Справа № 731/279/14 Провадження №
22-ц/795/1437/2014 Головуючий у I інстанції
-Семенченко О.М. Доповідач - Мамонова
О. Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Кузюри Л.В.,
Вінгаль В.М.,

при секретарі: Шкарупі Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Варвинському районі Чернігівської
області на рішення Варвинського
районного суду Чернігівської області
від 04 червня 2014 року по справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Варвинському районі
Чернігівської області до ОСОБА_1 про
стягнення безпідставно отриманої суми
пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Варвинського районного суду
Чернігівської області від 04 червня 2014
року в задоволенні позову УПФУ в
Варвинському районі Чернігівської
області відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в
Варвинському районі просить зазначене
рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь
переплату по пенсії за період з 01.06.1999
року по 28.02.2013 року в розмірі 58655,47 грн.,
посилаючись на його незаконність,
порушення норм матеріального і
процесуального права та неповне
з'ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ОСОБА_1 починаючи з 01.06.1999 року
не мала права на отримання пенсії по
інвалідності, що підтверджується
відповіддю обласного центру МСЕ м.
Харків.

Апелянт зазначає, що судом порушено
вимоги ст. 60 ЦПК України, та не
враховано тих обставин, що під час
розгляду справи відповідач жодним
чином не спростував подані управлінням
докази, шляхом подання до суду
документів, які б надавали йому право
на отримання пенсії по інвалідності.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне
по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову УПФУ
в Варвинському районі суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено недобросовісності
відповідачки, оскільки, після
чергового огляду у МСЕК 4.09.1998 року у
витягу з Акту огляду у МСЕК не
зазначено строк по який встановлена
інвалідність та дату чергового
переогляду, у розпорядженні 26.09.1999 року
про призначення пенсії було зазначено,
що пенсія по інвалідності призначена
безстроково, тому відповідачка не
повинна була проходити черговий
переогляд у МСЕК, оскільки її до цього
ніхто не зобов'язував, а перевіряти
правильність оформлення відомчих
документів в обов'язки відповідачки не
входить.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він повністю ґрунтується на матеріалах
справи та відповідає вимогам чинного
законодавства.

Судом по справі встановлено, що згідно
довідки МСЕК № 306725 серія 2-18 АЖ,
відповідачка ОСОБА_1 є інвалідом з
дитинства та вперше третя група
інвалідності їй була встановлена 15.05.1996
року Ізюмською міжрайонною МСЕК
Харківської області терміном на один
рік (а.с. 7). Згідно довідки МСЕК № 304288
серія 2-18 АВ, при черговому переогляді в
травні 1997 року інвалідність ОСОБА_1)
була підтверджена ще на один рік (а.с. 8).
В зазначених довідках МСЕК вказувалися
дати чергового переогляду.

З довідки МСЕК № 319759 серія 2-18 АЗ від
4.09.1998 року вбачається, що при черговому
огляді ОСОБА_1 (ОСОБА_1) визнана
інвалідом третьої групи загального
захворювання з терміном „по сроку" (а.с.
9) . Дата чергового переогляду не була
вказана.

Протоколом Ізюмського міського
відділу соціального захисту № 366 від
28.10.1998 року пенсію відповідачці було
призначено довічно (а.с. 10).

З 01.05.2002 року пенсію ОСОБА_1 було
переведено до УПСЗН Варвинської РДА
Чернігівської області у зв'язку з
переїздом на місце проживання в с.
Калиновиця Варвинського району
Чернігівської області та
розпорядженням № 111179 від 21.05.2002 року
пенсію по інвалідності з моменту
переведення призначено довічно (а.с. 12).

За розпорядженням Варвинської РДА
Чернігівської області № 181 від 17.05.2002
року «Про забезпечення виконання
функцій з призначення і виплати пенсії
управлінням Пенсійного фонду» усі
пенсійні справи в паперовому та
електронному вигляді згідно акта
передачі були передані з УПСЗ
Варвинської РДА до УПФ України в
Варвинському районі (а.с. 19).

На виконання листа Головного
управління ПФУ в Чернігівській області
№ 5632/02-02 від 29.11.2012 року (а.с. 17) було
проведено перевірку даних, які
вносяться до електронних пенсійних
справ інвалідів, в ході якої було
виявлено, що в довідці МСЕК № 319759 серія
2-18 АЗ від 04.09.1998 року термін закінчення
інвалідності вказаний некоректно, а
саме „по сроку", що стало підставою для
припинення виплати пенсії по
інвалідності ОСОБА_1 до з'ясування
терміну, на який встановлена
інвалідність.

Листом Комунального закладу охорони
здоров'я „Обласного центру
медико-соціальної експертизи"
Харківської ОДА № 230 від 05.03.2013 року на
звернення УПФУ в Варвинському районі
щодо уточнення строків встановлення
інвалідності ОСОБА_1 було надано
роз'яснення, що по конфлікту ОСОБА_1
(ОСОБА_1) направлена в Український
Державний науково-дослідний інститут
медико-соціальних проблем
інвалідності м. Дніпропетровська, де
знаходилась з 06.07. по 21.07.1998 року. Згідно
рішення комісії інституту ОСОБА_1
визнана інвалідом III групи «загальне
захворювання» строком з 15.05.1998 року по
01.06.1999 року (а.с. 18).

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
сума пенсії, яка надміру виплачена,
може бути повернута лише у двох
випадках: коли вона виплачена
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних відомостей.

Відповідно до п. 3 Порядку
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України №
6-4 від 21 березня 2003 року, повернення
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, проводиться
відповідно до статті 103 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміни у складі сім'ї
тощо.

Суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку, стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії
(додаток 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України
„Про пенсійне забезпечення", суми
пенсії, надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

За змістом ст. 1215 Цивільного кодексу
України передбачено, що не підлягає
поверненню безпідставно набуті: 1)
заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача; 2)
інше майно, якщо це встановлено
законом.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що
факт підроблення документів або
представлення органу Пенсійного фонду
завідомо неправдивих даних, які стали
підставою для призначення пенсії
відповідачу, не встановлений
відповідним судовим рішенням.

При цьому, сам по собі лист
Комунального закладу охорони здоров'я
„Обласного центру медико-соціальної
експертизи" Харківської ОДА, на який
посилається апелянт, не може свідчити
про зловживання з боку ОСОБА_1

Оскільки відсутні докази на
підтвердження недобросовісної
поведінки пенсіонера, що призвела до
переплати або зловживань з його боку,
які відповідно до ст. 50 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", могли б бути
визнані підставою для стягнення в
судовому порядку надміру виплачених
сум пенсії, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції та не дають
підстав для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Варвинському районі Чернігівської
області - відхилити.

Рішення Варвинського районного суду
Чернігівської області від 04 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: