Номер провадження: 22-ц/785/4351/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Оверіної О.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, за апеляційною скаргою
Одеської міської ради на заочне
рішення Приморського районного суду
міста Одеси від 20 листопада 2013 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що вона є дочкою - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
30.11.2012 року вона подала заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини за законом, в тому числі
частини квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка відкрилася після
смерті її матері.

08.08.2013 року приватним нотаріусом їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
вищевказане спадкове майно, у зв'язку з
тим, що померла належним чином не
оформила право власності на вказану
квартиру, тобто державна реєстрація
права власності на зазначене майно не
здійснена.

З урахуванням зазначеного, позивач
просила визнати за нею право власності
на 1/2 частинку квартири АДРЕСА_1, в
порядку приватизації; встановити факт
прийняття нею спадщини у вигляді 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_3; визнати право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_3

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 20 листопада
2013 року позов ОСОБА_2 було задоволено в
повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 44,6 кв.м, що складається: 1-
житлової кімнати - 19,4 м.кв, 2- житлової
кімнати - 11,8 м.кв, 3- кухня - 6,2 м.кв.; 4-
коридор 4,5 м.кв.; 5- прихожа - 2,2 кв.м.; 6-
вбиральня-0,5 кв.м., в порядку
приватизації згідно Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду».

Встановлено факт прийняття ОСОБА_2
спадщини у вигляді 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 44,6 кв.м, що
складається: 1- житлової кімнати - 19,4
м.кв, 2- житлової кімнати - 11,8 м.кв, 3-
кухня - 6,2 м.кв.; 4- коридор 4,5 м.кв.; 5-
прихожа - 2,2 кв.м.; вбиральня-0,5 кв.м.,
після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 44,6 кв.м, що складається: 1-
житлової кімнати - 19,4 м.кв, 2- житлової
кімнати - 11,8 м.кв, 3- кухня - 6,2 м.кв.; 4-
коридор 4,5 м.кв.; 5- прихожа - 2,2 кв.м.; 6-
вбиральня-0,5кв.м., в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку Одеська міська
рада.

В скарзі з посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про відмову позивачу у
задоволенні позову.

Сторони повторно в судове засідання не
з'явилися. Про час та місце розгляду
справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Справа розглянута апеляційним судом на
підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із засад і
змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпаними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у
справі рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив із
доведеності та обґрунтованості
позовних вимог.

Проте, погодитись з такими висновками
районного суду колегія суддів не може,
оскільки суд внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права
дійшов цього висновку без всебічного,
повного й обґрунтованого з'ясування
дійсних обставин справи, а надані
докази по справі оцінені судом першої
інстанції односторонньо.

Установлено, матеріалами справи
підтверджено, що позивач є донькою -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

30.11.2012 року позивач звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за законом, в тому
числі частини квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, яка відкрилася
після смерті її матері.

08.08.2013 року приватним нотаріусом
листом, № 234/02-14 від 08.08.2013 року було
відмовлено позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
вищевказане спадкове майно, у зв'язку з
тим, що право власності на вищевказану
частку нерухомого майна не було
зареєстровано в КП «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості за
померлою ОСОБА_3, тобто державна
реєстрація права власності на
зазначене майно не здійснена.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, після смерті спадкодавця
можна успадкувати тільки майно, право
власності на яке було набуте згідно
діючого законодавства.

Отже, умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини.

Для набуття права власності у
встановленому законодавством порядку
спадкоємець повинен здійснити дії, які
необхідні для набуття права власності
на визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.

Крім того, суд першої інстанції при
ухвалені рішення в частині
встановлення факту прийняття
позивачкою спадщини частини спірної
квартири не врахував роз'яснення
викладених у п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» а саме, що
особа може звернутися до суду із заявою
про встановлення факту прийняття
спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004
року. Оскільки в даному випадку
спадщина відкрилася 31.07.2012 року, тому
відсутні правові підстави для
задоволення вимог позивача, щодо
встановлення факту прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи
встановлене, відсутні й правові
підстави для визнання права власності
на спадкове майно у спосіб обраний
позивачем, що є предметом вказаного
правочину.

Отже, суд першої інстанції у порушенні
вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України не
встановив усіх обставин, які мають
значення для вирішення справи, не
визначився із характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає до застосування.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи, що в свою чергу призвело до
поверхневого вирішення спору.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Оскільки неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору, рішення районного суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову ОСОБА_2 у задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Одеської міської
ради задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного
суду Одеської області від 20 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Одеської міської ради про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
права власності в порядку спадкування
за законом відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

О.В.Оверіна

Ю.І.Кравець