ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1059/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарі Степанишиній Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м.
Києві, 3 особа - Головне управління
юстиції у м. Києві про звільнення майна
з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 13.01.2014 року звернулись
до суду з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м.
Києві, 3 особа - Головне управління
юстиції у м. Києві про звільнення з-під
арешту, накладеного на підставі
постанови АА 897350 про арешт майна
боржника - ОСОБА_2 та оголошення
заборони на його відчуження від 30.03.2004
року Відділу державної виконавчої
служби Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві, квартири
АДРЕСА_1.

Позивачі зазначали, що 30.03.2004 року
відповідачем було накладено арешт на
квартиру №15 - у межах виконавчого
провадження з виконання рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 30.06.2003 року №2-15/1/03 про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми 25250,00 грн.;
при цьому, станом на дату накладення
арешту на квартиру власником квартири
був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; у
зв»язку зі смертю ОСОБА_5 позивачі, як
спадкоємці (відповідно - дружина та син
померлого ОСОБА_5), звернулися до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, але не можуть
отримати свідоцтва про право на
спадщину за законом з причини
накладення арешту на квартиру у 2004
році, тому позивачі вимушені були
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та
просили позов задовольнити у повному
обсязі, з підстав, наведених в
уточненій редакції позовної заяви від
28.01.2014 року (а.с.40-42); представник
відповідача - Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
- ОСОБА_6 (довіреність від 08.01.2014 року) в
судовому засіданні позов визнав;
пояснивши, що у відповідача на даний
час не має на виконанні будь-яких
виконавчих документів щодо стягнення
боргу з ОСОБА_2; матеріали виконавчого
провадження, у межах якого було
накладено арешт на квартиру №15, також
відсутні у зв»язку із закінченням
строку зберігання, просив позов
задовольнити.

Представник 3-ої особи - Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання не з»явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Заслухавши пояснення сторін в
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено:
згідно матеріалів спадкової справи
№73/2014 до майна

померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
заведеної 16 Київською державною
нотаріальною конторою (а.с.54-65), ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві (а.с.55 об.);
позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (спадкоємці)
звернулись до нотаріальної контори із
заявами від 04.02.2014 року про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5 (чоловіка
та батька) - а.с.54 об.,55; згідно довідки
ЖЕД-223 від 03.02.2014 року ОСОБА_5
(спадкодавець) до дня смерті проживав
та був зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.58); згідно інформаційної
довідки зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) від 04.02.2014
року - ОСОБА_5 заповіту не залишив (а.с.58).

Згідно копії договору купівлі-продажу
квартири від 04.11.2000 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
04.11.2000 року за №4431 (а.с.61 об.-62) - ОСОБА_5
був власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно наданих позивачами копій з
матеріалів виконавчого провадження:
постановою №663/2 від 29.03.2004 року було
відкрито виконавче провадження з
виконання рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 30.06.2003 року
№2-15/1/03 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 суми 25250,00 грн. (а.с.10);
постановою АА №897350 (№663/2) від 30.03.2004
року було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1, як належну боржникові - ОСОБА_2
(а.с.11-12), що також підтверджується
довідкою з Єдиного реєстру заборон
відчуження об»єктів нерухомого майна
(а.с.24).

Як стверджує представник відповідача -
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві - ОСОБА_6 (довіреність
від 08.01.2014 року), який позов визнав у
повному обсязі, у Відповідача на даний
час не має на виконанні будь-яких
виконавчих документів щодо стягнення
боргу з ОСОБА_2, у тому числі - на користь
ОСОБА_4; матеріали виконавчого
провадження, у межах якого було
накладено арешт на квартиру №15, також
відсутні у зв»язку із закінченням
строку зберігання (а.с.26, 72).

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що договір
купівлі-продажу квартири від 04.11.2000
року, посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 04.11.2000 року за №4431, згідно
якого ОСОБА_5 (спадкодавець) був
власником квартири АДРЕСА_1, є чинним та
ніким не оспорений, договір
посвідчений нотаріально, на момент
нотаріального посвідчення договору
квартира №15 під арештом (забороною) не
знаходилась.

Згідно ст.383 ЦК України власник
(співвласник) житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім»ї та інших
осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред»явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст.59 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
звільнення майна з-під арешту.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

За встановлених обставин, суд вважає,
що позовні вимоги позивачів ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 доведені в судовому засіданні;
визнання позову Відповідачем може бути
покладено в основу рішення суду у даній
справі, а тому позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218, 174 ЦПК
України, на підставі ст.ст.11-16, 316-319, 321,
328, 334, 346, 386, 391, 655, 657 ЦК України, ст.59, 60
Закону України «Про виконавче
провадження», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Звільнити з-під
арешту, накладеного на підставі
постанови АА 897350 про арешт майна
боржника - ОСОБА_2 та оголошення
заборони на його відчуження від 30.03.2004
року Відділу державної виконавчої
служби Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві - квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.