Номер провадження: 22-ц/785/4249/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
(далі ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 (в інтересах ОСОБА_3) на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 16 грудня 2013 року,

встановила:

05 лютого 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову ПАТ «Дельта
Банк» послалась на те, що відповідно до
укладеного договору № 0 від 03
квітня 2007 року, між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та відповідно до
додаткової угоди реєстраційний номер
Договору в системі обліку Банку - №
01, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі
36 435,00 доларів США, з розрахунку 12,7%
річних на строк 03 квітня 2007 року по 03
квітня 2011 року на особисті потреби.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимог за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором, АТ
«УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитним та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого АТ «Дельта Банк»
замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
до АТ «ДельтаБанк» переходить право
вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами. Позивач
свої зобов'язання за договором виконав,
надавши відповідачеві кредит у розмірі
36 435,00 доларів США. Відповідач
відповідно до п. 1.2.2 кредитного
договору взяв на себе зобов'язання
здійснювати погашення кредиту та
процентів за користування кредитними
коштами у вигляді сплати ануїтетних
платежів кожного місяця у розмірі 975,00
доларів США. Відповідно до п. 1.3.3
проценти нараховуються щомісячно, в
останній робочий день поточного
місяця, за методом « 30/360». У порушення
зазначених норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав. У зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 24 січня
2013 року має заборгованість на загальну
суму 342 544,58 грн., яка складається з
наступного: за кредитним договором №
1 складає 338 148,11 грн.; тіло кредиту -
197 098,91 грн. в тому числі прострочення
заборгованості по тілу кредиту - 182 834,76
грн.; сума заборгованості за відсотками
складає 141 049,20 грн., втому числі
прострочена заборгованість за
відсотками складає - 45 956,95 грн.; за
кредитним договором № 0
заборгованість за відсотками складає
4396,47 грн. Відповідач не виконує свої
обов'язки щодо погашення боргу та
продовжує користуватися отриманими
кредитними коштами, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду та просив
стягнути з відповідача заборгованість
в розмірі 342 544,58 грн., та судовий збір в
розмірі 3425,45 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
згідно з якою підтримала позовні
вимоги, просив суд задовольнити позов в
повному обсязі та розглядати справу у
їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року позов
ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Суд першої інстанції:

- стягнув з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
ПАТ «Дельта Банк», заборгованість за
кредитним договором у розмірі 342 544,58
грн.;

- стягнув з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у
розмірі 3 425,45 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 (в
інтересах ОСОБА_3) просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у позові, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи вищевказаний позов суд
першої інстанції обґрунтовано, на
підставі ст.ст. 514, 516, 610, 611, 612, 625, 1054 ЦК
України виходив з наступного.

Відповідно до договору № 0 від 03
квітня 2007 року, між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та до додаткової угоди
реєстраційний номер договору в системі
обліку банку - № 01, ОСОБА_3 отримав
кредит у розмірі 36 435,00 доларів США, з
розрахунку 12,7% річних на строк 03 квітня
2007 року по 03 квітня 2011 року на особисті
потреби.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимог за
кредитами відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором, АТ
«УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитним та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого АТ «Дельта Банк»
замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
до АТ «Дельта Банк» переходить право
вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами (а.с. 09-15,
24-27).

В порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 24 січня 2013 року
має заборгованість на загальну суму - 342
544,58 грн., яка складається з наступного:
за кредитним договором № 1
складає 338148,11 грн.; тіло кредиту - 197 098,91
грн. в тому числі прострочення
заборгованості по тілу кредиту - 182 834,76
грн.; сума заборгованості за відсотками
складає 141 049,20 грн., в тому числі
прострочена заборгованість за
відсотками складає - 45 956,95 грн.; за
кредитним договором № 0
заборгованість за відсотками складає
4396,47 грн. (а.с. 06, 07).

У зв'язку із тим, що відповідач не
виконує свої обов'язки щодо погашення
боргу та продовжує користуватися
отриманими кредитними коштами, позивач
звернувся до відповідача з досудовою
вимогою, яка відповідачем була
проігнорована (а.с. 08).

На підставі вищевикладеного,
матеріалів даної справи, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про необхідність задоволення
зазначеного вище позову.

При цьому судова зазначає, що згідно з
ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що відповідач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх
заперечень щодо вищевказаного позову,
що є обов'язком сторін згідно з
засадами змагальності процесу за ст. 10
ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 (в інтересах
ОСОБА_3) - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 16 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовною заявою
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда