ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого - судді Дубаса
В.А.,

при секретарі - Ридзель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві у
порядку окремого провадження заяву
ОСОБА_2, зацікавлена особа: ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення. Обгрунтовувала свої вимоги
тим, що вона є повнорідною сестрою
заінтересованої особи у справі, що
підтверджується їх свідоцтвами про
народження. Також заявниця вказувала,
що заінтересована особа у період з
червня 1990 року та до лютого 1992 року
працював в окремому загоні
воєнізованої охорони Дніпровського
басейну Державної судноплавної
компанії «Укррічфлот» та постійно
проживав в Україні, у місті Києві, що
підтверджується відповідною довідкою
і трудовою книжкою та вказує на те, що
заінтересована особа фактично є
громадянином України на підставі п. 1 ч.
1 ст. 3 Закону України «Про громадянство
України».

До суду заявниця вимушена звернутись з
вказаною заявою для встановлення факту
постійного проживання на території
України заінтересованої особи до та за
станом на 24 серпня 1991 року, оскільки
встановлення вказаного факту надасть
заявниці можливість самій набути
громадянство України за
територіальним походженням на
підставі ст. 8 Закону України «Про
громадянство України».

У судове засідання заявниця не
з»явилась, однак підтримала свої
вимоги шляхом подачі через канцелярію
суду письмової заяви, у якій просила
розглянути справу у її відсутність, а
вимоги просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи у
судовому засіданні подав від імені
заінтересованої особи заяву про
визнання вимог заяви ОСОБА_2

Суд, заслухавши представника
заінтересованої особи, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку про необхідність задоволення
заяви про встановлення факту, що має
юридичне значення виходячи з наступних
підстав.

Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України
перебачено, що суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами, перебування фізичної особи на
утриманні, проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу та інші.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України
передбачено, що у судовому порядку
можуть бути встановлені також інші
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення факту, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про громадянство України»
громадянами України є - усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про
громадянство України» особа, яка сама
чи хоча б один з її батьків, дід чи баба,
рідні (повнорідні та неповнорідні) брат
чи сестра, син чи дочка, онук чи онука
народилися або постійно проживали до 24
серпня 1991 року на території, яка стала
територією України відповідно до
Закону України "Про правонаступництво
України», або яка сама чи хоча б один з
її батьків, дід чи баба, рідні
(повнорідні та неповнорідні) брат чи
сестра народилися або постійно
проживали на інших територіях, що
входили на момент їх народження або під
час їх постійного проживання до складу
Української Народної Республіки,
Західноукраїнської Народної
Республіки, Української Держави,
Української Соціалістичної Радянської
Республіки, Закарпатської України,
Української Радянської Соціалістичної
Республіки (УРСР), і є особою без
громадянства або іноземцем, який подав
зобов'язання припинити іноземне
громадянство, та подала заяву про
набуття громадянства України, а також
її неповнолітні діти реєструються
громадянами України. Іноземці, які є
громадянами (підданими) кількох держав,
подають зобов'язання припинити
громадянство всіх цих держав. Іноземці,
яким надано статус біженця в Україні чи
притулок в Україні, замість
зобов'язання припинити іноземне
громадянство подають декларацію про
відмову особи, якій надано статус
біженця в Україні чи притулок в
Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до п. 8 Указу Президента
України N215/2001 від 27.03.2001 року для
встановлення належності до
громадянства України відповідно до
пункту 1 частини першої статті 3 Закону
особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року
постійно проживала на території
України і перебувала у громадянстві
колишнього СРСР, але не має у паспорті
громадянина колишнього СРСР відмітки
про прописку, що підтверджує факт її
постійного проживання на території
України на зазначену дату, подає: а)
заяву про встановлення належності до
громадянства України; б) копію паспорта
громадянина колишнього СРСР. У разі
відсутності паспорта громадянина
колишнього СРСР подається довідка
територіального органу Державної
міграційної служби України про
встановлення особи та про те, що за
станом на 24 серпня 1991 року особа
перебувала в громадянстві колишнього
СРСР (за наявності документів, що
підтверджують зазначений факт); в)
судове рішення про встановлення
юридичного факту постійного
проживання особи на території України
за станом на 24 серпня 1991 року.

З огляду на викладені приписи чинного
законодавства, суд приходить до
висновку, що судове рішення про
встановлення юридичного факту
постійного проживання особи на
території України за станом на 24 серпня
1991 року є обов'язковим документом, що
визначений національним
законодавством України, для подання до
органів Державної міграційної служби
для можливості набуття заявником
громадянства за територіальним
походженням згідно ст. 8 Закону України
«Про громадянство України». Водночас,
заявник просить встановити факт
проживання заінтересованої особи до та
за станом на 24 серпня 1991 року для
можливості реалізації свого права на
набуття громадянства, оскільки
диспозиція ст. 3 Закону України «Про
громадянство України» у силу свого
тлумачення є імперативною.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_2
та заінтересована особа ОСОБА_3 є
повнорідними сестрою та братом,
оскільки мають спільних батьків, що
підтвержується відповідними
свідоцтвами про народження від 30.10.1970
року та від 31.05.1972 року, які видано
Рачканською сільрадою Ляховичського
райбюро ЗАГС Брестської області БРСР.

Після укладення шлюбу ОСОБА_2 змінила
прізвище на «ОСОБА_2», що вбачається зі
свідоцтва про укладення шлюбу від
02.06.1990 року, яке видано Начевською
сільрадою Ляховичського району
Брестської області БРСР, актовий запис
№13.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 01.06.1990 року по
25.02.1992 року працював на посаді
електрозварювальника ІІ розряду
окремого загону воєнізованої охорони
Дніпровського басейну українського
об»єднання річкового флоту
«Укррічфлот», що підтверджується
довідкою від 12.02.1993 року №130/2-25 та
трудовою книжкою заінтересованої
особи ОСОБА_3

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
вимоги заяви ґрунтуються на вимогах
закону, обставини справи підтверджені
певними засобами доказування, окільки
судом встановлено, що заінтересована
особа у справі постійно проживав на
території України до та за станом на 24
серпня 1991 року, що підтверджується
письмовими доказами наявними у справі,
а тому подану заяву у порядку окремого
провадження про встановлення факту, що
має юридичне значення необхідно
задовольнити.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст.ст.
209, 210, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву про встановлення факту, що має
юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) на території України
до та за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: