Справа № 683/3006/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Старокостянтинівський районний
суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Цимбалюка
О.В.

при секретарі Поважнюк
О.Б.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним. В
обґрунтування позовних вимог вказав,
що 14 квітня 2010 р. між ним, як продавцем
та відповідачкою, як покупцем було
укладено договір купівлі-продажу ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Старокостянтинів Хмельницької
області. Даний житловий будинок
належав їм із відповідачкою в рівних
частинах, та був придбаний під час
спільного проживання як подружжя. 22
травня 2009 р. між ним та відповідачкою
було розірвано шлюб. На початку 2010 р.
позивач звернувся до
Старокостянтинівського районного суду
із позовом про виділення йому в натурі ?
частини вказаного житлового будинку,
але під час судового розгляду
відповідачка звернулася до позивача із
пропозицією передати їй в порядку ст. 190
Сімейного кодексу України належну
позивачу ? частини житлового будинку в
рахунок аліментів, які позивач
зобов'язаний сплачувати на її користь
на утримання їх неповнолітньої доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на що позивач
погодився на це і сказав, що коли
відповідачка підготує відповідні
документи, то він їх підпише. Через
деякий час відповідачка повідомила
позивачу, що після відповідних
консультацій з'ясувала, що укладення
такого договору між ними неможливе,
оскільки хотіла отримати частку
будинку позивача у свою власність, а не
дитини. Одночасно вона запропонувала
позивачу укласти договір
купівлі-продажу ? частини житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Старокостянтинів
Хмельницької області на її користь,
після чого вона відмовиться від
стягнення аліментів на її користь на
утримання неповнолітньої доньки.
Позивач погодився із даною
пропозицією, та 14 квітня 2010 р. підписав
договір купівлі-продажу за № 698, який
посвідчила приватний нотаріус
Старокостянтинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 На протязі
кількох днів після цього відповідачка
подала заяву до відділу ДВС
Хмельницького МРУЮ про повернення без
подальшого виконання виконавчого
листа про стягнення аліментів з
позивача на її користь наутримання
неповнолітньої ОСОБА_6, 2003 р.н., який
знаходився на виконанні в бухгалтерії
Хмельницької
квартирно-експлуатаційної частини, у
зв'язку із відмовою від стягнення
аліментів. Тоді ж позивач подав до
Старокостянтинівського районного суду
заяву про залишення без розгляду позов
про виділення йому в натурі ? частини
житлового будинку. З того часу позивач
часто зустрічався зі своєю донькою,
здійснював батьківське піклування,
купував необхідні їй речі та одяг,
давав кишенькові гроші та інше. 25 липня
2013 р. позивач отримав постанову про
відкриття виконавчого провадження
відповідно до якого, 22 липня 2013 р.
відповідачка звернулась із дублікатом
виконавчого листа № 2-1677/2006 про
стягнення аліментів з позивачем на її
користь

на утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_6. Намагання позивача зустрітися
із відповідачкою та поспілкуватися про
причини, із яких вона порушила
домовленість при укладенні
договору-купівлі продажу у 2010 р.,
залишилися безрезультатними.
Відповідачка уникає зустрічей з
позивачем, не спілкується по телефону,
на письмове звернення не відповідає.

Позивач вважає, що такими діями
відповідачки порушене його право
власності, яке згідно закону є
непорушним. Таким чином відповідачка
захотіла позбавити його права
власності на ? частини житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Старокостянтинів
Хмельницької області та таким шляхом
вирішити питання щодо поділу спільного
майна подружжя і звернути на свою
користь, завідомо знаючи про
невиконання нею укладеної
домовленості. Таким чином позивач
вважає, що договір купівлі-продажу є
удаваним оскільки між ним та
відповідачем було досягнуто
домовленості про припинення права на
аліменти у зв'язку із передачею права
власності на нерухоме майно, тобто
відповідач в подальшому відмовиться
від стягнення аліментів на їх
неповнолітню доньку Анну.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позов у повному
обсязі та наполягали на його
задоволенні.

Відповідачка та її представник проти
задоволення позову заперечили
пояснивши наступне, що між ніякої
домовленості про відмову від стягнення
аліментів не було, а у приватного
нотаріуса ОСОБА_5 було укладено лише
договір купівлі-продажу ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Старокостянтинів Хмельницької
області, за що ОСОБА_1 було сплачено
20000грн.

Заслухавши позивача, його
представника, відповідачку та її
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом об'єктивно встановлено факт
укладення договору купівлі-продажу від
14 квітня 2010 р. за яким позивач передав, а
відповідачка отримала ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1 в м.
Старокостянтинів Хмельницької
області. Право власності у
обдарованого виникло з моменту
нотаріального посвідчення договору.
Також встановлено, що 23 липня 2013 р.
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконавчому листу №
2-1677/2006 виданого 15 липня 2013 року про
стягнення аліментів на утримання
дитини.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу
України, удаваним є правочин, який
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Відповідно до абз. 2 п. 25 Постанови
пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» передбачено, що
встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Якщо правочин, який насправді
вчинено, суперечить закону, суд ухвалює
рішення про встановлення його
нікчемності або про визнання його
недійсним.

Це означає, що воля сторін в удаваному
правочині спрямована на встановлення
інших цивільно-правових наслідків, ніж
ті, які передбачені правочином
(наприклад, укладення договору
дарування задля приховування договору
купівлі-продажу). За удаваного
правочину настають права та обов'язки,
але не ті, що випливають зі змісту
правочину. При цьому обидві сторони
свідомо, задля якоїсь цілі,
документально оформлюють один
правочин, але між ними реально
встановлюються інші правовідносини.

Позивачу було відомо про укладення
договору купівлі-продажу 14 квітня 2010 р.,
він був присутній під час його
укладення та нотаріального
посвідчення, йому було роз'яснено
правові наслідки даної угоди, ним було
отримано грошові кошти, згідно
укладеного договору. Судом не
встановлено обставин та не здобуто
доказів, які б свідчили про намір та дії
сторін укласти іншу угоду з метою
приховання договору купівлі-продажу.

З огляду на викладене, суд вважає, що
Договір ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1 в м. Старокостянтинів
Хмельницької області, укладений між
позивачем, як продавцем та
відповідачкою, як покупцем, не
суперечать чинному законодавству і ця
обставина не є підставою для визнання
договору купівлі-продажу його
удаваним правочином.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 83, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК, ст. ст. 215, 216,
235 ЦК України, --

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя