Справа № 363/1025/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,при
секретарі Сакаді О.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

встановив:

ОСОБА_3 в березні 2014 року звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на
порушення відповідачем договірних
зобов'язань по поверненню грошових
коштів у сумі 36 000 грн., в зв'язку з чим
порушує питання про стягнення вказаної
суми та 3% річних.

Позивач в судовому засіданні просив
про задоволення позову з викладених у
ньому підставах.

Відповідач, будучи повідомленим про
розгляд справи, в судове засідання не
з'явився.

Оскільки суд позбавлений
можливості відкласти розгляд справи,
на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах
строку встановленого ст. 157 ЦПК України,
дану справу слід розглянути на
підставі наявних доказів у загальному
порядку.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 12 вересня 2011 року сторони
уклали договір позики, відповідно до
якої позивач (позикодавець) передав у
власність відповідачеві
(позичальникові) грошові кошти в сумі 36
000 грн., а той зобов'язався у строк до 12
березня 2012 року повернути позивачу
зазначену суму.

На підтвердження отримання
зазначених коштів позичальник написав
розписку, в якій йдеться про отримання
ним від позикодавця коштів у сумі 36 000
грн.

Відтак грошове зобов'язання
відповідача перед позивачем
вбачається з розписки, яка підписана
відповідачем, що відповідає вимогам
простої письмової форми, якою
оформлені укладені між сторонами угоди
згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

В судовому засіданні досліджено
оригінал письмової розписки згідно ст.
138 ЦПК України.

Одержані кошти у встановлений строк
відповідач не повернув й заходів до
цього не вживає.

При вирішенні цієї справи суд зазначає,
що згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику в строк та в порядку встановлені
договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених змістом
зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є
його порушенням.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК
України зобов'язаний сплатити грошову
суму відповідно до ч. 1 ст. 625 цього ж
Кодексу.

При цьому згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, і
в разі його порушення повинен сплатити
суму боргу на вимогу кредитора.

Крім того згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У справі встановлено, що відповідач
договірні зобов'язання не виконав, а
тому за вимогою позивача суд вважає
необхідним стягнути на його користь
суму заборгованості з урахуванням
трьох процентів річних за весь час
прострочення згідно ст. 625 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення
розміру стягнення, суд виходить з
основної суми заборгованості 36 000 грн.

По справі встановлено, що період
прострочення виконання зобов'язання
почався з 12 березня 2012 року, а тому
розрахунок трьох процентів річних від
простроченої суми за період з 12 березня
2012 року по 11 березня 2014 року складає 2 157
грн. 04 коп.

З огляду на зазначені правовідносини,
судом виявлено порушене права
позивача, яке підлягає захистові, а
позов частковому задоволенню.

Крім того, суду представлено
документальне підтвердження понесених
позивачем судових витрат, які
підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись
209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на
користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 36 000
грн. та 3% річних за прострочення сплати
грошових коштів за період з 12 березня
2012 року по 11 березня 2014 року в розмірі 2
157 грн. 04 коп., а також судові витрати в
розмірі 386 грн. 63 коп., а всього разом 38 543
(тридцять вісім тисяч п'ятсот сорок три)
грн. 67 (шістдесят сім) коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя