Справа № 199/6841/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець
О.Б.

при секретарі
Голубніченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виділ частки у спільній частковій
власності на домоволодіння та позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, де третя особа
Четверта дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про виділ в натурі
часток у спільній частковій власності
на домоволодіння та усунення перешкод
в користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виділ частки у спільній
частковій власності на домоволодіння.
В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначивши, що домоволодіння АДРЕСА_1
належить: ? частини - ОСОБА_1, 1/6 частина -
ОСОБА_2 та 1/3 частина ОСОБА_3 Наведене
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 10.11.1993,
реєстраційним посвідченням КП ДМБТІ
від 07.12.1993, довідкою від 22.03.2013 та
Витягом про реєстрацію у спадковому
реєстрі.

За ОСОБА_5, який позивачу та відповідачу
ОСОБА_2 є дідом, а відповідачці ОСОБА_3
батьком, доглядала позивачка до самої
його смерті. Проживала разом зі своєю
сім'єю в вищезазначеному домоволодінні
в квартирі №1, яка має окремий вхід.

Для отримання сторонами свідоцтва про
спадщину за заповітом від 25.10.1993 було
виготовлено технічний паспорт на
спірне домоволодіння, згідно якого
загальна площа усіх приміщень будинку
А 1 становить 101, 3 кв.м., із них по
квартирі № 1 - 48, 9 кв.м., по квартирі № 2 -
52, 4 кв.м.

Під час розгляду іншої цивільної
справи за позовом ОСОБА_3 01.02.2013 КП ДМБТІ
на замовлення ОСОБА_3 було виготовлено
технічний паспорт на спірне
домоволодіння, з якого вбачається, що
загальна площа житлового будинку А-1
становить 105,5 кв.м., з них самовільно
збудовано прибудову а2-1 площею 5,6 кв.м.
При цьому по квартирі №1 загальна площа
становить 67,4 кв.м. (з урахуванням площі
самовільно збудованого тамбуру), по
квартирі № 2 - загальна площа становить
38,1 кв.м. Даний технічний паспорт
відображає фактичне користування
приміщеннями будинку, який встановився
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме у
фактичному користуванні позивача
знаходиться квартира НОМЕР_1 а у
користуванні ОСОБА_2 - квартира №2.

У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 різні сім'ї, різні
входи до квартир, якими вони
користуються.

За період з 1993 по 2013 роки позивачка у
квартирі №1, якою вона користується
неодноразово робила ремонт та
здійснила поліпшення домоволодіння.

Згідно технічного паспорту від 1993 року
позивачка користувалася усіма
приміщеннями квартири НОМЕР_1 У 2007 році
ОСОБА_2, який користувався усіма
приміщеннями квартири НОМЕР_2 згідно
технічного паспорту за 1993 рік,
запропонував позивачці взяти у
користування приміщення 2-4 площею 9,5
кв.м., яку ОСОБА_1, переобладнала у
нежитлову кімнату - відповідно до
технічного паспорту від 2013 року, зараз
це приміщення 1-6 - санвузол. Крім того у
технічному паспорті за 2013 рік не
зазначено, що вбиральня Е та душ Ж є
самовільно побудованими, їх побудував
ОСОБА_2 у 2009 році, а площа приміщення 2-5
зменшилася із 9,0 кв.м. до 7,9 кв.м. Все це
ставить під сумнів правдивість даних,
наведених у технічному паспорті за 2013
рік, який був виготовлений на
замовлення ОСОБА_3 Враховуючи те, що
сторони вступили у спадщину на майно,
яке відображене у технічному паспорті
за 1993 рік, то використовувати технічний
паспорт за 2013 рік при виділі часток в
натурі не доцільно.

Таким чином позивач ОСОБА_1 просить суд
виділити їй в натурі ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1 яка складається
із усіх приміщень квартири НОМЕР_1 а
саме: кухня 1-1 площею 13,0 кв.м., житлової
кімнати 1-2 площею 12,4 кв.м., житлової
кімнати 1-3 площею 9,2 кв.м., ганок
квартири НОМЕР_1 вбиральня літ. В, душ
літ. Г та сарай літ. Б, споруди І, № 1-7
залишити у загальному користуванні.

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, де третя
особа Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
виділ в натурі часток у спільній
частковій власності на домоволодіння
та усунення перешкод в користуванні
майном. В обґрунтування своїх позовних
вимог зазначивши, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом їй належить 1/3 частина
домоволодіння АДРЕСА_1. Крім того, 1/3
частина вказаного домоволодіння
належить ОСОБА_6 , а 1/6 частина - ОСОБА_2

Оскільки сторони не можуть домовитися
з приводу користування спільним
домоволодінням, з урахуванням
уточнених позовних вимог позивач
ОСОБА_3 просить виділити їй в натурі 1/3
частину домоволодіння АДРЕСА_1, яка
складається з наступного: житлової
прибудови літ. А2-1, 1968 року побудови,
загальною площею 38,1 кв.м., яка
складається з усіх приміщень квартири
НОМЕР_2 а саме - приміщення 2-1 кухня
площею 8,0 кв.м., житлової кімнати
приміщення 2-2 площею 9.7 кв.м., житлової
кімнати приміщення 2-3 площею 12,5 кв.м,
коридору приміщення 2-4 площею 7,9 кв.м;
прибудови літ. а-1 - 1985 року побудови,
площею 9.0 кв.м.; прибудови літ. а1-1 1968
року побудови площею 10,7 кв.м. та усунути
їй перешкоди в користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом
вселення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
03 вересня 2013 року обидва позови
об'єднані в одне провадження.

Позивач ОСОБА_1, її представники ОСОБА_7
та ОСОБА_8 в судовому засіданні надали
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві та просили задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі. Проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_3
заперечували та просили суд відмовити
у його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_9 у судовому засідання надав
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві ОСОБА_3 та просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі. Проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 заперечував в повному
обсязі та просив суд відмовити у його
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
сповістив.

Відповідач ОСОБА_2 будучи обізнаним про
наявність на розгляді даної цивільної
справи тривалий час рухом по розгляду
справи не цікавиться (а.с.117).

Як наголошує Європейський суд з
прав людини у своїх рішеннях, сторона,
яка задіяна в ході судового розгляду,
зобов'язана з розумним інтервалом часу
сама цікавитись провадженням по
справі, добросовісно користуватися
належними йому процесуальними правами
та неухильно виконувати процесуальні
обов'язки.

За таких обстав, суд вважає за можливе з
урахуванням строків розгляду справ,
розглянути справу за відсутності
відповідача ОСОБА_2

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Зміст права власності, яке полягає у
праві володіння, користування та
розпорядження своїм майном визначено у
ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

Поняття спільної часткової власності
викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності. Отже, право спільної
часткової власності - це право двох або
більше осіб за своїм розсудом володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їм у певних частках майном,
яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової
власності володіє не часткою майна в
натурі, а часткою в праві власності на
спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються
відповідними відсотками від цілого чи
у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст.
364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник
отримує свою частку у майні в натурі і
вибуває зі складу учасників спільної
власності. За всіма іншими
співвласниками спільна власність при
виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право
власності припиняється лише для того
співвласника, частка якого виділяється
із спільної власності у разі поділу (ст.
367 ЦК України) спільна часткова
власність припиняється для всіх її
учасників.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що
виділ в натурі частини неподільної
речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її
цільового призначення, є подільною (ч. 1
ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.
183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти
висновку, що виділ часток (поділ) жилого
будинку, що перебуває у спільній
частковій власності, є можливим, якщо
кожній зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) або у
разі, коли є технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий,
але з відхиленням від розміру
ідеальних часток співвласників з
урахуванням конкретних обставин поділ
(виділ) може бути проведений зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації співвласнику,
частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки
або поділу будинку в натурі, який
перебуває у спільній частковій
власності, є розмір часток
співвласників та технічна можливість
виділу частки або поділу будинку
відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової
власності мають рівні права стосовно
спільного майна пропорційно своїй
частці в ньому, суд, здійснюючи поділ
майна в натурі (виділ частки), повинен
передати співвласнику частки жилого
будинку та нежилих будівель, яка
відповідає розміру й вартості його
частки, якщо це можливо без завдання
неспівмірної шкоди господарському
призначенню будівлі.

Судом встановлено, що домоволодіння
АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій
власності сторін, де частка сторін
складає ОСОБА_1 - ? частина, ОСОБА_2 - 1/6
частина та ОСОБА_3 належить 1/3 частина.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № ГО-64
від 25 квітня 2014 року передбачено
можливість поділу в натурі спірного
будинку з порушенням діючих
будівельних норм при умові, що
співвласник 1/6 частини виконає
добудову.

Відповідно до ст. 152 ЖК України та
роз'яснень Верховного Суду України, що
викладені в п. 7 постанови Пленуму ВСУ
«Про застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок» №20 від 22 грудня 1995
року, переобладнання і перепланування
житлового будинку (квартири), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, проводяться з
дозволу виконавчого комітету місцевих
рад.

Сторонами по справі не надано доказів
отримання відповідного дозволу
виконкому на переобладнання,
перепланування та прибудови, тобто
даний експертний висновок не було
узгоджено сторонами з виконкомом,
санітарно-епідеміологічною службою,
органами пожежної безпеки,
газопостачання та іншими органами, що
унеможливлювало приймати до уваги
зазначений висновок та на його
підставі проводити поділ в натурі
спірного будинку. Крім того, як
зазначено експертом такий поділ буде
порушувати діючи будівельні норми.

З огляду на зазначене, суд не може
погодитися з посиланнями позивача
ОСОБА_1, що можливо виділити їй в натурі
? частину, оскільки при такому
розподілі будуть порушуватися права
інших співвласників.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
власністю та вселення її в спірне
домоволодіння, суд вважає, що дані
вимоги також не підлягають
задоволенню, оскільки доказів чинення
перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в порушення
вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, суду не
надано.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відмову в повному обсязі в
задоволенні позовів ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виділ частки у спільній
частковій власності на домоволодіння
та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, де третя
особа Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
виділ в натурі часток у спільній
частковій власності на домоволодіння
та усунення перешкод в користуванні
майном.

З урахуванням результату розгляду
справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України судові витрати компенсуванню
не підлягають та відносяться на
рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовів ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виділ частки у спільній
частковій власності на домоволодіння
та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, де третя
особа Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
виділ в натурі часток у спільній
частковій власності на домоволодіння
та усунення перешкод в користуванні
майном - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не
підлягають та відносяться на рахунок
позивачів.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 05 вересня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець