Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1892/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.07.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Мурашка С.І., Бубличенко В.П.

при
секретарі - Аліксійчук І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Компаніївського районного суду
Кіровоградської області від 27 травня
2014 року за позовом ОСОБА_2 до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Нива» про стягнення
орендної плати і

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся в суд з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 23.07.2013 року між ним
та СВК «Нива» було укладено договір
оренди належної йому земельної ділянки
площею, 599 га. строком на 20 років.

Відповідач зобов'язався сплатити
орендну плату наперед за весь строк
оренди, в тому числі грошову
компенсацію за надання безкоштовних
послуг по оранці та культивації
городів, але, в порушення умов договору
в повному обсязі з ним не розрахувався.

У зв'язку з наведеним просив
стягнути з відповідача 43 009,03 грн. із
яких: 39997,34 грн. - заборгованість з
орендної плати; 1709,48 грн. - пеня в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен день
прострочення; 481,89 грн. - інфляційне
збільшення заборгованості; 394,49 грн. - 3%
річних від суми боргу за весь час
прострочення та судові витрати в
розмірі 437 грн.

Рішенням Компаніївського
районного суду Кіровоградської
області від 27 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції у зв'язку
з неправильним застосуванням норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про задоволення
заявленого ним позову. Зокрема,
зазначається, що суд неправильно
витлумачив умови договору оренди земля
в частині орендної плати, а саме не
урахував, що п.4.3 цього договору
передбачено, що орендар сплачує
орендну плату на весь період оренди, а
не частками.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_3, яка
підтримали доводи скарги в частині
стягнення орендної плати, заперечення
представника відповідача Бурлаки О.С.,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, в межах
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи спір суд першої
інстанції зазначив, що позивачем не
надано доказів на підтвердження
існування обов'язку відповідача
виплати орендну плату за весь період
дії договору, тобто за 20 років разовим
платежем, тому підстав для задоволення
позову немає.

Проте погодитися з такими
висновками суду не можна.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно положень ст. 21 Закону України
«Про оренду землі» орендна плата за
землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України.

Судом установлено та убачається
з матеріалів справи, що 23 липня 2013 року
між ОСОБА_2. та СВК «Нива» укладено
договір № 140 оренди земельної ділянки
площею 5,99 га., який зареєстровано у
встановленому законом порядку 23.07.2013
року. (а.с. 15).

Відповідно п. п.4.1, 4.2 зазначеного
договору оренди землі орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі -
6466,54 грн., що складає 5,04% від грошової
вартості землі, обчислення розміру
орендної плати здійснюється з
урахуванням індексу інфляції.

Відповідно п. 4.3 договору оренди,
орендар за згодою орендодавця може
сплатити наперед орендну плату за весь
період оренди, в такому випадку сума
орендної плати є сталою і не
переглядається протягом всього строку
оренди.

Як убачається із змісту договору
оренди землі у ньому відсутній пункт
яким визначено строки внесення
орендної плати за кожний рік.

Наведене свідчить, що в укладеному
договору оренди землі сторони
(контрагенти) передбачили можливість
сплати орендної плати наперед, тобто
за весь період дії договору оренди
землі.

Зважаючи, що 28 листопада 2013 року
орендар сплатив орендодавецю орендну
плату в сумі 117 647,00 грн., та саме в
розмірі який у кілька раз більший за
розмір щорічної орендної плати, можна
зробити висновок, що сторони дійшли
згоди про сплату орендної плати
наперед за весь період дії договору
оренди.

При цьому, у зв'язку з тим, що іншого
в договорі не передбачено,
словосполучення викладене у п.4.3
договору «орендар за згодою
орендодавця може сплатити наперед
орендну плату за весь період оренди»
означає, що сплата орендної плати має
здійснюватися орендарем у повному
обсязі, а не частинами.

Таким чином, приймаючи до уваги , що
розмір орендної плати за рік складає
6466,54 грн., а строк орендної плати
становить 20 років, орендар мав сплатити
орендодавцю орендну плату у розмірі 128
330,80 грн. (6466,54 грн. х 20= 128330,80).

Отже, розмір не до сплаченої орендної
плати складає різницю між вже
сплаченою сумою орендної плати та
сумою, яку господарство повинно було
сплатити (128330,80 - 117 647,00= 10 683,80), тобто - 10
683,80 грн. без урахування податку.

Оскільки дата сплати орендної
плати в договорі оренди землі не
визначена, то суд апеляційної
інстанції вважає, що відповідач не
прострочив грошове зобов'язання, а тому
правових підстав для застосування
положень ст. 625 ЦК України й стягнення
суми боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та трьох процентів
річних немає.

Також, не підлягає задоволенню й
вимога про стягнення пені, оскільки ні
законом ні умовами договору її
нарахування не передбачено.

Не ґрунтуються на законі та договорі
й вимога позивача щодо сплати йому
компенсації за надання безкоштовних
послуг по оранці та культивації
городів до 0,25 га., оскільки, зазначені
послуги за своєю правовою природою не є
орендною платою, а є додатковими
послугами передбаченими договором,
якими орендодавець може за потреби
користуватися протягом всього строку
дії договору оренди.

Доводи апеляційної скарги, які,
зокрема, зводяться до того, що орендар
не мав правових підстав стягувати з
виплаченої орендної плати податок на
додану вартість, зважаючи на те, що
орендодавець є пенсіонером, не
ґрунтуються на законі, оскільки згідно
ст. 281.1.3 Податкового кодексу України
пенсіонери звільняються від сплати
земельного податку, а не від сплати
податку за доходи отримані від оренди
землі.

За таких обставин рішення
суду підлягає скасуванню з підстав
передбачених п.п.2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
з ухваленням нового рішення про
стягнення з відповідача недоплаченої
орендної плати у розмірі 10 683,80 грн. без
урахування податку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314,
316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Компаніївського
районного суду Кіровоградської
області від 27 травня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Нива» на
користь ОСОБА_2 10 683,80 грн. орендної
плати без урахування податку.

В задоволенні вимог ОСОБА_2
про стягнення: 1709,48 грн. - пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення;
481,89 грн. - інфляційного збільшення
заборгованості; 394,49 грн. - трьох
процентів річних від суми боргу за весь
час прострочення - відмовити.

Рішення набирає законної
сили з моменту проголошення, але може
бути оскарженим в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: