У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є. Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_3 про поновлення
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 10
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 24
січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаною заявою, у якій просив
поновити йому строк для пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви зазначав, що
рішенням Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 лютого 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 11 травня
2012 року, задоволено позов ОСОБА_4,
ОСОБА_5. ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою шляхом знесення
самочинно побудованої прибудови
(санвузла) до будинку АДРЕСА_1 за
рахунок відповідачів. Із заявою про
видачу виконавчого листа заявник
звернувся 5 листопада 2013 року і 12
листопада 2013 року він отримав
виконавчий лист № 2-1/12 від 11
листопада 2013 року, строк пред'явлення
до виконання якого закінчився 11 травня
2013 року. Посилаючись на погіршення
стану свого здоров'я у період з
листопада 2012 року по вересень 2013 року у
зв'язку із перенесеним повторним
інсультом, ураховуючи його перебування
на стаціонарному лікуванні в
Івано-Франківській центральній
міській клінічній лікарні та
необхідність проведення довготривалої
реабілітації, ОСОБА_3 просив визнати
поважними причини пропуску річного
строку для пред'явлення виконавчого
листа до виконання та поновити його.

Ухвалою Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 10 грудня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 24 січня 2014 року,
у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові ухвали та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити його заяву.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що заявником не надано безспірних
доказів на підтвердження поважності
причин пропуску строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, як і не надано доказів
існування об'єктивних причин, що
перешкоджали йому своєчасно
звернутися до суду про видачу
виконавчого листа для звернення його
до виконання.

Проте повністю погодитися із такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
ухвали не відповідають.

Установлено, що у лютому 2006 року ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулися до суду із
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, шляхом знесення та
відшкодування моральної шкоди.

У грудні 2006 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до
Могилів-Подільської міської ради,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про
визнання права власності на самочинно
побудовані будівлі

Рішенням Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 лютого 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 11 травня 2012
року, первісний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, шляхом знесення самочинно
побудованої прибудови до будинку
АДРЕСА_1 - санвузла зовнішніми
розмірами 2.70+1.90 м. за рахунок
відповідачів. В частині вимог про
стягнення моральної шкоди відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 8 жовтня 2012 року
рішення Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 лютого 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 11 травня 2012 року залишено без змін.

Виконавчий лист видано
Могилів-Подільським міськрайонним
судом Вінницької області 12 листопада
2013 року, однак строк для пред'явлення
його до виконання сплив 11 травня 2013
року.

Статтею 22 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції, що
набрала чинності з 8 березня 2011 року)
визначено строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання в один
рік.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву в десятиденний строк, якщо інше
не передбачено законом.

Суд вважав, що наведена позивачем
причина пропуску строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання не є
поважною підставою для його
поновлення.

У своїй заяві ОСОБА_3 зазначав про те, що
він вирішив надати відповідачам строк
для добровільного виконання рішення
суду, а тому не звертався до виконавчої
служби одразу після набрання рішенням
суду першої інстанції законної сили.

Однак, у листопаді 2012 року він переніс
повторний інсульт - лакунарний
ішемічний у лівій лобно-тім'яній
ділянці.

Судами попередніх інстанцій не
враховано, що вказана хвороба є досить
тяжкою та потребує значного періоду
реабілітації, що пов'язано із
порушеннями мови, пониженням гостроти
зору, порушенням орієнтації в просторі
та пам'яті, рухової здатності.

Окрім того, у квітні 2013 року із ОСОБА_3
стався приступ пахової грижі, у зв'язку
з чим він перебував на лікуванні з 11
квітня 2013 року по 18 квітня 2013
року в Івано-Франківській центральній
міській клінічній лікарні з діагнозом
лівобічна набута пахова грижа,
гіпертонічна хвороба, кардіосклероз,
залишкові явища перенесеного інсульту,
гіпертензивна та атеросклеротична
енцефалопатія, ішемічна хвороба серця.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК
України, оцінюючи подані ОСОБА_3 докази,
суди не звернули уваги на те, що указані
захворювання він переніс саме під час
перебігу річного строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання, а не до його початку чи після
його закінчення, а також не врахували
того, що заявник є особою похилого віку,
інвалідом ІІ групи та проживає у м.
Івано-Франківську, тоді як за
виконавчим листом йому необхідно було
звернутися до м. Могилів-Подільського
Вінницької області.

Окрім того, з матеріалів справи
убачається, що справу було витребувано
із місцевого суду та вона перебувала у
провадженні Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у період з 26 вересня
2012 року по 30 листопада 2012 року, що
позбавляло заявника можливості
звернутися до місцевого суду із заявою
про видачу виконавчого листа у цей
період.

Також суди не звернули уваги на те, що
норми ЦПК України не містять будь-якого
переліку поважності причин для
поновлення пропущеного процесуального
строку, оскільки ці підстави
з'ясовуються у кожному конкретному
випадку залежно від обставин справи.

За таких обставин суди дійшли
помилкового висновку про
недоведеність поважності причин
пропуску строку ОСОБА_3 для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Ураховуючи викладене, оскаржувані
судові ухвали не можуть вважатись
законними та обґрунтованими, а тому
вони підлягають скасуванню з передачею
заяви на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 10 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 24 січня 2014 року скасувати,
справу за заявою ОСОБА_3 направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко