АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7009/2014
Головуючий у 1 інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Музичко С.Г., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 03 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «СОС
Сервіс Україна» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу і
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

29 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «СОС Сервіс
Україна», у якому з урахуванням
уточнень просила поновити її на роботі
в ТОВ «СОС Сервіс Україна» на посаді
заступника генерального директора з
фінансової та адміністративної
діяльності з дня звільнення, скасувати
наказ ТОВ «СОС Сервіс Україна» від
30.12.2013 року №2013-46к про звільнення її з
роботи, стягнути з ТОВ «СОС Сервіс
Україна» на свою користь середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу по день прийняття рішення,
другу частину мотиваційної винагороди
за ІІІ та ІV квартали 2013 року в розмірі
30% від середньомісячного окладу за
звітний період, що складає 5 400,00 грн. за
кожен квартал, а всього 10 800,00 грн.,
моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн. Свої
вимоги обґрунтовувала тим, що
працювала у ТОВ «СОС Сервіс Україна» на
посаді заступника генерального
директора з 01.12.2011 року. Наказом від
31.12.2013 року її було звільнено на
підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Своє
звільнення вважає незаконним на тій
підставі, що її було проінформовано про
зміни в організації виробництва і
праці, які запроваджуються з 01.01.2014
року, та про зміну в зв'язку з цим
істотних умов праці: посада заступника
генерального директора з посадовим
окладом в розмірі 18 000,00 грн. з 01.01.2014
року скорочувалась, а тому
пропонувалось зайняти посаду
бухгалтера з посадовим окладом 5 500,00
грн. та попереджено, що у випадку
відмови від продовження роботи у
відповідача на зазначених умовах,
трудовий договір буде розірвано на
підставі п.6 ст.36 КЗпП України. На думку
позивача, фактично підприємством було
проведено скорочення штату
працівників, а передбачених ст.32 КЗпП
України змін істотних умов праці не
було. Також позивач зазначає, що її не
могли звільнити з підстав,
передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України,
відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП, та
безпідставно не виплатили мотиваційну
винагороду в сумі 10 800 грн. Внаслідок
незаконних дій ТОВ «СОС Сервіс
Україна», які полягають в порушенні
конституційного права на працю,
спричинена моральна шкода.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

17 квітня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушенням норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_1 В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що насправді змін істотних умов
праці у ТОВ «СОС Сервіс Україна»
відносно посади ОСОБА_1 запроваджено не
було, а попереджено її було про зміни
організації виробництва і праці.
Апелянт вказав, що фактичною підставою
для звільнення згідно п. 6 ст. 36 КЗпП
України стали такі зміни в організації
виробництва і праці, які призвели не до
зміни трудової функції ОСОБА_1 при
збереженні його посади, а до ліквідації
її посади у зв'язку з скороченням.
Додатково апелянт вказав, що
переведення на іншу посаду
допускається тільки за згодою
працівника, ОСОБА_1 є одинокою матір'ю, а
тому відповідно до ч. 1 ст. 184 КЗпП
України понижувати їй заробітну плату
заборонено. На думку апелянта, суд
першої інстанції необґрунтовано
відмовив у стягненні мотиваційної
винагороди, оскільки будь-яких
порушень ОСОБА_1 не вчиняла, рішення
керівництва про відмову у її виплаті
відсутнє, мотиваційна винагорода
виплачена усім працівникам товариства,
у звіті про розмір мотиваційної
винагороди відносно ОСОБА_1 зроблено
дописку про невиконання вимог
аудитора, що не входило до
індивідуальних задач позивача.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник за довіреністю - ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали і просили
суд її задовольнити.

Представники ТОВ «СОС Сервіс Україна»
за довіреностями - Хісорієв Р.З. та
Коршак С.В. апеляційну скаргу просили
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь
у справі та з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що наказом №2013-27к від
29.10.2013 року в зв'язку з від'ємним
фінансовим результатом ТОВ «СОС Сервіс
Україна» за підсумками діяльності
товариства у 2012 році та наростаючою
від'ємною динамікою фінансових
результатів ТОВ «СОС Сервіс Україна»
за 9 місяців 2013 року, керуючись
висновками аудиторської перевірки
Аудиторської фірми «ПКФ
Аудит-фінанси», а саме наголошенням
Аудиторської фірми «ПКФ Аудит-фінанси»
на наявність негативних тенденцій з
огляду на збитковість товариства у 2013
році та рекомендацією щодо проведення
пошуку і аналізу джерел фінансування
та зменшення витрат товариства, з метою
упорядкування господарської
діяльності ТОВ «СОС Сервіс Україна»,
покращення фінансових показників
через вдосконалення структури
підприємства та раціоналізацію
робочих місць, було затверджено нову
організаційну структуру ТОВ «СОС
Сервіс Україна» та введено в дію з
01.01.2014 року.

Зазначеним наказом вносились зміни в
організацію виробництва і праці ТОВ
«СОС Сервіс Україна» та з 01.01.2014 року
скорочувалось сім посад, в тому числі і
посада заступника генерального
директора з фінансової та
адміністративної діяльності, яку
займала ОСОБА_1 Цим же наказом було
затверджено штатний розклад
Товариства згідно з внесеними до
організаційної структури змінами та
вводився в дію з 01.01.2014 року.

Також в наказі зазначено, що з метою
запобігання масовому вивільненню
працівників, а також задля
раціоналізації робочих місць
запропоновано заступнику генерального
директора з фінансової та
адміністративної діяльності ОСОБА_1 з
01.01.2014 року зайняти посаду бухгалтера
адміністративно-фінансового
управління з окладом згідно штатного
розкладу.

ОСОБА_1 ознайомилась з наказом 30.10.2013
року.

Того ж дня ОСОБА_1 було повідомлено про
те, що у зв'язку зі зміною
організаційної структури ТОВ «СОС
Сервіс Україна», відповідно до наказу
Генерального директора ТОВ «СОС Сервіс
Україна» від 29 жовтня 2013 року №2013-27к,
вимог частини третьої статті 32 КЗпП
України з 01.01.2014 року запроваджуються
зміни в організації виробництва і
праці та про зміну у зв'язку з цим
істотних умов праці, а саме: посада
заступника генерального директора з
фінансової та адміністративної
діяльності, яку вона займає з розміром
посадового окладу 18 000,00 грн. до
оподаткування на місяць, з 01.01.2014 року
буде скорочена. ОСОБА_1 було
запропоновано з 01 січня 2014 року зайняти
посаду бухгалтера
адміністративно-фінансового
управління з розміром окладу 5 500,00 грн.
до оподаткування на місяць. Крім того,
її було попереджено, що у разі
остаточної відмови від продовження
роботи в ТОВ «СОС Сервіс Україна» на
зазначених умовах, 01.01.2014 року трудовий
договір може бути розірвано відповідно
до п.6 ст.36 КЗпП України.

30.10.2013 року ОСОБА_1 ознайомилась із
повідомленням та 18.12.2013 року зазначила,
що вона з новими умовами не згодна.

Наказом №2013-46к від 30.12.2013 року ОСОБА_1
звільнено з посади заступника
генерального директора з фінансової та
адміністративної діяльності з 31.12.2013
року у зв'язку з відмовою від
продовження роботи в ТОВ «СОС Сервіс
Україна» внаслідок зміни істотних умов
праці згідно з п.6 ст.36 КЗпП України,
виплачено ОСОБА_1 компенсацію за
невикористану щорічну основну
відпустку у кількості 13 календарних
днів та вихідну допомогу в розмірі
середнього місячного заробітку.

Також судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 не було
виплачено мотиваційну винагороду
(першу та другу частину) з підстави
невиконання рекомендацій аудитора. За
ІV квартал 2013 року ОСОБА_1 не було
включено до списку осіб, які мають
право на отримання мотиваційної
винагороди.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 було звільнено із займаної
посади з додержанням вимог закону, а
саме: за два місяці попереджено про
зміни організації виробництва і праці,
запропоновано зайняти іншу посаду в
межах її професії, спеціальності та
кваліфікації, позивач відмовилась від
роботи в нових умовах. Також суд першої
інстанції вказав, що питання про
позбавлення мотиваційної винагороди
належить до виключної компетенції
Генерального директора Компанії, не є
основною чи додатковою заробітною
платою, а відноситься до інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України
підставою для припинення трудового
договору є відмова працівника від
переведення на роботу в іншу
місцевість разом з підприємством,
установою, організацією, а також
відмова від продовження роботи у
зв'язку із зміною істотних умов праці.

Виходячи з аналізу зазначеної правової
норми та чч. 2, 3 ст. 32 КЗпП України зміна
істотних умов праці стосується
випадків зміни систем та розмірів
оплати праці, режиму роботи,
встановлення або скасування неповного
робочого часу, суміщення професій,
зміну розрядів і найменування посад
без зміни трудової функції тощо, тобто
змін, які ведуть до звуження чи
розширення трудової функції
працівника за укладеним з ним трудовим
договором, дія якого продовжується.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом ТОВ «СОС Сервіс Україна» №
2013-27к від 29 жовтня 2013 року було
затверджено нову організаційну
структуру ТОВ «СОС Сервіс Україна» та
введено її в дію з 01 січня 2014 року,
внесено зміни в організацію
виробництва і праці ТОВ «СОС Сервіс
Україна» та скорочено з 01 січня 2014 року
сім посад, зокрема посаду заступника
генерального директора з фінансової та
адміністративної діяльності,
затверджено новий штатний розпис ТОВ
«СОС Сервіс Україна» та введено його в
дію з 01 січня 2014 року. З штатного
розпису ТОВ «СОС Сервіс Україна»,
введеного в дію з 01 січня 2014 року,
вбачається, що у ньому відсутня посада
заступника генерального директора з
фінансової та адміністративної
діяльності, яку займала ОСОБА_1

Отже, фактично підставою для
звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 6 ст. 36
КЗпП України стали такі зміни в
організації виробництва і праці, які
призвели не до зміни істотних умов
праці позивача при збереженні її
посади, а до ліквідації її посади у
зв'язку з її скороченням.

Питання про розірвання трудового
договору з працівником, посада якого
скорочена, повинно вирішуватися не у
порядку, передбаченому п. 6 ст. 36 КЗпП
України, а згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Отже, звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 6
ст. 36 КЗпП України не можна вважати
законним.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП
України звільнення вагітних жінок і
жінок, які мають дітей віком до трьох
років (до шести років - частина шоста
статті 179), одиноких матерів при
наявності дитини віком до чотирнадцяти
років або дитини-інваліда з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
не допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року одинокою матір'ю
вважається жінка, яка не перебуває у
шлюбі і у свідоцтві про народження
дитини якої відсутній запис про батька
дитини або запис про батька зроблено в
установленому порядку за вказівкою
матері, вдова, інша жінка, яка виховує і
утримує дитину сама.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 розірвала шлюб 10 жовтня 2006 року,
самостійно виховує сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батько дитини ОСОБА_7
аліменти на утримання сина не сплачує,
що підтверджується вироком Жовтневого
районного суду м. Луганська від 03
листопада 2003 року та довідкою
Жовтневого ВДВС Луганського міського
управління юстиції про наявність
заборгованості по сплаті аліментів з
01.01.2012 року по 21.02.2014 року у розмірі 20 847,
00 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 є одинокою матір'ю,
а тому не могла бути звільнена з
ініціативи роботодавця відповідно до
ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

На підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, основою для визначення загальної
суми заробітку, що підлягає виплаті за
час вимушеного прогулу, є
середньоденна (середньогодинна)
заробітна плата працівника, яка згідно
з п. 8 цього Порядку визначається
діленням заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством календарних днів за цей
період.

З довідки про розмір середньої
заробітної плати від 10 лютого 2014 року
(а.с. 28) вбачається, що заробітна плата
позивача за два останні місяці роботи
становила 28 807, 45 грн., кількість
відпрацьованих днів 35. Отже,
середньоденна заробітна плата
становить 823, 07 грн. (28 807, 45 грн. : 35 днів).

Таким чином, середній заробіток за час
вимушеного прогулу становить 97 945, 33
грн. (823, 07 грн. * 119 днів).

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

ОСОБА_1 незаконно звільнено з займаної
посади, чим заподіяною моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
колегія суддів враховує характер та
обсяг завданих позивачу моральних
страждань, ступінь вини відповідача,
тривалість страждань, істотність
вимушених змін у життєвих та
виробничих стосунках та вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача моральну шкоду в
розмірі 500,00 грн.

Водночас, на думку колегії суддів,
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог про стягнення
мотиваційної винагороди у розмірі 10 800
грн., оскільки виплата мотиваційної
винагороди здійснюється за рішенням
керівництва ТОВ «СОС Сервіс Україна».
Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині скасування
наказу про звільнення, так як вказані
питання належать до виключної
компетенції роботодавця.

Отже, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2014
року не може вважатися законним і
обґрунтованим, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову ОСОБА_1
частково.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 квітня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОС Сервіс Україна»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Товаристві
з обмеженою відповідальністю «СОС
Сервіс Україна» на посаді заступника
генерального директора з фінансової та
адміністративної діяльності з 31 грудня
2013 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОС Сервіс Україна»
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу у розмірі 97
945, 33 грн., моральну шкоду у розмірі 500
грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОС Сервіс Україна»
на користь держави судовий збір у
розмірі 1228, 05 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді