Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В., суддів:
Висоцької В.С., Писаної Т.О.,Гримич М.К.,
Умнової О.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за заявою
ОСОБА_6 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 25 липня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
права власності на спадкове майно,
розподіл спадкового майна, усунення
перешкод у користуванні спадковим
майном та за зустрічним позовом ОСОБА_8
до ОСОБА_6, приватного нотаріуса ОСОБА_9
про визнання заповіту недійсним і
визнання права власності на спадщину,
за касаційною скаргою ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 24 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2007 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що її бабусі згідно з
свідоцтвом про право на спадщину і
свідоцтвом про право власності від 04
квітня 1981 року належало: 9/25 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1
бабуся позивач - ОСОБА_10 померла, а
після її смерті, спадщину прийняв,
шляхом постійного проживання у
будинку, її батько - ОСОБА_11, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. За життя батько склав
заповіт, яким все своє майно заповів їй.

З урахуванням вказаного, позивач
просила визнати факт прийняття
спадщини померлим ОСОБА_11 після смерті
матері - ОСОБА_10 на 9/25 частин будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
визнати за нею право власності за
заповітом на спадкове майно після
смерті батька.

Крім того, у 2003 році батько
зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 У період
шлюбу вони придбали автомобіль марки
Volvo FL-611, р.н. НОМЕР_1, тощо. Позивач
просить розподілити спадкове майно,
визнавши за нею право власності на 1/2
частину цього майна, виділити їй у
власність цей автомобіль і стягнути з
неї на користь ОСОБА_8 грошову
компенсацію за належну їй 1/2 частину
автомобіля.

Заперечуючи проти вказаних вимог, у
листопаді 2007 року ОСОБА_8 подала до суду
з зустрічний позов, в якому, з
урахуванням уточнень, просила визнати
недійсним заповіт та визнати право
власності на 1/2 частину спадкового
майна. В обґрунтування зазначила, що
вона з 1998 року перебувала у фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_11 і мешкала
в його будинку по АДРЕСА_1. У 2003 році
вони зареєстрували шлюб. Після смерті
чоловіка їй стало відомо про складений
померлим на користь дочки заповіт, який
її чоловік не міг скласти 16 червня 2005
року, оскільки з 15 червня 2005 року
перебував у стані запою. Крім того, у
процесі розгляду справи було
встановлено, що у реєстрі нотаріальних
дій підпис ставив не її чоловік, а тому
ця нотаріальна дія не може бути визнано
такою, що відбулась. Враховуючи
наведене просила визнати недійсним
заповіт та розподілити майно в порядку
спадкування за законом.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 16 березня 2011 року
позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано факт прийняття спадщини
померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 після
смерті матері - ОСОБА_10 9/25 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
спадкове майно по заповіту після
смерті ОСОБА_11 на 9/25 частин житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4
частину автомобіля марки Volvo FL-611, р.н.
НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_6 відмовлено.

Зустрічні позов ОСОБА_8 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на 3/4
частини автомобіля марки Volvo FL-611, р.н.
НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на
автомобіль марки Volvo FL-611, р.н. НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8
вартість 1/4 частини автомобіля марки
Volvo FL-611, р.н. НОМЕР_1, у розмірі 14 902 грн.

У задоволенні решти зустрічних
позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 25 липня 2011
року, залишеним без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 серпня 2011 року, рішення суду
першої інстанції в частині
встановлення факту прийняття спадщини
ОСОБА_11 на 9/25 частин будинковолодіння
по АДРЕСА_1 та визнання права власності
на 9/25 частин цього будинковолодіння у
порядку спадкування за заповітом за
ОСОБА_6 скасовано і ухвалено у цій
частині нове рішення. Встановлено факт
прийняття спадщини ОСОБА_11 після
смерті матері ОСОБА_10 у виді квартир
номер 1, 3 по АДРЕСА_1 та господарських
будівель: гараж літ. «Г» і погреб літ.
«К». В іншій частині позову відмовлено.

Позовні ОСОБА_6 до ОСОБА_8, приватного
нотаріуса ОСОБА_9 про визнання заповіту
недійсним та визнання права власності
на спадщину задоволено частково.
Визнано недійсним заповіт, складений
16 червня 2005 року ОСОБА_11 на
користь ОСОБА_8, посвідчений приватним
нотаріусом Полтавського нотаріального
округу, зареєстрований у реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій за № 2178
від 16 червня 2005 року. Визнано право
власності у порядку спадкування за
законом за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у рівних
частинах, тобто по 1/2 частині, а саме, на
квартири номер 1, 3 по АДРЕСА_1 та
господарських будівель: гараж літ.
«Г» і погреб літ. «К».

У решті рішення суду залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 24 березня
2014 року заяву ОСОБА_6 про перегляд
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 25 липня 2011 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами
задоволено, вказане рішення
апеляційного суду на підставі статей
361, 365 ЦПК України скасовано, рішення
Київського районного суду Полтавської
області від 16 березня 2011 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення апеляційного суду
Полтавської області від 24 березня 2014
року скасувати і залишити в силі
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 25 липня 2011 року.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає відхиленню на таких
підставах.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що бабусі позивача
за первісним позовом - ОСОБА_10 згідно з
свідоцтвом про право на спадщину і
свідоцтвом про право власності від 04
квітня 1981 року належало: 9/25 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла, а після її
смерті, спадщину прийняв, шляхом
постійного проживання у будинку,
батько позивача за первісним позовом -
ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. За
життя ОСОБА_11 склав заповіт, яким все
своє майно заповів ОСОБА_6.

Визнаючи вказаний заповіт недійсним,
апеляційний суд Полтавської області в
рішенні від 25 липня 2011 року виходив із
того, що померлий ОСОБА_11 зловживав
спиртними напоями, проходив анонімно
лікування від алкоголізму у приватного
лікаря нарколога-психіатра ОСОБА_13, з
пояснень якого суд встановив, що 16
червня 2005 року (в день посвідчення
заповіту) він знаходився у тяжкому
алкогольному сп'янінні та не міг
підписувати документ, так як у нього в
цей день фактично була відсутня
внутрішня воля. Крім пояснення лікаря
ОСОБА_13 та наявних у справі медичних
документів, знаходження ОСОБА_11 16
червня 2005 року в стані алкогольного
сп'яніння підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 та інші.

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із заявою про перегляд рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 25 липня 2011року у зв'язку з
нововиявленими обставинами, в
обґрунтування якої зазначила, що в
основу оскаржуваного рішення
апеляційного суду покладено свідчення
свідка ОСОБА_13, щодо надання медичної
допомоги ОСОБА_11 по виведенню його із
стану алкогольного сп'яніння 16 червня
2005 року. Проте на той час були відсутні
обставини та докази, які мають значення
для справи.

Істотною обставиною заявник вважає
встановлення ухвалою Київського
районного суду м. Полтави від 04
листопада 2013 року факту умисного
підроблення лікарем-наркологом ОСОБА_13
офіційного документа та використання
його в судовому засіданні при розгляді
даного спору, а саме - записів у
медичній картці амбулаторного хворого
ОСОБА_11 щодо надання йому медичної
допомоги 16 червня 2005 року. Вважає, що
дана обставина є істотною, оскільки в
основу оскаржуваного рішення
покладено свідчення ОСОБА_13 Цією
ухвалою ОСОБА_13 звільнено від
кримінальної відповідальності за ч. 2
ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі
ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням
строків давності.

Крім того, заявник вказує на те, що
постановою органів досудового
розслідування від 08 січня 2014 року
закрито кримінальне провадження за
строками давності відносно свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 за ознаками
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384
КК України, за дачу завідомо
неправдивих свідчень в судовому
засіданні щодо перебування ОСОБА_11 у
стані алкогольного сп'яніння 16 червня
2005 року.

Вказані заявником обставини знайшли
своє підтвердження і апеляційним судом
про розгляді заяви ОСОБА_6 встановлено,
що відповідно до ухвали Київського
районного суду м. Полтави від 04
листопада 2013 року, якою звільнено
ОСОБА_13 від кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 358 КК
України та ч. 4 ст. 358 КК України на
підставі ст. 49 КК України у зв'язку з
закінченням строків давності,
досудовим розслідуванням встановлено,
що у 2005 році ОСОБА_13 умисно підробив
записи у медичній картці амбулаторного
хворого форми № 025/У громадянина
ОСОБА_11 Крім цього, в указаному
судовому рішення встановлено, що під
час розгляду цивільної справи № 2-5/11 у
Київському районному суді м. Полтави за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 22 квітня 2008
року ОСОБА_13 надав підроблену медичну
картку амбулаторного хворого форми №
025/У громадянина ОСОБА_11, таким чином
використавши завідомо підроблений
документ.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду про
відсутність, з урахуванням
нововиявлених обставин, які вплинули
на висновок суду про недійсність
правочину, визначених ч. 2 ст. 1257 ЦК
України підстав для визнання заповіту,
складеного ОСОБА_11 16 червня 2005 року,
недійсним. Також апеляційним судом
правильно зазначено, що інші доводи
позивача не заслуговують на увагу так
як вони не є підставою для недійсності
правочину.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ухвалюючи оскаржуване
рішення, апеляційний суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, у результаті чого
ухвалив законне і обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 24 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. ЮровськаСудді:
В.С. Висоцька М.К. Гримич Т.О. Писана
О.В. Умнова