Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/3680/14
Головуючий у 1 інстанції Козлова
Суддя-доповідач Маловічко
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Кочеткової І.В., суддів
Маловічко С.В., Воробйової І.А.
при секретарі: Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 08 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Січ-Заспа» на
неправомірну бездіяльність посадових
осіб ТОВ «Січ-Заспа» щодо виплати
винагороди за виконану роботу
внаслідок порушення законодавства про
оплату праці, стягнення заробітної
плати та компенсації -

В С Т А Н О В
И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до ТОВ
«Січ-Заспа» на неправомірну
бездіяльність посадових осіб
товариства щодо виплати винагороди за
виконану роботу внаслідок порушення
законодавства про оплату праці.

В обґрунтування позову позивачі
зазначали, що з 01 вересня 2011 року по 04
вересня 2012 року вони, а також ОСОБА_6,
працювали сторожами-охоронцями на
будівельному майданчику
багатофункціонального житлового
комплексу «Перлина Дніпра»,
генеральним підрядником будівництва
якого є ТОВ «Січ-Заспа». При
працевлаштуванні позивачами з
посадовими особами ТОВ «Січ-Заспа»
було обумовлено обсяг обов'язків,
графік роботи та умови оплати праці.
Так, до їх трудових обов'язків входила
організація цілодобової охорони на
будівельному майданчику
багатофункціонального житлового
комплексу «Перлина Дніпра», який
розміщується в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя на перехресті вул.
Лермонтова та Набережної магістралі.
Графік роботи: сутки через троє,
заробітна плата 130,00 грн. за зміну.

Але посадовими особами ТОВ «Січ-Заспа»
впродовж зазначеного періоду роботи
позивачів розрахунок по заробітній
платі з ними здійснювався несвоєчасно
та не в повному обсязі. Так, за період з
01 вересня 2011 року по 31 серпня 2012 року
позивачами було здійснено виходів на
охорону об»єкта та відпрацьовано змін
в наступних обсягах: ОСОБА_2 - 94 години;
ОСОБА_3 - 89 годин, ОСОБА_4 - 93 години
робочого часу, що підтверджується
Журналом обліку виходів особистого
складу охорони на будівельному
майданчику «Перлина Дніпра». За
вказаний відпрацьований час
винагорода кожного позивача складає:
ОСОБА_2 - 12 220 грн.; ОСОБА_3 - 11 570 грн.;
ОСОБА_4 - 12 090 грн. Проте фактично
відповідач сплатив позивачам
заробітну плату частково - кожному по
9000 грн. Таким чином, ТОВ «Січ-Заспа»
заборгувало по заробітній платі:
ОСОБА_2 - 3 220 грн. (12220 - 900=3220 грн.); ОСОБА_3 -
2 570 грн. (11570 -900= 2570 грн.); ОСОБА_4 - 3 090 грн.(
12090 - 900= 3090 грн.) . За затримку у виплаті
зарплати передбачена компенсація
втрати її частини внаслідок
несвоєчасної виплати, а за затримку
розрахунку у разі звільнення
роботодавець повинен компенсувати
середній заробіток за весь час
затримки до здійснення остаточного
розрахунку.

На підставі викладеного, позивачі
просили суд стягнути з ТОВ «Січ-Заспа»
заборгованість по заробітній платі за
період з 01 вересня 2011 року по 04 вересня
2012 року на користь ОСОБА_2 в сумі 3 220, 00
грн., ОСОБА_3 в сумі 2 570, 00 грн. та ОСОБА_4
в сумі 3 090, 00 грн.; стягнути з ТОВ
«Січ-Заспа» компенсацію втрати частини
доходів у зв'язку порушенням строків
їх виплати на користь ОСОБА_2 в сумі 57, 63
грн., ОСОБА_3 в сумі 46,00 грн. та ОСОБА_4 в
сумі 55,30 грн.; стягнути з ТОВ «Січ-Заспа»
середній заробіток за час затримки по
день фактичного розрахунку, що станом
на час подачі позову становить, на
користь ОСОБА_2 в сумі 16 606,48 грн., ОСОБА_3
в сумі 15 567, 74 грн. та ОСОБА_4 в сумі 16 606,48
грн.; стягнути з ТОВ «Січ-Заспа» на
користь ОСОБА_2 документально
підтверджені судові витрати та витрати
пов'язані з розглядом справи, що станом
на 30 грудня 2013 року становить 1170,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 08 липня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі
представника ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просять скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Суд першої інстанції відмовив в
задоволенні позову всім позивача з тих
підстав, що не було встановлено
наявності трудових відносин між ними
та ТОВ «Січ-Заспа».

В апеляційній скарзі позивачі в особі
представника ОСОБА_5 вказують, що
висновки суду є суперечливими та не
відповідають нормам матеріального
права. Судом не враховано, що попри
відсутність наказу чи розпорядження
роботодавця про прийняття позивачів на
роботу, вони були фактично допущені до
роботи, здійснювали охорону об»єкту,
вели Журнал виходів на роботу та їм
була сплачена частина заробітної
плати, що, на його думку, свідчить про
трудові відносини між сторонами у
справі.

Перевіривши ці доводи апеляційної
скарги в межах наданих матеріалів
справи, колегія встановила наступне.

Посилаючись на те, що працювали
сторожами-охоронниками на
будівельному майданчику
багатофункціонального житлового
комплексу «Перлина Дніпра»,
генеральним підрядником будівництва
якого є ТОВ «Січ-Заспа», у період з 01
вересня 2011р. по 04.09.2012р. без
документального оформлення трудових
відносин, позивачі вважають, що
фактичний допуск до роботи є
свідченням їх наявності.

Але, посилаючись як на підставу для
встановлення факту трудових відносин з
відповідачем на фактичний допуск до
роботи, що у відповідності до вимог ст.
24 КЗпП України є свідченням
укладеності трудового договору,
представник позивачів не врахував
решту вимог трудового законодавства,
зокрема, статті 24 КЗпП.

Так, процедура укладення трудового
договору (як усної, так і в письмовій
формі) складається з наступних дій:
подання працівником заяви про
прийняття на роботу з наданням усіх
необхідних документів; візи окремих
посадових осіб і резолюція власника чи
посадової особи, яка наділена правом на
приймання на роботу; видання власником
чи уповноваженим ним органом наказу
про зарахування працівника на роботу;
пред»явлення наказу працівнику під
розписку; внесення до трудової книжки
запису про прийняття на роботу. Отже, за
змістом вказаної норми передбачено, що
трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи. Однак, при
цьому повинні бути виконані додатково
хоча б декілька вищезазначених дій, що
передують допуску до роботи, а не сам
лише допуск по собі.

Проте судом з»ясовано, що ніяких із
вказаних дій сторонами по відношенню
один до одного як працівника і
роботодавця не здійснювалось.

В ході слухання справи в суді першої
інстанції судом встановлено, що жоден з
позивачів з письмовою заявою про
прийом на роботу та укладення
трудового договору не звертався до ТОВ
«Січ-Заспа», трудову книжку та паспорт
відповідачу ніхто з них не надавав,
наказів про їх прийняття на роботу та
звільнення з роботи товариством не
видавалось, права, обов»язки і умови
праці роз»яснювались їм ким-то усно, а
не під підпис.

В позовній заяві не вказується, а в ході
слухання справи не було встановлено,
яка посадова особа винаймала їх на
роботу, роз»яснювала про умови праці,
розмір винагороди, графік роботи та
сплатила частину зарплати за
відпрацьований період, а також не
встановлено, що це був уповноважений
працівник ТОВ «Січ-Заспа».

Крім того, у відповідності до роз»ясень
в пункті 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р.,
фактичний допуск до роботи може бути
прирівняний до укладення трудового
договору лише у тому разі, якщо
працівник допущений до роботи з відома
власника чи уповноваженого ним органу.

Натомість, не мається жодного доказу,
що саме з відома та погодження з
уповноваженою посадовою особою ТОВ
«Січ-Заспа» позивачі стали працювати
охоронниками.

З пояснень представника позивачів
слідує, що за отриману частину
винагороди вони в жодному документі не
розписувались, довідок про
заборгованість їм товариством не
видавалось, а розрахунок зроблено
кожним позивачем здійснено, виходячи
із графіку відпрацьованого часу, який
був зафіксований в Журналі обліку
виходів особистого складу охорони на
будівельний майдан «Перлина Дніпра».

Оглянувши вказаний Журнал в оригіналі,
колегія не виявила будь-яких ознак, які
пред»являються до документації, яка
офіційно ведеться на підприємстві.
Вказаний Журнал не прошитий та не
скріплений печаткою ТОВ «Січ-Заспа», що
могло би свідчити про нього як належну
документацію щодо обліку
відпрацьованого часу на роботі у
товаристві. Крім того, не мається
офіційних підписів працівника ТОВ
«Січ-Заспа» під кожним щомісячним
графіком, який би контролював ведення
Журналу та здійснював контроль щодо
виходів охорони на об»єкт. Тому колегія
вважає, що вказаний Журнал, який, на
думку позивачів, є основним доказом їх
трудових відносин з ТОВ «Січ-Заспа» та
безпідставно не прийнятий судом до
уваги, не є належним і допустимим
доказом у розумінні статей 58, 59 ЦПК
України для підтвердження саме
трудових правовідносин з
підприємством.

Про те, що у позивачів не могло бути
трудових відносин з ТОВ «Січ-Заспа»
свідчать також штатні розклади, надані
суду товариством, за період з вересня
2011р. по жовтень 2012р., згідно з якими у
цей період в штаті товариства взагалі
не мається посад сторожів або
охоронників, а також вакансій, за
рахунок яких можливо було взяти на
роботу охоронців ( а.с. 174-183).

За вказаних обставин, не можуть бути
прийнятими як доказ наявності трудових
відносин позивачів з відповідачем і
покази допитаного в якості свідка
ОСОБА_6, який також як і позивачі
працював охоронником цього ж об»єкта,
та пояснив, що в той час в охорону всі
приймались без офіційного
працевлаштування.

За таких обставин, є правильними
висновки суду про те, що позивачі не
довели наявності саме трудових
відносин між ними та ТОВ «Січ-Заспа».

Проте, це не виключає можливості
існування будь-яких цивільно-правових
угод з надання послуг по охороні
об»єкта.

Представник апелянтів вважає, що
висновки суду є суперечливими в тій
частині, що, встановивши факт
неофіційного прийняття на роботу, суд
не захистив гарантованих ст. 43
Конституції, але порушених
відповідачем прав працівників.

Проте, суд не встановлював факту
неофіційного працевлаштування
позивачів в ТОВ «Січ-Заспа», а тільки
вказував на їх неофіційне
працевлаштування взагалі, що
унеможливлює на тепер встановити саме
трудові відносини з відповідачем.

Отже, в матеріалах справи відсутні
взагалі будь-які відомості про трудові
правовідносини між сторонами у справі,
тому суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні позовних вимог позивачів.

Сам по собі факт того, ТОВ «Січ-Заспа» є
генеральним підрядником об»єкта, який
охороняли позивачі, не може свідчити,
що саме це товариство набирало до свого
штату охорону для цього об»єкту.

Таким чином, позивачі, які є
пенсіонерами за віком, та обізнані про
порядок влаштування на роботу в
Україні, погодившись на такий спосіб
працевлаштування без належного
оформлення трудових відносин, та,
відповідно без сплати податків до
державних та інших спеціальних фондів,
позбавили себе можливості довести
належними і допустимими доказами свої
позовні вимоги, спрямовані до
відповідача.

З огляду на зазначене, колегія не
вбачає підстав для скасування або
зміни оскаржуваного позивачами в особі
представника ОСОБА_5 рішення суду, тому
у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 08 липня 2014 року
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: