Ухвалаіменем україни 04 червня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Амеліна В.І.,Гончара
В.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
неустойки відповідно до попереднього
договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 02 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в
якому просив стягнути солідарно з
відповідачів штраф в сумі 16 260 грн. В
обґрунтування вимог зазначив, що 31
травня 2013 року між сторонами укладено
попередній договір, згідно з умовами
якого відповідачі зобов'язалися
продати йому квартиру АДРЕСА_1 в строк
до 04 червня 2013 року, за 680 400 грн, що
еквівалентно 84 000 дол. США. В якості
гарантійної суми (авансу), відповідачам
було передано кошти в розмірі 16 260 грн,
що еквівалентно 2 000 дол. США. Зазначав,
що у порушення п. 1 попереднього
договору, основний договір з вини
відповідачів не був укладений 04 червня
2013 року. Відповідачі повернули
гарантійну суму (аванс), але від сплати
неустойки (штрафу) у розмірі
гарантійної суми відмовилися.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 03
лютого 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суди
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що попередній договір
купівлі-продажу квартири не був
нотаріально посвідчений та не проходив
державної реєстрації, як того вимагає
закон для укладення основного договору
купівлі-продажу нерухомого майна, а
тому попередній договір є нікчемний з
моменту його укладення, у зв'язку з чим
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не
підлягають.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів. З
огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення
оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 03 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.І. АмелінВ.П. Гончар