Провадження № 2/522/1453/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2 та просить збільшити розмір
аліментів, що підлягають стягненню за
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 04 березня 2013 року,
стягнувши з ОСОБА_2 на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
10 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 22
жовтня 2013 року до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим,
що з 30 травня 2009 року сторони
знаходяться у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу вони мають неповнолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає та знаходиться на утриманні
матері. У зв'язку з тим, що відповідач
покинув позивачку на шостому місяці
вагітності, вона звернулась до суду з
позовом про стягнення аліментів на
утримання дитини та на себе.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 29 листопада 2012 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково, стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки в розмірі 5 000, 00
грн. щомісячно, та на утримання матері -
в розмірі 3 500, 00 грн. щомісячно,
починаючи з 28 серпня 2012 року та до
досягнення донькою трирічного віку, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В подальшому, вищевказане рішення суду
було змінено рішенням Апеляційного
суду Одеської області від 04 березня 2013
року, та зменшено розмір стягнутих з
ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини -
до 2 500, 00 грн., а на утримання матері
ОСОБА_1 - до 2 000, 00 грн.

Позивачка також в позовній заяві
зазначає, що при визначенні розміру
аліментів Апеляційний суд Одеської
області виходив з того, що ОСОБА_2
періодично працює за контрактом на
суднах іноземних судновласників при
посередництві ТОВ «Марлоу Навігейшн
Україна» на посаді третього механіка, з
базовою ставкою 2 120, 00 дол. США в місяць,
має нерегулярний мінливий дохід. Однак,
позивачці стало відомо, що починаючи з
13 вересня 2013 року відповідач працює на
посаді другого механіка, та його
заробітна плата складає близько 6 037, 50
дол. США щомісячно. Тому, оскільки у
відповідача покращився матеріальний
стан, позивачка звернулась до суду з
дійсним позовом про збільшення розміру
аліментів.

ОСОБА_1 та її представник у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги у
повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не
визнали та заперечували проти його
задоволення. Відповідач у судовому
засіданні зазначив, що він дійсно
працює з вересня місяця 2013 року на
посаді другого механіка на суднах
іноземних судновласників при
посередництві ТОВ «Марлоу Навігейшн
Україна», однак з цього часу він
виходив тільки один рейс, за який
отримав заробітну плату вищу, ніж
звичайно. Однак, вищевказана робота не
є систематичною, а заробіток є
нерегулярним. На його утриманні також
знаходяться хворі батьки, які
потребують догляду та матеріального
забезпечення. Тому, твердження
позивачки про значне покращення його
матеріального стану є
необґрунтованими.

Дослідивши матеріали цивільної справи
у їх сукупності, повно і всебічно
з'ясувавши обставини справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2
знаходяться у шлюбі з 30 травня 2009 року,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1, виданого 30 травня 2009 року
Третім Приморським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції,
актовий запис №127 (а. с. 7). Від шлюбу у
позивачки та відповідача народилася
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданого 22
травня 2012 року Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у м.
Одесі Одеського міського управління
юстиції, актовий запис № 4172 (а. с. 8).

Сторони не проживають разом. Донька
мешкає разом з позивачкою та
знаходиться на її утриманні.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 29 листопада 2012 року (а. с. 9)
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково, стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки в розмірі 5 000, 00
грн. щомісячно, та на утримання матері -
в розмірі 3 500, 00 грн. щомісячно,
починаючи з 28 серпня 2012 року та до
досягнення донькою трирічного віку, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В подальшому, вищевказане рішення суду
було змінено рішенням Апеляційного
суду Одеської області від 04 березня 2013
року, та зменшено розмір стягнутих з
ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини -
до 2 500, 00 грн., а на утримання матері
ОСОБА_1 - до 2 000, 00 грн. (а. с. 11). Зі змісту
вищевказаного рішення вбачається, що
ОСОБА_2 періодично працює за контрактом
на суднах іноземних судновласників при
посередництві ТОВ «Марлоу Навігейшн
Україна» на посаді третього механіка, з
базовою ставкою 2 120, 00 дол. США в місяць,
має нерегулярний мінливий дохід.

Проте, суд вважає обґрунтованими
доводи позивачки про те, що після
винесення вищевказаного рішення суду в
відповідача покращився майновий стан,
виходячи з наступного.

Згідно довідки Чорноморської
профспілки моряків №14-1 від 26 вересня
2013 року, ОСОБА_2 з 13 вересня 2013 року
працює на посаді другого механіка та
т/х «Borcum Trader» та отримує заробітну
плату згідно Колективного договору між
Чорноморською профспілкою моряків та
компанією-судновласником «Marcrew Schiffahrts
GmbH» (а. с. 14, 24).

З виписки із колективного договору та
Додатку ІІ до нього (а. с. 25, 26)
вбачається, що заробітна плата другого
механіка складає 6 037, 50 дол. США
щомісячно. Вищевказаний факт
підтверджується також контрактом
працевлаштування моряка від 12 вересня
2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та «Marcrew
Schiffahrts GmbH», наданого позивачкою до суду.

Крім того, згідно виписки по особовому
рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_3, наданої ПАТ КБ
«Приватбанк», грошова сума у розмірі 19
514, 83 дол. США була зарахована на картку
відповідача за період з 01 вересня 2013
року по 01 квітня 2014 рік, як заробітна
плата за контрактом (а. с. 99-102).

Вищевикладене спростовує доводи
відповідача про відсутність
покращення його матеріального
становища.

З відповіді Адміністрації ДПС України
від 27 липня 2014 року вбачається
перетинання ОСОБА_2 кордону України за
період з 13 вересня 2013 року по 26 квітня
2014 року.

Доводи ОСОБА_2 про те, що на даний час
він є безробітним, а також те, що він
знаходиться на обліку в Одеському
міському центрі зайнятості з 04 березня
2014 року у зв'язку з відсутністю
укладених контрактів з морськими
компаніями-судновласниками не
беруться судом до уваги, у зв'язку з тим,
що згідно відповіді Адміністрації ДПС
України від 27 липня 2014 року вбачається
перетинання ОСОБА_2 кордону України 26
квітня 2014 року в одному напрямку в м.
Дубай. Інформації про повернення
відповідача до м. Одеси до суду надано
не було. Більш того, згідно відповіді
Одеського міського центру зайнятості
№1856/19/03 від 12 травня 2014 року (а. с. 127)
ОСОБА_2 був знятий з обліку в центрі
зайнятості з 24 квітня 2014 року, у зв'язку
з його неявкою на призначені йому
прийоми.

До того ж, контракт між моряком та
іноземними компаніями-судновласниками
укладаються строком на чотири місяці,
на час перебування моряка у рейсі, що
вбачається також з виписки із
колективного договору, укладеного між
ОСОБА_2 та «Marcrew Schiffahrts GmbH» від 11 вересня
2013 року (а. с. 25, 26), та регулюється ст. 54
Кодексу торгівельного мореплавства
України, а також Конвенцією МОП про
працю в морському судноплавстві від
23.02.2006 р. Через чотири місяці моряк
вправі заключати наступні контракти з
компаніями-судновласниками. Тобто,
наступні чотири місяці відповідач
вважається безробітним та заробітну
плату не отримує. Тому, розмір
заробітної плати, отриманої
відповідачем за чотири місяці за
умовами контракту, необхідно ділити на
вісім місяців (при визначенні розміру
середньої заробітної плати).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N
789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

В силу ст. 51 Конституції України, батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття. Згідно до ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України
гарантовано, що мати та батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181
СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини.

Крім того, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення (ч. 1
ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру
аліментів у частках до заробітку
(доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.
183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справи щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» розмір аліментів,
визначений судовим рішенням або за
домовленістю між батьками, суд може
змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК
України, розмір аліментів, визначений
рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв'язку із значним покращенням
матеріального становища платника
аліментів матір дитини може подати до
суду заяву про збільшення розміру
аліментів. Значне погіршення
матеріального становища батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру
аліментів в твердій грошовій сумі (що
фактично є зміною розміру) ст. 184 СК
України відносить: нерегулярний,
мінливий дохід платника аліментів,
одержання частини доходу в натурі та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК
України зміна розміру аліментів може
мати під собою зміну способу їх
присудження (зміна розміру аліментів,
стягнутих за рішенням суду у частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини на розмір аліментів, визначений
у певній твердій грошовій сумі та
навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах
підлягає застосуванню не тільки
ст. 192 СК України, але й низка інших
норм, присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей.

Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Однак, в судовому засіданні
встановлено, що на утриманні ОСОБА_2
знаходяться непрацездатні батьки, які
потребують догляду і допомоги, а саме:
батько - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є
інвалідом другої групи у зв'язку з
ампутацією кінцівок ніг, отримує
пенсію у розмірі 958, 00 грн., мати - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, з 16 квітня 2008 року
знаходиться на диспансерному обліку в
Одеському обласному онкологічному
диспансері, пенсію за віком не отримує,
що підтверджується актом МСЕК № 939458,
довідкою МСЕК від 27 травня 2008 року,
довідкою Відділу пенсійного
забезпечення Управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районні
м. Одеси від 01 березня 2013 року (а. с. 51-60).

У відповідності до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню частково, та
вважає за можливе збільшити розмір
аліментів, що підлягають стягненню за
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 04 березня 2013 року,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь
позивачки аліменти на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 4 500, 00 грн.
щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2013 року
до досягнення дитиною повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Керуючись ст. 51 Конституції України,
Конвенцією про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р.
№ 789-XII, ст. ст. 7, 84, 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК
України, п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
Законом України «Про охорону
дитинства», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 174,
208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів, - задовольнити
частково.

Збільшити розмір аліментів, що
підлягають стягненню за рішенням
апеляційного суду Одеської області від
04 березня 2013 року, стягнувши з ОСОБА_2
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 4 500 (чотири
тисячі п'ятсот) грн. щомісячно,
починаючи з 22 жовтня 2013 року до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_4 року (з врахуванням
стягнутих коштів за вказаний період).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Приморський
районний суд м. Одеси протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Ю.Б. Свячена