Провадження № 2/521/2740/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйок І.А.,
при секретарі - Зубковій Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики в
зв'язку з не виконанням грошового
Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, після уточнення позовних
вимог просив стягнути з відповідача на
його користь борг по розписці від 07.03.2012
р. у сумі 1 807,00 дол. США, та судові
витрати, посилаючись на такі обставини.
Відповідно до копії розписки від 07.03.2012
року ОСОБА_1 передав у борг ОСОБА_2 7 000,00
дол. США до 18.04.2012 р. У встановлений
термін ОСОБА_2 гроші не повернув.
З моменту подання позову до суду
відповідач почав частково виконувати
взяті на себе зобов'язання за договором
позики та частково погасив позику та
сплатив позивачу 5 193,00 дол. США (25.12.2013 р.
- 3 000,00 дол. США та 29.04.2014 р. - 25 000, 00 грн., що
еквівалентно 2 193,00 дол. США згідно із
офіційним курсом Національного банку
України у день сплати), про свідчать
розписки надані позивачем відповідачу,
решту позики у розмірі 1 807,00 дол. США
відмовився виконати належним чином.
Позивач в судове засіданні не з'явився,
надав суду заяву в якій вказав, що
позовні вимоги підтримує, у разі не
з'явлення відповідача не заперечує
проти проведення заочного розгляду
справи та просив слухати справу за його
відсутності на підставі наданих
Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи сповіщалася належним чином, про
причини неявки суд не повідомила.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача,
відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України,
враховуючи відсутність заперечень від
позивачки, ухвалив слухати справу у
порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до
копії розписки від 07.03.2012 року ОСОБА_1
передав у борг ОСОБА_2 7 000,00 дол. США до
18.04.2012 р. У встановлений термін ОСОБА_2
З моменту подання позову до суду
відповідач почав частково виконувати
взяті на себе зобов'язання за договором
позики та частково погасив позику та
сплатив позивачу 5 193,00 дол. США (25.12.2013 р.
- 3 000,00 дол. США та 29.04.2014 р. - 25 000, 00 грн., що
еквівалентно 2 193,00 дол. США згідно із
офіційним курсом Національного банку
України у день сплати), про свідчать
розписки надані позивачем відповідачу,
решту позики у розмірі 1 807,00 дол. США
відмовився виконати належним чином.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від
виконання обов'язків за розпискою,
відмовляючись повернути решту
отриманих грошових коштів, що
підтверджується фактом пред'явлення
судові позивачем розписки від 07.03.2012 р.
За правилом ч. 2 та ч. 3 ст. 545 ЦК України
якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку. Таким чином наявність
боргового документ у кредитора без
відповідної помітки про виконання
зобов'язання свідчить про невиконання
Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно умов договору й
вимог Цивільного кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, а моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, які особа
зазнала у зв'язку із протиправною
поведінкою щодо неї самої,
відшкодовується грішми, незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.
Згідно з ст. 533 ЦК України, грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Таким чином відповідно до курсу НБУ
11,8333 грн. за 1 дол. США на час ухвалення
рішення по справі грошові зобов`язання
ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 1 807,00 дол.
США, що еквівалентно 21 382,77 грн.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Оскільки позовні
вимоги задоволені, суд вважає за
необхідне стягнути судовий збір з
відповідача на користь позивача.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідачки в
судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169
ЦПК України, враховуючи відсутність
відповідних заперечень від позивача,
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 545, 610, 1046, 1047
ЦК України, ст.ст. 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики в
зв'язку з не виконанням грошового
зобов'язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 21
382,77 (двадцять одна тисяча триста
вісімсот дві гривні 77 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 суму витрат на сплату
судового збору у розмірі 559,30 (п'ятсот
п'ятдесят дев'ять гривень 30 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

С У Д Д Я:
І.А. Бобуйок