Номер провадження: 22-ц/785/73/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Парапана В.Ф.,
Драгомерецького М.М.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду міста Одеси
від 27 листопада 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Українська екологічна страхова
компанія» про стягнення страхової
виплати та шкоди,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вказаним позовом та з урахуванням
уточнень до позову посилався на те, що 29
червня 2010 року о 10 годині 00 хвилин на
вул. Чорноморців в с. С.Лиман
Овідіопольського району Одеської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «MITSUBISHI»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «HONDA»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким він
керував.

Вина відповідача ОСОБА_3 у
скоєнні зазначеної ДТП
підтверджується постановою Київського
районного суду м. Одеси від 16 серпня 2010
року по справі № 3-4368/2010. В результаті
ДТП був пошкоджений автомобіль «HONDA»,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Після ДТП ОСОБА_2 звернувся до
ЗАТ «Українська екологічна страхова
компанія» із заявою про отримання
страхової виплати, оскільки
цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля «MITSUBISHI»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, була
застрахована у цій страховій компанії.

З метою встановлення розміру
матеріальної шкоди завданої внаслідок
ДТП, ОСОБА_2 звернувся до оцінщика,
якого рекомендувала страхова компанія.

Однак, оригінал висновку цього
дослідження страхова компанія забрала
собі, а копію ОСОБА_2 не надала та
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «HONDA», реєстраційний номер
НОМЕР_2, складала близько 50 000 гривень.

Замість 50 000 гривень ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» сплатило ОСОБА_2 лише 10 000
гривень.

Оскільки ЗАТ «Українська екологічна
страхова компанія» частково
відшкодувала завдані збитки, ОСОБА_2
звернувся до суду із відповідним
позовом, в якому просив суд стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь 25 100 гривень в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та стягнути з ПАТ «Українська
екологічна страхова компанія» на свою
користь 14 990 гривень в рахунок
відшкодування страхової виплати, а
також стягнути пропорційно
задоволеним вимогам з ОСОБА_3 та ПАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» на свою користь судові
витрати.

У судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_2 позов
підтримав та просив суд позов
задовольнити.

Крім того, у судовому
засіданні надав суду висновок
автотоварознавчого дослідження по
встановленню розміру матеріальної
шкоди, завданої власнику автомобілю
«HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_2, від 12
червня 2010 року № 0612, з якого вбачається,
що розмір матеріальної шкоди становить
67 084 гривні 39 копійок.

Відповідач ОСОБА_3 у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що в матеріалах справи відсутні
докази, які б підтверджували
відшкодування страховою компанією
будь-яких грошей позивачу ОСОБА_2

Представник ПАТ «Українська
екологічна страхова компанія» у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, однак про причини неявки суд не
повідомив.

Рішенням суду в задоволенні
позову було відмовлено в повному
обсязі.

Не погодившись з вказаним
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати це
рішення, та постановити нове рішення,
яким задовольнити його позов в повному
обсязі, посилаючись при цьому на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Під час апеляційного розгляду
представник апелянта частково
відмовився від своєї апеляційної
скарги, просив суд закрити провадження
відносно стягнення відшкодування з ПАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» у зв'язку з виплатою нею суми
відшкодування.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарги, судова колегія дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню за таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.2 постанови від 18
грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення
у цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позов є
необґрунтованим, який не підлягає
задоволенню за безпідставністю
позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції.

Так, судом першої інстанції
правильно були встановлені наступні
обставини.

29 червня 2010 року о 10 годині 00
хвилин на вул. Чорноморців в с. С.Лиман
Овідіопольського району Одеської
області, ОСОБА_3 керуючи автомобілем
«MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1, не
врахував дорожньої обстановки, не
обрав безпечну дистанцію та швидкість,
внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем «HONDA», реєстраційний номер
НОМЕР_2, який рухався попереду в
попутному напрямку. Від зіткнення
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Вина ОСОБА_3 у порушенні
Правил дорожнього руху України та у
скоєнні ДТП підтверджується
постановою Київського районного суду
м. Одеси від 16 серпня 2010 року по справі
№ 3-4368/2010 про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності по
ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
вказана постанова набрала законної
сили (а. с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок виниклої з вини
ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні
ушкодження та вартість відновлення
автомобіля «HONDA», реєстраційний номер
НОМЕР_2, становить 67 084 гривні 39 копійок.

В процесі розгляду справи судом
першої інстанції ОСОБА_2 та його
представник не подавали заяв про зміну
чи уточнення позовних вимог в частині
збільшення суми відшкодування.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції вказав, що
представник позивача ОСОБА_2
стверджував, що ПАТ «Українська
екологічна страхова компанія»
відшкодувала потерпілому матеріальну
шкоду лише у розмірі 10 000 гривень, але в
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтверджували цей факт, у зв'язку з
чим суд не має можливості здійснити
розрахунок відшкодування
матеріального збитку. Крім того, в
матеріалах справи відсутні дані про
страхування транспортного засобу
«MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить відповідачу ОСОБА_3 Під час
розгляду справи представник позивача
ОСОБА_2 не довів суду ті обставини, на
які він посилався як на підставу
позовних вимог.

Вказані висновки суду не можуть
вважатися обґрунтованими та вони не
відповідають обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 27.11.2013р. надав суду висновок
експерта з додатками до нього.

З акту огляду ТС (а.с.45) вбачається,
що при огляді пошкодженого автомобіля
позивача був присутній представник
страхової компанії, в якій був
застрахований автомобіль відповідача.

Із сповіщення експерта (а.с.49),
вбачається, що експерт сповіщав ПАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» про цей огляд, вказав при
цьому номер страхового полісу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Журнали судових засідань за
09.09.2013р. та 27.11.2013р., а також звукозаписи
цих засідань свідчать про те, що суд не
в повній мірі виконав свій обов'язок по
сприянню всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, не
попередив сторони про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і не сприяв здійсненню їхніх прав.

Крім цього, на думку судової
колегії, суд першої інстанції
необґрунтовано відмовив 09.09.2013р.
представнику позивачу у задоволенні
клопотання про витребування
матеріалів страхової справи, які мають
важливе значення для справи, що і
привело до неправильного вирішення
справи.

Так, з наданих апеляційному суду
письмових доказів вбачається, що
ОСОБА_3 дійсно застрахував свою
цивільно-правову відповідальність
19.02.2010р. в ПАТ «Українська екологічна
страхова компанія» (а.с.88) і страхова
компанія перерахувала ОСОБА_2 страхове
відшкодування на загальну суму 20 662 грн.
(а.с.73-79).

Представник ОСОБА_2, вважаючи що
страхова компанія виплатила свою
частину відшкодування, подав заяву про
відмову від апеляційної скарги в
частині задоволення позову та
стягнення відшкодування з страхової
компанії.

Відповідно до статті 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Представник позивача наполягав
на задоволенні позовних вимог
відповідно до поданої позивачем
позовної заяви. З позовної заяви
вбачається, що позивачем була
встановлена загальна ціна позову - 40 000
грн., які він бажав стягнути з
відповідачів, а саме - з ОСОБА_3 25 100
гривень в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та з ПАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» - 14 990 гривень в рахунок
відшкодування страхової виплати.

Ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, вирішуючи справу по
суті спору, колегія суддів не може
вийти за межі позовних вимог з
загальною ціною позову 40 000 грн.

Колегія суддів встановила, що
страхова компанія дійсно сплатила
позивачу 20 662 грн.

Різниця між фактичним розміром
шкоди (заявленим в суді першої
інстанції) і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням) складає 19338
грн. (40 000 грн. - 20 662 грн.), яка і підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_3

Розглядаючи справу, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального та не
застосував належні норми
процесуального права, у зв'язку з чим є
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України при частковому задоволенні
позову судові витрати підлягають
стягненню з відповідача пропорційно до
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п.
1,3,4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України
судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Київського районного
суду міста Одеси від 27 листопада 2013
року скасувати, та постановити нове
рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 на відшкодування матеріальних
збитків - 19 338 (дев'ятнадцять тисяч
триста тридцять вісім) грн., та 200 грн.
судових витрат.

Рішення вступає в законну силу з
моменту оголошення. На рішення може
бути подана касаційна скарга протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили рішення апеляційного суду.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
М.М.
Драгомерецький

В.Ф. Парапан