третього
сусіда ОСОБА_4 З причин користування
жилими приміщеннями в квартирі між
сторонами постійно виникають
суперечки і сварки, і як вважає позивач
все через те, що відповідач бажає бути
єдиним власником квартири, оскільки
раніше він проживав з родиною в цій
квартирі, а потім дружина свою частку
продала, таким чином квартира стала
фактично комунальна. Позивач вказує на
те, що від самоправних дій ОСОБА_3 він
зазнав збитки: судові витрати 300
гривень, два рази обрізана
електропроводка і пошкоджені розетки -
230 грн.(не рахуючи роботи), пошкоджені
посуд та продукти -100 грн., за
користування напругою за 6 років - 100
грн., для особистого лічилька позивачу
необхідно сплатити РЕСу -500 грн., за
проект 500 грн., технічний дозвіл від ЖЕО
2000 грн., а всього 3790 грн. Через
зазначені дії позивачу зазначена
моральна шкода яку він оцінює в 2300
гривень.

Рішенням Суворовського районного
суду м.Одеси від 07 травня 2014 року позов
ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
Суворовського районного суду м.Одеси
від 07 травня 2014 року та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
рішення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами справи підтверджується,
що:

- ОСОБА_2 є власником кімнати площею 12,61
кв.м. л.с.16,17, ОСОБА_3 є власником кімнати
площею 17,96 грн. л.с.5, третій сусід ОСОБА_4
є власником кімнати площею 8,91 грн., в
квартирі АДРЕСА_1. В спільному
користуванні залишаються всі інші
приміщення - коридор, ванна кімната і
туалет, кухня, комори. (а. с. 6-7);

- між сторонами виник спір щодо
користування загальними приміщеннями
квартири та щодо використання
електроенергії, а також конфліктна
ситуація, що обумовило звернення до
органів внутрішніх справ та до суду.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову про відшкодування
матеріальних та моральних збитків,
завданих самоуправством та
хуліганськими діями, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено у встановленому порядку
шляхом подання належних доказів
спричинення йому відповідачем
матеріальних збитків та моральної
шкоди та їх розміру.

Такий висновок суду відповідає
матеріалам справи і заснований на
законодавстві.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення матеріальної збитків та
моральної шкоди завданих самоправними
діями відповідача.

Відповідно до ст. 356 КК України
самоуправство, тобто самовільне,
всупереч установленому законом
порядку, вчинення будь-яких дій,
правомірність яких оспорюється
окремим громадянином або
підприємством, установою чи
організацією, якщо такими діями була
заподіяна значна шкода інтересам
громадянина, державним чи
громадським інтересам або інтересам
власника.

У відповідності до п. 10 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 45 від
24.01.2006 року мешканці квартири, в якій
проживає два і більше співвласники,
наймачі (орендарі):

- мають рівні права на
користування підсобними приміщеннями
і обладнанням;

- встановлюють за узгодженням
порядок використання підсобних
приміщень, а також черговість їх
прибирання;

- розподіляють за узгодженням
загальні витрати на оплату
житлово-комунальних та інших послуг.

У разі коли між мешканцями
квартири відсутня згода щодо оплати
житлово-комунальних та інших послуг
плата розподіляється:

- за електроенергію при
загальному лічильнику - пропорційно
потужності побутового електричного
обладнання кожного співвласника,
наймача (орендаря).

У відповідності до п. 9 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України 26.07.1999 року
за № 1357 споживання електричної
енергії без приладів обліку не
допускається, крім випадків,
передбачених цими Правилами.

У квартирах або інших об'єктах
споживача, розташованих за однією
адресою, встановлюється один прилад
обліку незалежно від кількості
господарських будівель.

За наявності декількох
наймачів (власників) квартири прилад
обліку встановлюється для кожного з
них.

Відповідно до п. 42 Правил споживач
електричної енергії зобов`язаний:

- забезпечувати належний
технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок
та побутових електроприладів;

- забезпечувати збереження
приладів обліку і пломб на них у разі
розміщення приладу обліку в квартирі
або на іншому об'єкті споживача;

- невідкладно повідомляти
енергопостачальника про недоліки в
роботі приладу обліку;

- оплачувати спожиту електричну
енергію та здійснювати інші платежі
відповідно до умов договору та цих
Правил;

- узгоджувати з
енергопостачальником нові
підключення та переобладнання
внутрішньої електропроводки,
здійснювані з метою збільшення
споживання електричної потужності.

Позивач звернувся до суду з вимогами
про стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди.

В розумінні ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Тобто відшкодування збитків має
характер універсального засобу
захисту прав і одночасно є мірою
відповідальності. Тому є принциповим
з`ясування правових підстав покладення
на вину особу зазначеної майнової
відповідальності. Слід відрізняти
обов`язок боржника відшкодувати
збитки, завдані невиконанням або
неналежним виконанням, що випливає з
договору, від відшкодуванням
позадоговірної шкоди, тобто від
зобов`язання, що виникає внаслідок
заподіяння шкоди. Як у випадку
невиконання договору так і у випадку
завдання шкоди законодавство виходить
з принципу вини контрагента або особи,
яка завдала шкоду. Проте щодо
зобов`язань, які виникають внаслідок
заподіяння шкоди, є виключення із
загального правила, коли обов`язок
відшкодування заподіяної шкоди
покладається на особу без її вини (ч. 2
ст. ст.. 1167, 1173, 1174, 1187, 1188 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав
відповідальності за завдану майнову
шкоду, передбачених ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, для покладення на
відповідача відповідальності за
заподіяння збитків необхідна
наявність чотирьох умов: наявності
шкоди; протиправності дій заподіювача
шкоди; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і шкодою та
вини у заподіянні шкоди.

Стаття 1166 ЦК України виходить із
презумпції вини заподіювача шкоди,
поки він не доведе відсутності своєї
вини.

Однак передбачена законом презумпція
вини заподіювача шкоди не виключає
передбаченого ст. 10 ЦПК України
обов'язку суду сприяти всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи та
здійсненню прав сторін.

Позивач вимагав стягнення майнових
збитків завданих його майну у вигляді
вартості електропроводки і
пошкодженої розетки - 230 грн.,
пошкодженого посуду та продуктів -100
грн., за користування напругою за 6
років - 100 грн., вартості особистого
лічильника в РЕСі -500 грн., вартості
проекту - 500 грн., технічний дозвіл від
ЖЕО 2000 грн.

Проте жодного доказу на підтвердження
заявлених вимог позивачем не надано.
Зокрема не надано доказів щодо
пошкодженої проводки, розетки, посуду,
продуктів та не зазначено, яким чином
встановлений (обчислений) розмір
збитків, не вказано коли саме і хто їх
завдав, яке саме майно позивача
пошкоджено (посуд, продукти) та при яких
обставинах. Що стосується збитків за
встановлення самостійного лічильнику
то такий обов`язок на ОСОБА_2, як
співласника квартири та споживача
електроенергії покладений
Постановою Кабінету Міністрів України
26.07.1999 року за № 1357. З матеріалів справи
вбачається, що витрати на проект,
встановлення окремого лічильника та
технічний дозвіл позивачем на час
звернення до суду не понесені і не
підтверджені у встановленому порядку.

Позивач зазначає, що відповідач за
фактом спричинення шкоди його
інтересам самоправними діями до
адміністративної відповідальності не
притягався. В межах відкритого
кримінального провадження за заявою
позивача за ст. 356 КК України у липні 2013
року, відповідачу звинувачення не
пред`явлено, а позивача потерпілою
особою не визнано.

До суду із вимогами про усунення
перешкод у користуванні власністю або
визнання дій відповідача
протиправними, позивач не звертався.

На стадії апеляційного перегляду
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд позбавлений
процесуальної можливості уточнювати
позовні вимоги, а учасники
апеляційного провадження - звертатися
із заявою про уточнення вимог та
заявляти нові вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

При таких обставинах судова колегія
погоджується з висновком районного
суду і вважає, що суд обґрунтовано
відмовив у позові ОСОБА_2, оскільки
належних доказів згідно зі ст. ст. 10, 60
ЦК України на підтвердження
протиправності поведінки, винних дій
щодо самого позивача або належного
йому майна не надано.

В розумінні ст. 23 ЦПК України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Оскільки, позивачем не доведено
протиправності поведінки та винності
дій відповідача по відношенню до
позивача чи належного йому майна та з
цього приводу він вимог до суду не
заявляв, висновок суду щодо відмови у
задоволенні вимог про стягнення
моральної шкоди відповідає обставинам
справи і заснований на законі.

При таких обставинах суд обґрунтовано
відмовив у позові ОСОБА_2, оскільки
належних доказів згідно зі ст. ст. 10, 60
ЦК України на підтвердження завдання
матеріальних збитків та моральної
шкоди ним не надано.

Доводи апеляційної скарги про
створення відповідачем перешкод у
користуванні позивачем загальними
приміщеннями квартири та
електроенергією у квартирі без
заявлення відповідних вимог і
встановлення даних обставин судовим
рішенням, на правильність висновків
суду не впливають та їх не
спростовують, оскільки фактично
дублюють доводи позовної заяви ОСОБА_2
і зводяться до переоцінки доказів.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, внаслідок чого
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 07 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук