Справа № 212/912/2012
Провадження № 2/127/923/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.06.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Федчишена
С.А.,

при секретарі Швець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виділення частки у спільному майні
подружжя, стягнення коштів та
відшкодування моральної шкоди, суд -

встановив:

28.02.2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння. Позов
мотивовано тим, що перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі між позивачем та
ОСОБА_3, була придбана за власні кошти
квартира АДРЕСА_1. У 2002 році позивач
виїхала на роботу до Італії, щоб
поліпшити фінансовий стан родини. У 2007
році ОСОБА_3 закладає спільну квартиру
при цьому розлучився з позивачем без
її згоди, а саме: 23.07.2007 року рішення про
розлучення набрало законної сили, і
цього ж дня ОСОБА_3 отримує паспорт без
штампу про розірвання шлюбу, 10.08.2007 року
підписує кредитний договір, 13.08.2007 року
підписує іпотечний договір та 20.08.2007,
21.08.2007 року, 23.10.2007 року купує на
отриманні кредитні кошти кавові
автомати вартістю 168126грн. З 2008 року
ОСОБА_3 переобладнує спільну квартиру
для здачі під офіси, а саме ВООП партії
«Україна майбутнього», ФС «Майбутнє
життя», туристична фірма «МЕР-КА-БА».
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, після
якого відкрилась спадщина. Однак, з дня
смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 використовує
квартиру АДРЕСА_1 без законних на те
підстав, здає її в оренду під офіс
фінансовому сервісу «Майбутнє життя»
та отримує кошти на свої потреби. За час
життя ОСОБА_3 були придбані 12 штук
кавових автоматів за кошти отриманні
під закладення спільної сумісної
власності, два кавових автомати ОСОБА_3
продав за життя. ОСОБА_2 використовує
кавові автомати до теперішнього часу
для отримання прибутків і не бажає
повернути їх в добровільному порядку.
Просить витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1
шляхом виселення фінансового сервісу
«Майбутнє життя». Витребувати
документи від відповідача та
фінансового сервісу «Майбутнє життя»
на підставі яких провадиться оренда
квартири. Витребувати рішення
виконкому ВМР від 15.08.2006 року № 1860 на
реконструйовані офісні приміщення
квартири АДРЕСА_1 та підстави для
винесення рішення: заяву з дозволами -
підписаними співвласниками квартири
ОСОБА_1 та усіх прописаних повнолітніх
членів сім'ї. Витребувати від ОСОБА_2
десять кавових автоматів. Витребувати
договори оренди складені між ОСОБА_3 та
керівництвом закладів в яких
розташовані автомати протягом 2010-2011
років та стягнути судові витрати
(Т№1а.с.137-145).

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Вінниці від 10.05.2012 року до участі
в справі в якості співвідповідача
залучено фінансовий сервіс «Майбутнє
життя» (Т№2а.с.145).

В судовому засіданні від 02.07.2012
року ОСОБА_1 надала суду заяву про
доповнення та зміну позову, згідно якої
просила залишити без розгляду вимогу
про виселення фінансового сервісу
«Майбутнє життя» із квартири АДРЕСА_1.
Виділити частку у спільному майні
подружжя та відокремити її від
спадщини. Стягнути з ОСОБА_2,
фінансового сервісу «Майбутнє життя»
солідарно - доходи, які за звичайних
обставин могла б отримати позивач, якби
її право не було порушено, у сумі 18
480грн. Зобов'язати оплатити
заборгованість - виплатити за
комунальні платежі, електроенергію,
газ - солідарно, на момент 18.06.2012 року з
ОСОБА_2 та фінансового сервісу
«Майбутнє життя» (Т.№2а.с.189-192).

За клопотанням ОСОБА_1
провадження у справі ухвалою
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 16.07.2012року зупинено до вирішення
Вищим спеціалізованим судом України
справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу (Т№2а.с.234).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 12.09.2012 року провадження
відновлено (Т№2а.с.237).

За клопотанням ОСОБА_1 провадження у
справі ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 30.10.2012 року
зупинено до вирішення цивільної справи
№ 212/12434/2012 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2
про визнання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
недійсним (Т№3а.с.8).

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 12.03.2014 року
провадження відновлено (Т№3а.с.15).

15.04.2014 року ОСОБА_1 надала суду заяву про
зміну до позовних вимог, згідно якої
просила визнати факт, що квартира
АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю
колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3
та їх частки є рівними. Виділити ОСОБА_1
частку у спільному майні подружжя яка
складається ? від квартири АДРЕСА_1 та
відокремити її від спадкової маси.
Встановити факт що 12 кавових автоматів
є спільною сумісною власністю
колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1
та їх частки є рівними по 6 кавових
автоматів кожному. Стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 кошти за
продані кавові автомати з розрахунку
12:2=6 кавових автоматів, які були у
наявності на день смерті. Із розрахунку
платіжних документів 2007 року та
становлять 216,576:2=108,288грн., за рахунок
частки відповідача у спадщині.
Стягнути з відповідача на користь
позивача 18480грн. доходів отриманих
відповідачем від орендарів, які за
звичайних обставин позивач міг би
отримати, якби не було порушено його
право, за рахунок частки відповідача у
спадщині. Стягнути з відповідача на
користь позивача 1695 грн. за неоплачені
комунальні послуги та витрати на
придбання нового замка, який
відповідач пошкодила, які
відшкодування матеріальних збитків, за
рахунок частки відповідача у спадщині.
Стягнути з відповідача на користь
позивача кошти сплачені БТІ із
отримання витягу з реєстру права
власності, який з причин накладання
арешту, втратив свою силу, у сумі
459,09грн., як відшкодування матеріальних
збитків, за рахунок частки відповідача
у спадщині. Стягнути з відповідача на
користь позивача кошти у сумі 20000грн.,
як відшкодування завданих моральних
збитків. Стягнути з відповідача на
користь позивача витрати понесені на
оплату судового збору та надання
правової допомоги адвокатом ОСОБА_6 за
рахунок частки відповідача у спадщині.
Визначити та виділити позивачу частку
у спадковому майні. Скасувати ухвалу
суду від 20.01.2012 року про забезпечення
позову (Т№3а.с.77-84).

28.04.2014 року позивач надала суду заяву
про зміну та доповнення до позовних
вимог, згідно яких просила виділити
ОСОБА_1 частку у спільному майні
подружжя яка складається ? від квартири
АДРЕСА_1 та відокремити її від
спадкової маси. Стягнути з відповідача
на користь ОСОБА_1 кошти за продані
кавові автомати з розрахунку 12:2=6
кавових автоматів, які були у наявності
на день смерті. Із розрахунку платіжних
документів за 2007 року та становлять
216,576:2=108,288грн., за рахунок частки
відповідача у спадщині. Стягнути з
відповідача на користь позивача 18480
грн. доходів отриманих відповідачем
від орендарів, які зазвичайних
обставин позивач міг би отримати, якби
не було порушено його право, за рахунок
частки відповідача у спадщині.
Стягнути з відповідача на користь
позивача 1695 грн. за неоплачені
комунальні послуги та витрати на
придбання нового замка, який
відповідач пошкодила, як відшкодування
матеріальних збитків, за рахунок
частки відповідача у спадщині.
Стягнути з відповідача на користь
позивача кошти сплачені БТІ із
отримання витягу з реєстру права
власності, який з причин накладення
арешту, втратив силу у сумі 459,09грн., як
відшкодування матеріальних збитків, за
рахунок частки відповідача у спадщині.
Стягнути з відповідача на користь
позивача кошти у сумі 20000грн. як
відшкодування матеріальних збитків, за
рахунок частки відповідача у спадщині.
Стягнути з відповідача на користь
позивача витрати понесені на оплату
судового збору та надання правової
допомоги адвокатом ОСОБА_6, за рахунок
частки відповідача у спадщині.
Визначити та виділити позивачу частку
у спадковому майні та скасувати ухвалу
суду від 20.01.2012 року про забезпечення
позову (Т№3а.с.91-92).

20.06.2014 року в судовому засіданні
позивач надала заяву про зменшення
позовних вимог, згідно яких просила
виділити ОСОБА_1 частку у спільному
майні подружжя, яка становить ? частку
від квартири АДРЕСА_1. Стягнути з
відповідача на користь позивача ОСОБА_1
кошти за продані кавові автомати з
розрахунку 12:2=6 кавових автоматів, які
були у наявності на день смерті, із
розрахунку платіжних документів 2007
року та становлять 216576:2=108288грн.
Стягнути з відповідача на користь
позивача 18480грн доходів, отриманих
відповідачем від орендарів ,які
користувалися квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з відповідача на користь
позивача кошти сплачені БТІ за
отримання витягу з реєстру права
власності в сумі 459,09грн. Стягнути з
відповідача на користь позивача кошти
у сумі 20000грн, як відшкодування
завданих моральних збитків. Стягнути з
відповідача на користь позивача
витрати понесені на оплату судового
збору та правової допомоги.

26.06.2014 року в судовому засіданні
позивач уточнила позовні вимоги в
частині оплати судового збору в
розмірі 3129грн. та на правову допомогу в
розмірі 3654,20грн.

В судовому засіданні позивач та її
адвокат уточнені позовні вимоги
підтримали за обставин викладених в
заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, заперечила
щодо задоволення позовних вимог.
Просила в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позову з наступних
підстав.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що 03.07.1982 року було
зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
актовий запис №1346 (Т№1а.с.146).

За час шлюбу ОСОБА_5 була придбана у
власність квартира АДРЕСА_1, яка була
зареєстрована за ОСОБА_3, що
підтверджується договором купівлі -
продажу від 20.07.1992 року № 2124
(Т№1а.с.147-148).

Згідно свідоцтва про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, актовий
запис №1789 (Т№1а.с.155).

На підставі рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 12.07.2007
року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 (Т№1а.с.8).

Згідно з ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 15.11.2011 року
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 12.07.2007 року скасовано.
Провадження по справі закрито
(Т№1а.с.158-159).

11.05.2012 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 15.11.2011 року
скасовано, а справу направлено на новий
апеляційний розгляд (Т№2а.с.171-173).

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 20.06.2012 року виключено з
мотивувальної частини рішення
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 12.07.2007 року посилання на ст. 109 СК
України як на правову підставу
розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 В
решті рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці від 12.07.2007 року залишено
без змін (Т№2а.с.214-215).

Згідно п.22 постанови пленуму
Верховного суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦК України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі (ч.1 ст.71 СК України).

Згідно ч.1 ст. 29 КпШС якщо між подружжям
не досягнуто згоди про спосіб поділу
спільного майна, то за позовом подружжя
або одного з них суд може

постановити рішення: про поділ майна в
натурі, якщо це можливо без

шкоди для його господарського
призначення. Для вимоги про поділ
майна, яке є спільною сумісною
власністю розведеного подружжя,
встановлюється трирічний строк
позовної

давності.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що позивачем
обраний неправильний спосіб захисту,
оскільки законом не передбачений виділ
частки у спільному майні подружжя, тому
позовна вимога про виділення ОСОБА_1
частки у спільному майні подружжя, яка
становить ? частку від квартири
АДРЕСА_1, задоволенню не підлягає.

Позовна вимога про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 коштів
за продані кавові автомати з
розрахунку 12:2=6 кавових автоматів, які
були у наявності на день смерті із
розрахунку платіжних документів 2007
року та становлять 216576:2=108288грн. не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позивач визначав ціну кавових
автоматів з огляду на рахунки - факти та
видаткові накладні (Т№1а.с.167,168-170),
однак дані документи суд не бере до
уваги як допустимий та належний доказ
придбання ОСОБА_3 кавових автоматів,
оскільки рахунок - фактура за своєю
правовою природою є документом, який
видається покупцеві для оплати товару.
Видаткова накладна є первинним
документом, який фіксується факт
здійснення господарської операції, як -
то передача товару. В наданих позивачем
видаткових накладних учасниками
господарської операції зазначенні
суб'єкти господарювання, то до їх
складання і оформлення підлягають
обов'язковому застосування приписи ЗУ
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні».

Статтею 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік
і фінансову звітність в Україні»
встановлено обов'язкові реквізити
первинного документу, серед яких
зазначена наявність особистого
підпису або інших даних, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В наданих документах - рахунки - факти
та видаткові накладні (Т№1а.с.167,168-170),
зі сторони покупця (отримувача товару)
відсутній підпис ОСОБА_3, а інших
доказів про проведення ОСОБА_3 оплати
за кавові автомати позивачем не надано,
суд вважає, що позивачем не доведено
факту перебування у власності ОСОБА_3
спірних кавових автоматів.

Крім того, надані позивачем рахунки -
факти та видаткові накладні датуються
серпнем, вереснем та жовтнем 2007 року, а
в силу ст. 114 ч.2 СК України, шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був припинений 23.07.2007
року з моменту набрання рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 12.07.2007 року законної сили.

Таким чином, надані позивачем рахунки -
факти та видаткові накладні містять
дату, яка настала після припинення
шлюбу, між позивачем та ОСОБА_3, що
свідчить про відсутність підстав для
визнання кавових автоматів спільним
сумісним майном подружжя та стягнення
з відповідача на користь позивача
кошти за продані кавові автомати з
розрахунку 12:2=6 кавових автоматів, які
були у наявності на день смерті із
розрахунку платіжних документів 2007
року та становлять 216576:2=108288грн.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача 18480грн.
доходів, отриманих відповідачем від
орендарів, які користувалися квартирою
АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, в
зв'язку з недоведеністю.

Так, згідно договору оренди
нежитлового приміщення від 04.12.2010 року
ОСОБА_3 передав у строкове платне
користування приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, для здійснення орендарем його
статутної діяльності, строком до
04.12.2011року (Т№2а.с.88-91). Проте, згідно ст.
608 ЦК України припинився ІНФОРМАЦІЯ_1
року в зв'язку зі смертю ОСОБА_3, тому
були відсутні правові підстави для
внесення та отримання орендарем
орендної плати, а інших доказів про
оренду даного приміщення позивачем
суду не надано.

З викладеного вбачається, що позивачем
не доведена вимога про стягнення з
відповідача на користь позивача 18480грн.
доходів, отриманих відповідачем від
орендарів, які користувалися квартирою
АДРЕСА_1, тому суд відмовляє в її
задоволені.

Позовна вимога про стягнення з
відповідача на користь позивача коштів
сплачених БТІ за отримання витягу з
реєстру права власності в сумі 459,09грн.
не ґрунтується на приписах
законодавства з огляду на наступне.

Згідно п. 4.3 гл. 11 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затверджений наказом МЮ України від
22.02.2012 року № 296/5, та який діяв на час
замовлення від 26.06.2012року позивачем
витягу з реєстру права власності, якщо
на нерухоме майно накладено арешт
судовим чи слідчим органами, видача
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя
відкладається до зняття арешту. При
цьому вимогами даного Порядку не
вимагається в подальшому надання
додаткового витягу.

Крім того, позивач посилається, на те,
що даний витяг їй необхідно було
пред'явити нотаріусу для відкладення
нотаріальних дій, однак доказів про
подання витягу нотаріусу та
відкладення вчинення нотаріальних дій,
суду не надала, тому дана позовна
вимога не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа, має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Позовна вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача кошти
в сумі 2000грн. як відшкодування завданих
моральних збитків позивачем не
доведена та не наведено підстав
визначення суми моральної шкоди в
розмірі саме 20000грн., тому задоволенню
не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В силу статей 58,59 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування. Суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК).

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за
необхідне судові витрати понести за
рахунок позивача.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 23, 372, 1167 ЦК України, ст. ст. 60, 69, 71
СК України, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 212-218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про виділення частки у спільному майні
подружжя, стягнення коштів та
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: