САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.
Справа № 206/3616/14-ц
Провадження № 2/206/973/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р.

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Поштаренко О.В.,

при секретарі - Нор І.С. ,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

10.10.2012 року ОСОБА_4 (позивач) звернувся
до Самарського районного суду
м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3
(відповідач) про стягнення
заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 01 травня
2010 року надав відповідачу ОСОБА_3 в
позику 79 370,69 грн. про що було складено
відповідну розписку, в якій часом
виконання зобов'язання зазначалося 01
серпня 2010 рік.

Однак відповідач ОСОБА_3 його вимоги
ігнорує, від виконання зобов'язання
ухиляється, що і слугує підставою для
звернення із цим позовом до суду.

На підставі викладеного позивач (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 20.12.12), просить суд
стягнути з відповідача на його користь
грошові кошти за договором позики у
розмірі 174 774,26 грн. та судові витрати по
справі (а.с.34).

20.12.2012 року по данній справі було
винесено заочне рішення яким позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики
були задоволені. Стягнено з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 суму боргу за договором
позики від 01 травня 2010 року у розмірі 174
774грн. 26коп. та стягнено з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 суму сплаченого
судового збору у розмірі 1747грн. 74коп.

28 травня 2014 року від ОСОБА_3 надійшла
заява про перегляд заочного рішення
від 20.12.2012 року.

30 травня 2014 року ухвалою було скасовано
заочне рішення від 20.12.2012 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором позики та призначено справу
до розгляду в загальному порядку.

24.06.2014 року від представника позивача
надійшла заява про розгляд справи без
його участі. При цьому він зазначає,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі. Просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні проти позову
заперечували. Просили відмовити в
задоволені позовних вимог.

ОСОБА_3, пояснив, що борг сплачував за
допомогою банку, переведенням з
карточного рахунку на інший, проте в
призначенні платежу не зазначено за що
саме перераховувались кошти.

Стосовно заяви поданої відповідачем
ОСОБА_3, через канцелярію Самарського
районного суду м.Дніпропетровська в
якій він зазначив, що керуючись ст.27, 31
ЦПК України я ОСОБА_3 визнаю позовні
вимоги за позовом ОСОБА_4 у розмірі 174744
грн. 26 коп., в повному обсязі (а.с.34),
ОСОБА_3, не пом"ятає що писав таку заяву.

Дослідивши матеріали цивільної справи
на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено.

01 травня 2010 року надав відповідачу
ОСОБА_3 в позику 79 370,69 грн. про що було
складено договір поруки (розписку), в
якій часом виконання зобов'язання
зазначалося 01 серпня 2010 рік (а.с.25).

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України (ЦК України) підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема є договори й інші
правочини.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Змістом ст. 1047 ЦК України встановлено,
що договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його
умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

В судовому засіданні було встановлено
та підтверджено розпискою факт
отримання відповідачем ОСОБА_3 від
позивача ОСОБА_4 в позику суми у розмірі
79 370,69 грн.

Відповідач свої зобов'язання перед
позикодавцем не виконав, в зв'язку з чим
станом на 10.10.2012 року виникла
заборгованість у сумі 174 774, 26 грн., яка
складається з: 79 370, 69 грн. -сума
заборгованості; 8 095,81 грн. сума
збільшення індексу інфляції за період
з 01.08.2010р. по 01.10.2012 року; 87 307, 76 грн. пеня
за період з 01.08.2010р. по 18.11.2010р. яка
розраховується (79 370,69/100)* 110 = 87 307,76 грн.

Таким чином суд при вирішені справи
вважає доведеним факт виникнення між
сторонами договірних відносин по
договору позики. Кінцевий строк
виконання зобов'язаня згідно тексту
розписки зазначався 01.08.2010 рік.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України,
якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконанням ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи вище приведені висновку
суду, яким встановлено наявність між
сторонами відносин, що виникли з
договору позики, достовірність та
допустимість доказів в даній
цивільній, встановлення факту ухилення
відповідача від виконання свого
зобов'язання, суд приходить до висновку
про необхідність задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі,
стягнувши заявлену суму грошових
коштів із відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути
понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 524, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049
Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 - 8,
10, 11, 18, 57 -61, 79, 88, 130, 208, 209, 212 -215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН - НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_4 ІПН - НОМЕР_2 суму боргу
за договором позики від 01 травня 2010
року у розмірі 174 774грн. 26коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН - НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_4 ІПН - НОМЕР_2 суму
сплаченого судового збору у розмірі
1747грн. 74коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Самарський
районний суд м. Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.В. Поштаренко