Справа № 263/2445/14ц
Провадження № 2/263/1526/14
06 червня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя у складі
судді Соловйова О. Л., при секретарі
Д'яконовій К.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
розірвання договору,-
Позивачка звернулась до суду із
вказаним позовом до відповідачки,
відповідно до якого просить розірвати
договір від 18.10.2013 року, укладений між
В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що вона є власницею нежилого
приміщення за адресою АДРЕСА_1. До
травня 2013 року наведене нежиле
приміщення перебувало в оренді
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», з травня 2013
року наведене приміщення тимчасово не
використовувалось. За період часу,
коли спірне приміщення не
використовувалось, власниками закладу
громадського харчування суши бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», без згоди позивачки,
було закрито два вікна, належного їй
нежилого приміщення, з метою
розміщення реклами суши-бару, що не дає
ОСОБА_1 можливості використовувати
належне їй приміщення у повному обсязі
та порушує права власника ОСОБА_1 Крім
наведеного позивачка вимушена нести
додаткові витрати на електричну
енергію для освітлення приміщення. У
зв'язку із збитками, які заподіюються
ОСОБА_1, як власниці нежилого
приміщення АДРЕСА_1, через закриття
вікон наведеного нежилого приміщення
через розміщення реклами суши-бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», позивачка звернулась до
відповідачки з пропозицією укласти
договір, який було надано останній для
підписання від 17.10.2013 року, згідно із
яким ОСОБА_1 дозволяє використовувати
частину фасаду та прилеглі два вікна до
нежилого приміщення для оформлення
реклами суши-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
період з 17.10.2013 року по 17.06.2016 року. У
свою чергу керівництво вказаного
закладу громадського харчування
зобов'язується сплачувати позивачці
щомісячно 2 000 грн. В усні формі ОСОБА_1
було повідомлено, що вказаний договір
буде підписано, проте екземпляр
договору із підписом власників
суши-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» до
теперішнього часу позивачкою не
отримано, умови вказаного договору
відповідачкою не виконуються.
Враховуючи той факт, що відповідачкою
було допущено суттєві порушення умов
договору, ОСОБА_1 вважає за доцільне
договір від 17.10.2013 року розірвати.
В судове засідання позивачка не
з'явилась - надала суду заяву про
слухання справи в її відсутність,
наполягала на задоволенні позовних
вимог, не заперечувала проти ухвалення
у справі заочного рішення суду.
Відповідачка в судове засідання не
з'явилась з невідомих суду причин, про
слухання справи була повідомлена у
встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
за текстом ЦПК України) суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи
зі згоди представника позивача на
підставі доказів, які маються у
матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. За ч. 2 ст.
626 ЦК України договір є одностороннім,
якщо одна сторона бере на себе
обов'язок перед другою стороною
вчинити певні дії або утриматись від
вчинення певних дій, а друга сторона
наділяється лише правом вимоги без
виникнення зустрічного обов'язку щодо
першої сторони. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору, згідно із ч. 3
ст. 626 ЦК України.

Статтею 639 ЦК України встановлено
вимоги діючого законодавства щодо
форми договору. Так, відповідно до ч. 2
ст. 639 ЦК України, якщо сторони
домовились укласти договір у письмові
формі, щодо якого законодавством
встановлена письмова форма, такий
договір є укладеним з моменту його
підписання сторонами. При цьому слід
врахувати, що відповідно до ст. 207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксовано в одному або кількох
документах. Обов'язковою умовою для
письмового договору є наявність на
документів підписів сторін.

Згідно із витягом про державну
реєстрацію прав МКП «Маріупольське
БТІ», ОСОБА_1 на праві власності
належить нежиле приміщення АДРЕСА_1

Як посилається позивачка у своїх
позовних вимогах, власником закладу
громадського харчування суши бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яким є ФОП ОСОБА_2, без
згоди позивачки, було закрито два
вікна, належного їй нежилого
приміщення, з метою розміщення реклами
суши-бару, що не дає ОСОБА_1 можливості
використовувати належне їй приміщення
у повному обсязі та порушує права
власника ОСОБА_1

Враховуючи викладене ОСОБА_3 було
складено договір від 17.10.2013 року, за
умовами якого остання дозволяє
використовувати частину фасаду та
прилеглі 2 вікна до приміщення АДРЕСА_1
та належить ОСОБА_1 на праві власності,
на період з 17.10.2013 року по 17.06.2016 року для
оформлення рекламу ресторану
«ІНФОРМАЦІЯ_1». В той же час керівництво
наведеного закладу бере на себе
зобов'язання сплачувати ОСОБА_1 грошову
суму за використання наведеної частини
належного їй нежилого приміщення
щомісячно 2 000 грн. У наведеному
договорі зазначено, що його складено у
двох екземплярах по одному кожній із
сторін. У вказаному договорі міститься
підпис ОСОБА_1, підпис другої сторони
договору - уповноваженого представника
закладу «ІНФОРМАЦІЯ_1» або ж ОСОБА_2 у
договорі відсутній.

Приходячи до висновків про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 суд виходить з наступних норм
діючого законодавства, що регулюють
спірні правовідносини.

Так, згідно із ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції. З
аналізу вказаної норми діючого
законодавства надходить, що у разі якщо
зроблена однією стороною пропозиція
укласти договір містить всі істотні
умови майбутнього договору і виражає
намір особи, яка її зробила вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття
(тобто є офертою), а відповідь іншої
особи про прийняття оферти є повною і
безумовною (акцептом), договір
вважається укладеним з моменту
отримання особою, яка зробила
пропозицію (оферентом), відповіді від
іншої особи (акцептанта).

Відповідно до ст. 642 ЦК України
відповідь особи, якій адресована
пропозиція укласти договір, про її
прийняття повинна бути повною та
безумовною. Якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору, яка засвідчує ї бажання
укласти договір, ця дія є прийняття
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

У даному конкретному випадку з
договору, доданого ОСОБА_1 до
матеріалів її позовної заяви,
міститься лише пропозиція (оферта)
позивачки щодо певних прав та
обов'язків, які виникають у сторін -
ОСОБА_1 та керівництвом закладу
«ІНФОРМАЦІЯ_1», - у зв'язку із
експлуатацією належного позивачці
нежилого приміщення АДРЕСА_1 Не надано
при розгляді судом даної й справи й
доказів фактичного виконання
відповідачкою умов договору від 17.10.2013
року, що б свідчило про прийняття
акцептантом оферти ОСОБА_1

Звертаючись до суду із позовом до ФОП
ОСОБА_2, позивачка зазначає, що саме
ОСОБА_2 є власником закладу
громадського харчування
«ІНФОРМАЦІЯ_1», проте в порушення вимог
ст. 60 ЦПК України, позивачкою до
матеріалів позовної заяви не додано
жодних відомостей, які б свідчили про
повноваження відповідачки щодо
керівництва закладом громадського
харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1» та її
компетенції щодо укладання договору.

Правові підстави щодо порядку зміни
або розірвання договору визначено ст.
652 ЦК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 652 ЦК України у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувались при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. При
цьому зміна обставин є істотною, якщо
вони змінились настільки, що, якби
сторони могли це передбачити, вони не
уклали б договір або уклали б його на
інших умовах.

Зміни або розірвання договору
здійснюється у такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Аналізуючи викладені положення
діючого законодавства суд приходить до
висновку, що згідно із нормами ЦК
України презумповано свободу договору.
Враховуючи той факт, що при розгляді
судом даної цивільної справи не було
встановлено наявність договірних
відносин, між сторонами у справі -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо експлуатації
нежилого приміщення АДРЕСА_1 суд вважає
за доцільне в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про розірвання договору
відмовити.

Керуючись ст.ст.
10,60,84,88,212,213,215,218, 224-226 ЦПК України, ст. ст.
764, 776 ЦК України,суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
розірвання договору від 17.10.2013 року, -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка
може бути подана до Жовтневого
районного суду в перебігу десяти
днів з моменту отримання копії
рішення.

Рішення суду може бути оскаржено
особами, які брали участь у розгляді
справи в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участі у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов