Справа № 185/3567/14-ц
Провадження № 2/185/1790/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
при секретарі Муржиєвій І.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про вселення в квартиру та
стягнення моральної шкоди,
09 квітня 2014 року позивачка звернулась
з позовом до відповідачів про вселення
в квартиру та стягнення моральної
В обґрунтування позову позивачка
посилається на те, що вона є власником
2/3 часток квартири АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 10 березня 2011 року,
однак до цього часу позбавлена
можливості користуватися квартирою, з
2004 року звертається за захистом свого
порушеного права, але відповідачі
протягом десяти років не виконують
рішення судів, чим їй заподіяно
моральну шкоду.

Тому позивачка просить вселити її в
квартиру АДРЕСА_2, стягнути з
відповідачів моральну шкоду у розмірі
10 000 грн та судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги,
пояснив, що ОСОБА_2 не має можливості
користуватися належним їй майном, не
може потрапити в квартиру, оскільки не
має від неї ключів. Квартира на даний
час зачинена, в ній ніхто фактично не
проживає. В квартирі знаходиться майно
ОСОБА_2, яке передане на відповідальне
зберігання ОСОБА_3, що підтверджується
актом державного виконавця від 24
червня 2009 року. ОСОБА_2 зверталася з
заявою до державної виконавчої служби
про надання доступу в належну їй
квартиру, державний виконавець
звертався до суду з відповідним
поданням, але йому було відмовлено.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час і місце судового
засідання повідомлялись належним
чином, причину неявки суду не
повідомили. Зі згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду від 19 березня 2007
року встановлено, що 17 листопада 2004
року ОСОБА_2 віддала ОСОБА_3 в рахунок
сплати за квартиру АДРЕСА_1 4000 грн. З 2004
року ОСОБА_2 проживала у даній квартирі,
здійснила ремонтні роботи на суму 30 073
грн. ОСОБА_3 було відомо, що дана
квартира не може бути проданою, тому що
в ній 1/3 частка належить неповнолітній
особі. ОСОБА_2 спочатку заявила позовні
вимоги про визнання договору
купівлі-продажу квартири дійсним та
визнання за нею право власності, потім
змінила позовні вимоги і просила
стягнути з відповідачів кошти,
потрачені нею на ремонт квартири та
моральну шкоду, посилаючись на те, що з
вини відповідачів, які відмовились
укласти договір купівлі-продажу вона
змушена була витратити кошти на ремонт
квартири. Рішенням суду позов ОСОБА_2
задоволено, стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3 у
солідарному порядку на користь ОСОБА_2
в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 35 073 грн, у тому числі 30 073 грн
покращення умов в квартирі по
експертизі, 700 грн - за проведення
експертизи, 300 грн за послуги адвоката,
4000 грн - аванс за квартиру. Стягнуто з
ОСОБА_5, ОСОБА_3 в солідарному порядку на
користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 500 грн. У позові ОСОБА_5,
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним відмовлено (а.с.5).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21
листопада 2007 року рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19
березня 2007 року залишено без змін.

10 березня 2011 року приватним нотаріусом
Павлоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
відповідно до ст.61 Закону України «Про
виконавче провадження» на підставі
актів про передачу майна стягувачу в
рахунок погашення боргу, затверджених
начальником відділу державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції В.О.
Палуном 06 грудня 2010 року, було видано
ОСОБА_2 свідоцтво про право власності
на 2/3 часток двокімнатної квартири
АДРЕСА_1 вартістю 40 402 грн 66 коп,
оскільки майно не реалізовано (торги не
відбулися) і стягувач ОСОБА_2 виявила
бажання залишити за собою непродане
майно, 1/3 частка якого раніше належала
ОСОБА_5, ще 1/3 частка - ОСОБА_3 (а.с.6).

Державна реєстрація права власності
ОСОБА_2 на 2/3 часток квартири АДРЕСА_1
була проведена 23 серпня 2013 року (а.с.13).

Таким чином рішення суду про
відшкодування позивачці матеріальної
та моральної шкоди було фактично
виконане передачею позивачці у
власність 2/3 часток квартири АДРЕСА_1.

Тому підставі для стягнення з
відповідачів моральної шкоди, завданої
невиконанням рішення суду, відсутні.

1/3 частка зазначеної квартири належить
на праві власності відповідачці
ОСОБА_4, яка зареєстрована у цій
квартирі (а.с.18).

Місце проживання відповідачки ОСОБА_3
зареєстроване за іншою адресою (а.с.19).

У судовому засіданні встановлено, що
власниці 2/3 часток квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2 не були надані ключі від вхідних
дверей квартири, чим було порушено
право позивачки на користування
належним їй майном.

За змістом ст.317, 319, 321 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном на власний розсуд, ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності чи обмежений у його
здійсненні.

Тому позовні вимоги в частині вселення
позивачки до квартири АДРЕСА_1
підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачкою на
сплату судового збору (а.с.1) підлягають
стягненню з відповідачки ОСОБА_3 на
користь позивачки пропорційно до
задоволених позовних вимог як
передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України,
оскільки відповідачка ОСОБА_4 на час
ухвалення рішення суду від 19 березня 2007
року була неповнолітньою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 243 (двісті сорок
три) грн 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: У. М. Болдирєва