Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2290/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Безуматов М. В.
УХВАЛА

Іменем України

27.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді :
Авраменко Т.М.

суддів:
Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

при секретарі :
Пономаренко А.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 07 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5, відділу державної
виконавчої служби Олександрівського
районного управління юстиції про
визнання права власності та зняття
арешту з майна.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу державної
виконавчої служби Олександрівського
районного управління юстиції про
визнання права власності та зняття
арешту з майна.

Зазначала, що в порядку виконання
рішення суду про стягнення боргу в сумі
275326 грн. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
державним виконавцем 11 вересня 2013 року
описано та накладено арешт на майно,
яке є її особистою власністю, що
підтверджується рахунками та
товарними чеками, та було передано нею
на зберігання в будинок ОСОБА_3.

Просила визнати за нею право власності
на кухню кутову, диван кутовий
кухонний, телевізор, мікрохвильову піч,
стінку меблеву, пральну машину автомат,
кондиціонер, супутникову тарілку з
тюнером, посудомийну машину та стіл
кухонний дубовий.

Рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 07 липня 2014 року в позові
відмовлено за недоведеністю позивачем
права власності на спірне майно.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Зазначає, що
рішення суду ґрунтується на
припущеннях, суд не дав належної
оцінки документам про придбання нею
спірного майна.

В засіданні апеляційного суду
представник позивача адвокат ОСОБА_6
підтримав доводи апеляційної скарги,
пояснив, що позивач є пенсіонером за
віком, отримує мінімальну пенсію,
проживає у власному будинку окремо від
дочки ОСОБА_4 та зятя ОСОБА_3, проте має
намір з часом проживати з дочкою в їх
будинку, а тому завчасно придбала
спірне майно в цей будинок, інших
документів, крім накладних та чеків, на
це майно не має.

Відповідач ОСОБА_5 та його
представник, державний виконавець
просили відхилити апеляційну скаргу,
оскільки рішення суду є законним та
справедливим.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
подали письмову заяву про розгляд
справи в їх відсутності (а.с.160).

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції
України однією із основних засад
судочинства є обов'язковість судових
рішень. Судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом (стаття 14 ЦПК
України).

Арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення та може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна та оголошення заборони на його
відчуження.

Матеріалами справи
підтверджується, що 11 вересня 2013 року
державним виконавцем Шевченко Г.Д.
відділу державної виконавчої служби
Олександрівського районного
управління юстиції при примусовому
виконанні виконавчого листа №2-1117/4,
виданого Олександрівським районним
судом Кіровоградської області 12 серпня
2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 боргу за договором
позики в сумі 275326 грн., за місцем
проживання боржника в АДРЕСА_1,
проведено опис належного йому майна,
зокрема, описано кухню кутову, диван
кутовий кухонний, телевізор,
мікрохвильову піч, стінку меблеву,
пральну машину автомат, кондиціонер,
супутникову тарілку з тюнером,
посудомийну машину та стіл кухонний
дубовий (а.с.16-17).

На описане майно накладено арешт
та встановлено обмеження права
користування ним, яке полягає в
забороні підміни, пошкодження,
розтрати та відчуження. Описане майно
передано на відповідальне зберігання
боржнику.

Цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності. Згідно зі ст. ст. 317, 321 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
свого права, чи обмежений у його
здійсненні, крім випадків,
встановлених законом.

Особа, яка вважає, що описане
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права на це
майно і про зняття з нього арешту ( ч.1
ст.60 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Відповідно до ст.212 ЦПК України
суд дав належну оцінку наданим
позивачем товарним чекам та накладним
про придбання майна (а.с.8-19) та дійшов
обґрунтованого висновку, що зазначені
документи не є підтвердженням права
власності позивачки на описане майно.

Доводи апеляційної скарги такого
висновку суду не спростовують, а
передбачені законом підстави для
переоцінки доказів апеляційним судом
відсутні.

Зокрема, позивачем не надано
інструкцій з експлуатації побутової
техніки та гарантійних талонів на неї з
відмітками торгівельної організації, а
в товарних чеках та накладних відсутні
ідентифікуючі ознаки придбаного
товару.

Державний виконавець в суді
першої інстанції та апеляційної
інстанції пояснила, що описані нею
меблі по їх розташуванню виготовлялися
під замовлення саме в будинок
боржника, пральна машина і кондиціонер
є вбудованими, все описане майно
експлуатується, а не зберігається.
Боржник має декілька супутникових
антен, з яких вона описала одну, і саме
на цю антену претендує позивач.

Правильним є висновок суду про
недоведеність факту передачу спірного
майна позивачем на зберігання
відповідачам .

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції (ч.1
ст.303 ЦПК України).

В межах заявлених позовних вимог
та доводів апеляційної скарги підстав
для зміни або скасування рішення суду
не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 ,ст.308, п.1 ч.1
ст.314 ,ст.315 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 07 липня 2014року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

судді: