Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2014 Справа №607/15155/13-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого: В.М. Братасюка

при секретарі судового засідання: І.А.
Борисевич

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Тернополі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання
квартири АДРЕСА_1 спільною власністю
подружжя ОСОБА_2, визнання за
позивачкою права власності на 12
частину спірної квартири та поділ
квартири в натурі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначає. що спірна квартира була
набута в шлюбі з відповідачем за
спільні кошти подружжя., однак саме
відповідач є титульним власником
житла.

Крім того позивачка зазначила, що
ОСОБА_2. подав заяву про розірвання
шлюбу, на даний час заперечує право
власності позивачки на половину
нажитої в шлюбі квартири й не бажає в
добровільному порядку її (квартири)
поділу в натурі.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав та просить
вимогу задовольнити з зазначених у
тексті позову підстав.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнав, про що надав
суду письмову заяву.

Всесторонньо повно та об'єктивно
дослідивши обставини справи, суд
встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу, у
спосіб передбачений ч.2 ст.16 ЦК України.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. (ч. 1 ст. 328 ЦК
України).

Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року
між ОСОБА_2, громадянином України, який
зареєстрований та фактично проживає за
адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_1, яка є
громадянкою України та фактично
проживає за адресою АДРЕСА_1, був
зареєстрований шлюб.

Спільне життя між подружжям не
склалося, між ними виникають постійні
непорозуміння, в зв'язку із чим ОСОБА_2
подав позов про розірвання шлюбу.

Під час проживання в шлюбі, а саме 24.02.2008
року подружжя набуло у власність
чотирьохкімнатну квартиру загальною
площею 166, 0 кв.м , житловою площею 62.2 кв.м
, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
Дана квартира зареєстрована за ОСОБА_2
на праві приватної власності, що
стверджується Свідоцтвом про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно від 24.02.2008 року; Витягом про
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно від 24.02.2008 року).

Вищезазначена квартира розташована на
7 мансардному поверсі 8 поверхового
будинку і являє собою квартиру, що
складається з 4 житлових кімнат.

Верховний Суд України в п.п.23, 24
Постанови Пленуму від 21.12.2007 року за № 1
«Про практику застосування судами
законодавства про розгляді справи про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснив, що
при вирішенні спорів між подружжям про
майно, необхідно з'ясувати джерело і
час його придбання, а також роз'яснив,
що не належить до спільної сумісної
власності майно набуте за час шлюбу,
але за кошти, які належали одному з
подружжя особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

За правилами ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки дружини та чоловіка є рівними.

Разом з тим, як зазначено вище, що при
вирішенні спорів між подружжям про
майно, необхідно з'ясувати джерело і
час його придбання; особистою
приватною власністю дружини, чоловіка,
є майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але на підставі договору дарування або
в порядку спадкування. (п.2 ч.2 ст. 57
Сімейного Кодексу України).

Доказів набуття спірної квартири
відповідачем за власні кошти стороною
відповідача не надано, й судом не
здобуто, а тому суд приходить до
переконання, що квартира АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_2.

Згідно із ст. 372 ЦК України, майно, що є у
спільній сумісній власності може бути
поділене між співвласниками; у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом; за рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення.

Ст. 370 ЦК України передбачено -
співвласники мають право на виділ
частки у натурі із майна, що є у
спільній сумісній власності, при цьому
частки кожного із співвласників є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду; виділ частки із майна, що
є у спільній сумісній власності,
здійснюється у порядку, встановленому
ст. 364 ЦК України.

Співвласник має право на виділ в натурі
частки з майна, що є в спільній
частковій власності. Якщо виділ в
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно з законом або є
неможливим, співвласник який бажає
виділу має право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації його частки.
(ч.1 та 2 ст. 364 ЦК України).

Відтак судом для визначення можливих
варіантів поділу спірної квартири, за
клопотанням позивачки у справі,
призначалася будівельно - технічна
експертиза.

Згідно Висновку №556813-22 судової
будівельно - технічної експертизи ,
складеного 28.01.2014 року експертом
Тернопільського відділення Київського
науково - дослідного інституту судових
експертиз, зазначено, що за умови
влаштування у приміщенні квартири
кухні з електричною плитою та
приміщень відповідно до ДБН В.2.2. - 15-2005
«житлові будинки . Основні положення»,
можливий наступний варіант поділу
квартири:

- одному із співвласників 12
частики квартири виділяється 1- коридор
площею 10, 2 кв.м., 2 - кухня площею 11, 7 кв.м,
3 - 1-а житлова кімната площею 13, 1 кв.м, 4 -
2-а житлова кімната площею 11, 6 кв.м, 5 - 3-а
житлова кімната площею 23, 2 кв.м., 6 -
вбиральня площею 2, 2 кв.м, 7- ванна площею
3, 7 кв.м., І- балкон площею 0, 5 кв.м, ІІ -
балкон площею 0, 4 кв.м, (частка
становить 53100 і на 25 235 гривень
вартості більша від належної
співвласнику ідеальної частки);

- іншому із співвласників 12
частини квартири виділяється - 1- хол
площею 24, 9 кв.м, 2 - ванна площею 6, 4 кв.м.,
3-вбиральня площею 4, 8 кв.м, 4- гардеробна
площею 5, 9 кв.м, 5- 4-а житлова кімната
площею 14, 3 кв.м, 6 - гардеробна в
мансардному поверсі площею 33, 1 кв.м.
(частка становить 47100 і на 25 235 гривень
меншої вартості від належної
співвласнику ідеальної частки).

Даний поділу спірної квартири в натурі
погоджено рішенням виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
від 14 травня 2014 року за № 481.

В судовому засіданні 13.06.2014 року
сторони спору не заперечили щодо
відступу від ідеальних часток з метою
реального поділу квартири.

Відтак, з врахуванням наведеного, суд
вважає вимогу ОСОБА_1 про поділ спірної
квартири в натурі, згідно варіанту у
висновку №556813-22 судової будівельно -
технічної експертизи , складеного
28.01.2014 року, такою, що є підставною та
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України, ст. 60, 70 Сімейного кодексу
України, ст. 316, 328, 364, 370, 372 ЦК України,
суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Провести реальний поділ квартири
АДРЕСА_1 згідно варіанту поділу,
визначеного Висновком №556813-22 судової
будівельно - технічної експертизи ,
складеним 28.01.2014 року експертом
Тернопільського відділення Київського
науково - дослідного інституту судових
експертиз , виділивши:

- ОСОБА_2 1 - хол площею 24, 9 кв.м, 2 - ванна
площею 6, 4 кв.м., 3-вбиральня площею 4, 8
кв.м, 4- гардеробна площею 5, 9 кв.м, 5- 4-а
житлова кімната площею 14, 3 кв.м, 6 -
гардеробна в мансардному поверсі
площею 33, 1 кв.м., що становить 47100
частки, з зобов'язанням влаштувати
кухню з електричною плитою та
приміщень відповідно до ДБН В.2.2. - 15-2005
«житлові будинки . Основні положення»;

- ОСОБА_1 1- коридор площею 10, 2 кв.м., 2 -
кухня площею 11, 7 кв.м, 3 - 1-а житлова
кімната площею 13, 1 кв.м, 4 - 2-а житлова
кімната площею 11, 6 кв.м, 5 - 3-а житлова
кімната площею 23, 2 кв.м., 6 - вбиральня
площею 2, 2 кв.м, 7- ванна площею 3, 7 кв.м., І-
балкон площею 0, 5 кв.м, ІІ - балкон
площею 0, 4 кв.м, що становить 53 100 частки.

Зобов'язати ОСОБА_1 компенсувати ОСОБА_2
25235 гривень вартості відступу від
розміру ідеальних часток.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк