Справа № 646 /2498 / 14-ц
Провадження № 2 / 646 / 721 / 2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Шуліка Ю.В.,

за участю секретаря - Діденко М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
Акціонерного Товариства Комерційного
Банку «Приват Банк», ОСОБА_2, 3-я особа:
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання договору іпотеки
недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом, в якому просить визнати
недійсним договір іпотеки нерухомого
майна № НАDOGК01270020 від 03.11.2006 року,
укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу, яким було
передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. В
обґрунтування даної позовної заяви
позивач вказав, що з 1982 року він
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 24.06.2005 року рішенням Київського
районного суду м. Харкова було
розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 Він не
знав про розірвання шлюбу, вони з
дружиною продовжували проживати
однією сім»єю. Оскільки рішення суду
було винесено без його участі, вперше
про нього він дізнався у 2013 році,
оскаржив дане рішення в апеляційному
порядку. Ухвалою судової колегії,
судової палати з цивільних справ
Харківського апеляційного суду від
23.07.2013 року наведене рішення районного
суду про розірвання шлюбу було
скасовано, провадження по справі було
закрито, актовий запис про розірвання
шлюбу анульовано. У 2006 році, в період
шлюбу, його дружина на своє ім»я
придбала квартиру АДРЕСА_1. Рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 18.03.2013 року між
подружжям було розподілене спільне
майно, у тому числі спірна квартира, за
кожним з подружжя визнано право
власності на 1/ 2 її частину, дане
рішення набрало законної сили.
Випадково у 2013 році, від державного
виконавця при виконанні рішення суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, йому стало відомо, що без його
згоди дружина уклала з банком,
відповідачем по справі, договір
іпотеки, відповідно до якого передала
в іпотеку наведену квартиру, яка є їх
спільним майном. Позивач просить суд
визнати недійсним вищенаведений
договір іпотеки, оскільки він
укладений з порушенням вимог чинного
законодавства, порушує його право
власника.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити. Крім того,
представник позивача пояснив суду, що
до 2013 року позивачеві нічого не було
відомо про розірвання їх з дружиною
шлюбу оскільки вони, як і раніше
продовжували проживати однією сім»єю,
вести спільне господарство, мали
спільний бюджет, їх відносини
залишались такими як й завжди. Позивач
не знав, що квартира куплена на
кредитні кошти, зі слів дружини
розумів, що гроші на придбання квартири
отримані з інших джерел. Він не
заперечує проти повернення
заборгованості за кредитним договором,
але вважає договір іпотеки незаконним.
Представник позивача просив суд
обчислювати строки позовної давності з
часу, коли позивач фактично дізнався
про договір іпотеки, вважати, що він
пропущений позивачем з поважних причин
та обчислювати його з 2013 року.

Представник відповідача, ПАТ КБ
«ПриватБанк» в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
ОСОБА_2 отримала у відповідача кредит
саме на купівлю спірної квартири. У той
же день вона уклала з відповідачем
договір іпотеки, передавши у іпотеку
придбану нею за кредитні кошти
квартиру АДРЕСА_1. Під час
нотаріального посвідчення договору
іпотеки, ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала,
про що свідчила печатка у її паспорті,
письмово підтвердила, що не проживає
однією сім»єю з будь-ким. Відповідач
вказав, що при укладанні договору
іпотеки відсутні порушення вимог
діючого законодавства, тому підстав
для визнання його недійсним немає. Крім
того, представник відповідача просив
застосувати строки позовної давності
для звернення з позовом до суду, три
роки, з моменту укладання договору
іпотеки.

Відповідачка ОСОБА_2 та третя особа,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
до судового засідання не з»явились,
надали суду заяви про розгляд справи за
їх відсутністю ( а.с.103,181). У письмових
поясненнях наданих суду, приватний
нотаріус ОСОБА_3 заперечує проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на відсутність підстав для
визнання недійсним договору іпотеки,
на дотримання вимог ст.. 203 ЦК України
(а.с. 103).

Суд, вислухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенні,
виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
зареєстровано 20.02.1982 року у
Песочинській селещній раді
Харківської області, актовий запис № 14.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова № 2-5830/04-2005 від 24.06.2005 року за
позовом ОСОБА_2 шлюб між нею та ОСОБА_1
було розірвано ( а.с. 11). З копії даного
рішення суду вбачається, що воно було
ухвалено без присутності ОСОБА_1

Представник позивача пояснив суду, що
ОСОБА_1 до липня 2013 року нічого не було
відомо про рішення суду про розірвання
шлюбу, вони з дружиною ОСОБА_2
продовжували проживати однією сім»єю,
вести спільне господарство, мали
спільний бюджет, тощо.

03.11.2006 року, за договором кредиту №
НАDOGК01270020, укладеним між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2, остання
отримала кредит в сумі 56016, 80 доларів
США на придбання двокімнатної квартири
АДРЕСА_1 ( а.с. 59-62).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 03.11.2006 року між ОСОБА_2 та Гур»євим
Д.В. будо укладено договір
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 купила
кв. АДРЕСА_1 та зареєструвала її у
встановленому порядку на своє ім»я
(а.с. 72, 74).

У той же день, 03.11.2006 року, в
забезпечення повернення кредиту, між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки № НАDOGК01270020,
за яким в іпотеку було передано
вищенаведену квартиру ( а.с. 65-68).

Під час нотаріального посвідчення
договору іпотеки приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_3, ОСОБА_2 подала відомості,
що квартира не перебуває у спільній
сумісній власності, на момент її
придбання в зареєстрованому шлюбі не
перебувала та не проживала однією
сім»єю з будь-якою особою ( а.с. 71). Але
вказані відомості фактично не
відповідали дійсності.

В наступному, ухвалою судової колегії,
судової палати з цивільних справ
Харківського апеляційного суду від
23.07.2013 року рішення Київського
районного суду м. Харкова від 24.07.2005
року про розірвання шлюбу
зареєстрованого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
скасовано, провадження по справі було
закрито, свідоцтво про розірвання
шлюбу, актовий запис за № 26, виданий
РАГС Київського РУЮ м. Харкова шлюбу
анульовано ( а.с. 12).

Викладене підтверджується й рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 18.03.2013 року,
яким розподілене спільне майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя.
Поряд з іншим майном, було розділено й
квартиру АДРЕСА_1. За кожним з подружжя
судом визнано право власності на ?
частину даної квартири. З рішення суду
вбчається, що дану квартиру сторони
придбали в період шлюбу за власні
кошти, наведене рішення суду набрало
законної сили ( а.с. 15-16).

Згідно статті 60 Сімейного Кодексу
України, майно набуте подружжям за час
шлюбу належить їм на праві спільної
сумісної власності і у разі його
поділу, частки дружини та чоловіка є
рівними.

Таким чином, спірна квартира є об»єктом
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_2.

Частиною 2 статті 65 Сімейного Кодексу
України передбачено, що для укладання
одним з подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і ( або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого подружжя має бути подана
письмово. Згода на укладання договору,
який потребує нотаріального
посвідчення або державної реєстраціє
має бути посвідчена нотаріально.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку по те, що договір іпотеки
нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1,
укладено з порушенням вимог сімейного
Кодексу України, без згоди другого з
подружжя, як це визначено Законом.

Таким чином, суд дійшов висновку про
те, що укладання договору іпотеки, за
яким у іпотеку передана к спірна
квартира в цілому, порушує права
позивача, як власника половини
квартири.

Поряд з цим, суд вважає, що ОСОБА_2 , як
власник ? частини спірної квартири не
була позбавлена права укладання
договору іпотеки на свою частку
квартири, тому договір іпотеки в цій
частині є законним.

Відповідно до 578 ЦК України, майно що є
у спільній сумісній власності, може
бути передане у заставу лише за згодою
усіх співвласників.

Законом України, «про іпотеку» ( ст.. 6)
передбачено: майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути передане
в іпотеку лише за нотаріально
посвідченою згодою всіх співвласників.
Співвласник нерухомого майна має право
передати в іпотеку частку у спільному
майні без згоди інших власників за
умови виділення її в натурі та
реєстрації права власності на неї, як
на окремий об»єкт нерухомості.

Оскільки на час розгляду справи частки
співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
спірній квартирі визначені рішенням
суду, суд вважає за можливе суд
частково визнати недійсним договір
іпотеки НАDOGК01270020 від 03.11.2006 року,
укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу, в частині
приналежної ОСОБА_1 ? частини квартири
АДРЕСА_1.

Підстав для задоволення решти позовних
вимог, а саме, про визнання недійсним
договору іпотеки в частині приналежної
ОСОБА_2 частини квартири, суд не вбачає.

Щодо строків позовної давності
звернення ОСОБА_1 до суду з даним
позовом, суд вважає правильним
обчислювати їх з часу, коли позивачеві
стало відомо про існування договору,
який оскаржується. Судом встановлено,
що ОСОБА_1 до 2013 року не було відомо про
укладені його дружиною договір кредиту
та іпотеки, тому, на думку суду, строки
позовної давності ним пропущені з
поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.16, 203, 215, 236,
572, 575, 578, ЦК України, Закону України «Про
іпотеку», районний суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір
іпотеки нерухомого майна № НАDOGК01270020
від 03.11.2006 року, укладений між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу, в
частині приналежної ОСОБА_1 ? частини
квартири АДРЕСА_1. У задоволенні решти
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів
після проголошення, а для осіб, які
брали участь у справі але не були
присутні при проголошенні - у той же
строк з моменту отримання копії
рішення.

Суддя
Ю.В.Шуліка