АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4992/14
Головуючий 1-ї ін-ї. - Бондаренко В.В.
Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Швецової Л.А., Бровченко І.О.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 12 червня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
третя особа: Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
усунення перешкод у вихованні дитини
та встановлення порядку участі у
вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року представник
позивача звернулася до суду з дійсним
позовом, у якому просила визначити
ОСОБА_5 спосіб та порядок участі у
вихованні та спілкуванні з малолітньою
донькою, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
встановивши час для участі у вихованні
та спілкуванні: кожну п'ятницю з 17-00 до
20-00 наступної суботи, з обов'язковим
поверненням дитини до постійного місця
проживання. Також просила зобов'язати
відповідача передавати малолітню
доньку позивачеві у встановлений час.

В обґрунтування посилалась на те, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011
року по 27 травня 2013 року. Від шлюбу
мають малолітню доньку, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишилася проживати
з матір'ю.

У зв'язку із небажанням відповідача
надавати можливість спілкуватися
батьку із дитиною, останній був
змушений звернутись до органу опіки та
піклування із відповідною заявою, і
рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради Харківської
області № 38 від 06 лютого 2013 року було
встановлено такий порядок участі
ОСОБА_5 у вихованні дитини: кожна
п'ятниця з 17-00 до 20-00 наступної суботи, з
обов'язковим поверненням дитини до
постійного місця проживання.

ОСОБА_8 вказане рішення не виконувала,
дитину батьку не віддавала, у зв'язку із
чим виникла необхідність звертатися до
суду.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову в
частині вказаного графіку
заперечувала і посилалась на те, що
ОСОБА_8 не заперечує проти спілкування
батька із дитиною, їх спільних
прогулянок, проте вважає неможливим
відрив дитини від матері та передання
її на ночівлю до місця проживання
батька через специфічний режим дня та
дієту, важкий психологічний стан
дитини через ночівлю не за місцем свого
постійного мешкання. І зв'язку із
наведеним просила встановити такий
графік побечнь дитини із батьком: кожну
неділю та понеділок з 08-00 години до 12-00
години в присутності матері за місцем
проживання дитини.

Предстник третьої особи подав до суду
заяву, у якій просив ухвалити рішення
без участі його представника на розсуд
суду на підставі діючого
законодавства.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визначено спосіб та порядок участі
батька ОСОБА_5 у вихованні та
спілкуванні з малолітньою донькою
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши час
для цього кожні неділю та понеділок з
8-00 години до 12-00 години в присутності
матері ОСОБА_8 за місцем проживання
дитини за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди
у спілкуванні батька з дитиною у
встановлений час.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
представником позивача подана
апеляційна скарга, у якій він просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі. В
обгрунтування посилається на
незаконність, необґрунтованість та
несправедливість рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін,
представника органу опіки та
піклування, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, у межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням у справі нового рішення з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011
року по 27 травня 2013 року (а.с. 9,15). Від
шлюбу мають малолітню доньку, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

У звязку із тим, що донька залишилася
проживати з матір`ю, а остання чинить
перешкоди у спілкуванні з
відповідачем, ОСОБА_5 звернувся до
органу опіки та піклування для
встановлення порядку участі у
вихованні дитини (а.с. 18).

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради Харківської
області № 38 від 06 лютого 2013 року (надалі
Рішення) було встановлено такий
порядок його участі у вихованні ОСОБА_7:
кожна п'ятниця з 17-00 до 20-00 наступної
суботи, з обов'язковим поверненням
дитини до постійного місця проживання
(а.с. 17).

ОСОБА_8 проти такого способу участі
батька у вихованні дитини
заперечувала, посилаючись на те, що
після ночівлі за місцем проживання
батька дитина повертається із
захворюваннями, у неї погіршується
нервовий стан, що підтверджується
довідкам лікарів та зверненнями до
невропатологів (а.с. 48-53). Просила
встановити порядк побачень батька із
дитиною: кожну неділю та понеділок з 08-00
години до 12-00 години в присутності
матері за місцем проживання дитини,
враховуючи її графік роботи.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_5 суд керувався ст. 159 Сімейного
кодексу України (надалі СК України) та
виходив з того, що відповідач по справі
на момент розгляду ніде не працює, тому
має змогу зустрічатись із дитиною в
інші дні ніж ті, що встановлені
Рішенням. До того ж враховуючи вік,
психоемоційний стан дитини та інші
чинники, суд дійшов до висновку, що
недоречно залишати дитину на ночівлю у
батька і встановив порядок участі у
вихованні, запропонований матір'ю.

Судова колегія не може погодитись із
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст.ст.157,158,159 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. За
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини. Якщо той із батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Порядок участі ОСОБА_5 у вихованні
ОСОБА_7 визначений Рішенням, яке
відповідачкою не оскаржене та
обов'язкове для виконання згідно вимог
ч.2 ст.19 СК України.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_5
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що позивач не просив встановити
інший порядок участі у вихованні
дитини ніж той, що був встаовлений
Рішенням та вимагав зобов'язати ОСОБА_8
його виконувати.

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанцій представник
органу опіки та піклування посянила, що
Рішення було прийняте за згодою
відповідачки та повністю відповідає
інстрерсам дитини. Будь - яких
заперечень з боку неможливості його
виконання від відповідачки не
надходило. Вона також не зверталася до
органу опіки та піклування з проханням
дати висновок щодо іншого порядку
участі батька у вихованні дитини.
Письмовий висновок зазначеного органу
стосовно запропонованого
відповідачкою порядку участі батька у
вихованні дитини не робився та суду не
надавався.

Оскільки Рішення сторонами у справі не
оспорюється та є обов'язковим для
виконання, у суду першої інстанції були
відсутні підстави для встановлення
іншого порядку участі позивача у
вихованні дитини.

Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.
Той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

В судовому засданні в суді першої та
апеляційної інстанції ОСОБА_8 не
заперечувала факту ухилення від
виконання Рішення. Зустрічного позову
про скасування Рішення та встановлення
іншого порядку участі батька у
вихованні дититини не пред'явила.
Частково задовольнивши позовні вимоги
ОСОБА_5 суд фактично вийшов за межі
пред'явленого ним позову.

Оскільки запропонований позивачем
порядок участі вже встановлений
Рішенням, що сторонами у справі не
оскаржується, позов підлягає
ззадоволнню лише в частині вимог про
зобов'язання ОСОБА_8 не чинити
перешкоди ОСОБА_5 у спілкуванні та
вихованні малолітньої доньки
відповідно до порядку, встановленого
Рішенням.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 309
Цивільного процесуального кодексу
України апеляційний суд скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове рішення у разі порушення
ним норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст. 19,141,157,158,159 СК України,
ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ст. 309, ст. 313, ч.2
ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
інтересах ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 червня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_8 не чинити перешкоди
ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні
малолітньої доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до порядку
участі у вихованні дитини,
встановленого рішенням виконкому
Харківської міської ради від 06 лютого
2013 року № 38.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді -