Ухвала

іменем україни

3 вересня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Писаної Т.О., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Національного музею народної
архітектури та побуту України про
поновлення на роботі та стягнення
коштів за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду

м. Києва від 26 червня 2014 року,

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Національного музею
народної архітектури та побуту України
про поновлення на роботі та стягнення
коштів.

Позов мотивовано тим, що наказом від 10
грудня 2013 року її було звільнено з
посади начальника наукового відділу
озеленення та ландшафту з 16 грудня 2013
року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України.

Вважала своє звільнення незаконним,
оскільки має вищу освіту
інженера-дослідника, тому може займати
посаду науковця згідно класифікатора
професій, проте їй не було
запропоновано вакантні посади з
урахуванням її спеціалізації та
кваліфікації.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

26 червня 2014 року, позов задоволено
частково.

Визнано незаконним наказ
Національного музею народної
архітектури та побуту України № 696 від
10 грудня 2013 року про звільнення

ОСОБА_3 з посади начальника наукового
відділу озеленення та ландшафту з 16
грудня 2013 року згідно п. 6 ст. 36 КЗпП
України.

Змінено формулювання причин
звільнення ОСОБА_3 «з посади начальника
наукового відділу озеленення та
ландшафту з 16 грудня

2013 року згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України на
п.1 ст. 40 КЗпП України. У задоволенні
решти вимог відмовлено. Вирішено
питання судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення заявленого позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, посилався
на те, що в Національному музеї
народної архітектури та побуту України
відбувалося скорочення штату
чисельності працівників, що є
підставою для звільнення позивача за
п. 1 ст.40 КЗпП України, останню
повідомлено про внесення змін до
штатного розпису та запропонована інша
посада, проте вона відмовилась від
переведення. Суд виходив із того, що
звільнення відбулося з дотриманням
процедури, проте відповідач в наказі
про звільнення зазначив іншу норму-
вимог трудового законодавства.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна, виходячи з п. 6 ч. 1
ст. 36 КЗпП України, що давало підстави
для зміни формулювання причин
звільнення - за ч.1 ст.40 КЗпП України
(скорочення штату працівників).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є відмова працівника від
переведення на роботу в іншу
місцевість разом з підприємством,
установою, організацією, а також
відмова від продовження роботи у
зв'язку із зміною істотних умов праці.

Судом установлено, що згідно наказу від
27 жовтня 2008 року

ОСОБА_3 прийнята на посаду провідного
інженера науково-організаційного
відділу ландшафту та тварин
Національного музею народної
архітектури та побуту України (а.с.9).

Наказом від 3 травня 2012 року ОСОБА_3
переведено на посаду начальника
наукового відділу озеленення та
ландшафту Національного музею
народної архітектури та побуту
України.

Наказом від 14 жовтня 2013 року «Про
затвердження змін до штатного розпису
Національного музею народної
архітектури та побуту України з

15 жовтня 2013 року» затверджено зміни до
штатного розпису Національного музею
народної архітектури та побуту України
та введено їх і дію з

15 жовтня 2013 року. Даним наказом
виведено з штатного розпису науковий
відділ озеленення та ландшафту в
складі шести штатних посад, у тому
числі і начальника відділу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі скорочення штату
працівників. Звільнення з цієї
підстави допускається, якщо неможливо
перевести працівника за його згодою на
іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Вирішуючи спір, суд правильно змінив
формулювання причини звільнення з п. 6
ч.1 ст. 36 КЗп України на п.1 ст. 40 КЗпП
України, оскільки у відповідача
фактично відбувалося скорочення штату
чисельності працівників. При цьому суд
не перевірив дотримання власником
підприємства ч. 2 ст. 40 КЗпП України про
вжиття заходів для переведення
працівника на іншу посаду з
урахуванням спеціальності,
кваліфікації, досвіду трудової
діяльності та стану здоровʼ?я
працівника, а саме можливість на
переведення на посаду провідного
агронома.

Судом установлено, що Національним
музеєм народної архітектури та побуту
України було внесено зміни в
організаційну структуру та штатний
розпис, в результаті чого посада
начальника наукового відділу
озеленення та ландшафту, яку обіймала
позивачка, підлягала скороченню. До
звільнення позивачці було
запропоновано посаду підсобного
робітника сектору прибирання та
догляду за територією відділу
господарського забезпечення, від якої
вона відмовилась.

Проте зі штатного розпису вбачається,
що з 15 жовтня 2013 року виведено із
штатного розпису шість штатних
одиниць наукового відділу озеленення
та ландшафту, в тому числі начальник
відділу, провідний агроном, провідний
інженер садово-паркового господарства,
озеленювач - 3 одиниці. Замість цього
введено до штатного розпису штатну
посаду директора та провідного
агронома, тобто станом на 15 жовтня 2013
року посада провідного агронома була
вакантною (а.с. 27-28).

На порушення ч.2 ст. 40 КЗпП України суд
не з'ясував, чи були звільнені особи,
посади яких скорочувалися, і з яких
підстав не була позивачці
запропонована посада провідного
агронома.

Апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, у порушення вимог

ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином
не перевірив доводів апеляційної
скарги й залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Вище викладене свідчить про те, що суд
не дав належної оцінки всім доказам у
справі, допустив неправильне
застосування норм матеріального
закону, припустився порушень норм
процесуального права та, які згідно з ч.
2 ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 26 червня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.В. Юровська

Судді:
В. С. Висоцька

М.К. Гримич

Т.О. Писана

О.В. Умнова