АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4383/14
Справа № 2010/5549/2012
Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Бородіна М.М.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Московського районного суду
м.Харкова від 15 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визначення порядку користування
житловим приміщення,-

ВСТАНОВИЛА :

13 березня 2014 року позивач звернулась у
суд з позовом в якому просила визначити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1 виділивши їй в користування
кімнату площею 10,3 кв.м. та залишити в
загальному користуванні з
відповідачем кухню, ванну кімнату,
лоджію, коридор вбиральню та прихожу .

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 1/8
частина зазначеної квартири належить
їй на праві власності в порядку
спадкування після смерті батька на
підставі рішення Московського
районного суду м.Харкова від 04.02.2014
року. Загальна площа квартири
становить 67, 2 кв.м. та складається із
трьох кімнат площею 12,3кв.м., 17,4 кв.м. та
10,3 кв.м. та її частка складає в квартирі
складає 8,4 кв.м.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач та її представник
підтримали вказані позовні вимоги та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду першої інстанції
позовні вимоги позивача не визнав. Свої
заперечення обгрунтовував тим, що
позивачу в спірній квартирі належить 5
кв.м. житлової площі та 3,4 кв.м.
нежитлової площі, у зв»язку з чим
виділення їй найменшої кімнати
розміром 10,3 кв.м. не відповідає її
частині і перевищує її більше ніж у
двічі. Посилаючись на вказані
обставини представник відповідача
зазначає, що надання позивачу в
користування частини квартири, яка
перевищує її частку, порушить одну із
складових права власності, а саме права
користування відповідача належною їй
часткою в квартирі.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 15 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог позивачу
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказане рішення на ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує
невідповідності висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам , порушенням судом першої
інстанції ст. 155 ЖК України.

Позивач зазначає, що суд при ухваленні
рішення не прийняв до уваги її доводи, а
саме те, що вказану квартиру купили її
батьки для їх сина, а її брата та
відповідач до спірної квартири ніякого
відношення не має. Позивач також
зазначає, що суд при ухваленні рішення
також не врахував, що вона є
пенсіонеркою та мешкає в старому,
зруйнованому будинку її батьків та їй
необхідне нормальне житло, а також не
врахував, що відповідач є пенсіонеркою
та виплатити їй компенсацію 1/8 частини
вказаної квартири не зможе, при цьому
відповідач має свою трикімнатну
квартиру за адресою АДРЕСА_2

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник відповідача,
посилаючись на законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції. просить апеляційну скаргу
позивача відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача її представника та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи , перевіривши доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з посиланням та вимоги
частин 2 та 3 ст. 358 ЦК України, виходив з
того, що встановити між сторонами
порядок користування спірною
квартирою без порушення прав
відповідача є неможливим.

При цьому судом першої інстанції
встановлено, підтверджено наявними у
справі доказами та цей факт сторонами
не заперечується, що позивачу на праві
власності належить 1/8 частина спірної
квартири, а відповідачу - 7/8 її частини.

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами що загальна площа
спірної квартири становить 67,2 кв.м., а
житлова - 40 кв.м. та квартира
складається із трьох кімнат житловою
площею: 17,4; 12,3 та 10,3 кв.м. (а.с. 8-9).

Матеріали справи також свідчать про
те , та цей факт позивачем не
заперечується, що позивач в квартирі
ніколи не проживала та проживає за
адресою АДРЕСА_3, а зареєстрована за
адресою АДРЕСА_4 (а.с. 10-11) .

Згідно до вимог ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном, що є їх спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

В ч.2 ст. 13 ЦК України встановлено, що
при здійсненні своїх прав особа
зобов»язана утримуватись від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

Оскільки житлова площа зазначеної
квартири складає 40 кв.м., то на позивача
припадає 5 кв.м. її житлової площі.

Таким чином, порядок
користування, який просить встановити
позивач, а саме: виділення їй в
користування кімнату площею 10,3 кв.м. не
відповідає її частці у власності на
вказану квартиру та встановлення
запропонованого нею порядку
користування значно обмежує право
користування відповідача як власниці
7/8 частини квартири.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі вказаних висновків
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

При цьому судова колегія вважає
безпідставними доводи викладені
позивачем в апеляційній скарзі щодо
порушення судом першої інстанції норм
ст. 155 ЖК України, оскільки матеріали
справи свідчать про те, що між
сторонами виникли цивільно - правові, а
не житлові правовідносини.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК
України судова колегія,-

УХВАЛИЛА
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м.Харкова від 15 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя :

Судді :