Справа № 744/341/14 Провадження № 22-ц/795/1703/2014 Головуючий у I інстанції -Гнип О. І. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Семенівського районного суду від 08 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені від суми несплачених аліментів, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Семенівського районного суду від 08 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що між сторонами існує спір про розмір заборгованості з аліментів.

Апелянт зазначає, що відповідачем не було надано жодного доказу, які б заперечували або спростовували розрахунок заборгованості по аліментах, складений державним виконавцем. Також вказує, що судом не були встановлені обставини, з якими законодавство пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів для обчислення пені від суми аліментів. ОСОБА_2 за основу взято розрахунки державного виконавця про розмір заборгованості зі сплати аліментів, які є спірними, а отже вони не визнані судом допустимими доказами заборгованості відповідача зі сплати аліментів.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що рішенням Семенівського районного суду від 14 вересня 2012 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви - 27 серпня 2012 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до 23 лютого 2017 року. На виконання вказаного рішення 17 грудня 2012 року виданий виконавчий лист (а.с. 7).

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення пені від суми несплачених аліментів, ОСОБА_2 взяла за основу розрахунки державного виконавця заборгованості по аліментах (а.с. 15, 25).

Ухвалою Семенівського районного суду від 02 квітня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу ДВС Семенівського РУЮ Шумейко Л.А. та визнано дії вказаного державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості по аліментах протиправними, а розрахунок заборгованості по аліментах у сумі 7852,52 грн. визнано незаконним та скасовано (а.с. 69-73).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 червня 2014 року вказана ухвала Семенівського районного суду скасована, скарга ОСОБА_3 залишена без розгляду (а.с. 74-76). Своє рішення суд мотивував тим, що, оскільки з приводу розміру заборгованості існує спір, викладені в скарзі вимоги повинні розглядатися в позовному провадженні.

08 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про обчислення розміру заборгованості за аліментами, посилаючись на невідповідність розрахунків державного виконавця, оскільки вони складені без врахування перерахованих позивачем коштів в рахунок сплати аліментів на загальну суму 8848,39 грн. (а.с. 82-83).

В своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, Верховний Суд України, рішення якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, зазначив, що при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зважаючи на вищенаведене та оцінивши обставини справи в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про існування між сторонами очевидного спору про розмір заборгованості з аліментів, що, в свою чергу, підтверджується рішенням Семенівського районного суду від 10 вересня 2014 року, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Обчислено розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 01 липня 2014 року, з врахуванням всього його заробітку (доходу): заробітної плати, отриманої пенсії, з врахуванням виплат частини заборгованості по аліментам та зараховано частково виплату аліментів, враховуючи залишок суми заборгованості 7135 грн. 77 коп.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з відповідача пені від суми сплачених аліментів, виходячи з відсутності належних доказів на підтвердження існуючого на час звернення позивача до суду з даним позовом розміру заборгованості по аліментах.

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено таких порушень матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: