АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
16 квітня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі
законного представника ОСОБА_2, треті
особи: Дарницький районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
Орган опіки та піклування Дарницької
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16.04.2014 року в задоволенні
позову ПАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в особі законного представника
ОСОБА_2, треті особи: Дарницький
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві, Орган опіки та піклування
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку
відмовлено.

ПАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» вважаючи, що рішення
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без врахування фактичних обставин
справи, в поданій представником
апеляційній скарзі просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те‚ що факт не
проживання у спірному приміщенні
відповідачів понад шість місяців
підтверджується складеними 02.12.2012 року
та 18.08.2013 року працівниками гуртожитку
актами. Суд не взяв до уваги покази
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо
відсутності відповідачів за спірною
адресою. Суд безпідставно задовольнив
заяву відповідачів про перегляд
заочного рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24.01.2014 року,
яким останніх було визнано такими, що
втратили право користування спірним
житловим приміщенням, не врахувавши, що
публікація оголошення в газеті
«Урядовий кур'єр» про їх виклик в
судове засідання свідчить про належне
їх повідомлення про час та місце
розгляду справи.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник ПАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
апеляційну скаргу підтримала, просила
її задовольнити.

ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах
та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 та
її представник, яка одночасно є
представником ОСОБА_3, просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представники Дарницького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, Органу опіки
та піклування Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації в судове
засідання не з'явилися, належним чином
повідомлені про день та час розгляду
справи, треті особи своїми листами
просили провести розгляд справи за
відсутності їх представників.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
будинок гуртожитку по АДРЕСА_2 був
побудований та прийнятий в
експлуатацію, згідно рішення голови
виконавчого комітету Київської
міської ради депутатів трудящих №60/1
від 09.02.1968 року та відповідно до цього
рішення переданий на баланс Управлінню
водопровідно-каналізаційного
господарства міськвиконкому Київської
міської ради, реорганізованим
відповідно до наказу ФДМУ №359 від 20.06.2001
року у ВАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал», правонаступником
якого є ПАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал» (а.с. 10-15).

Відповідно до сумісної постанови
адміністрації та профспілкового
комітету ВАТ «АК «Київводоканал» від
11.01.2007 року №17, працівниці
розрахункового департаменту ВАТ «АК
«Київводоканал» ОСОБА_2 разом з членами
її сім'ї, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надано
житлове приміщення - кімната АДРЕСА_1,
житловою площею 18,8 кв. м. на період
роботи та надано ордер від 11.01.2007 року №
42 (а.с. 4-7).

Згідно довідки від 30.01.2014 року № 08/09,
ОСОБА_2 працює в розрахунковому
департаменті ПАТ «АК «Київводоканал»
на посаді інженера відділу
обслуговування
електронно-вимірювальних приладів
сервісного центру по ремонту та
обслуговуванню лічильників води з
01.08.1984 року (наказ №103-квід 01.08.1984 року)
по теперішній час (29 років 6 місяців)
(а.с.70)

Згідно актів від 02.12.2012 року та
18.08.2013 року, складених комісією у складі
завідуючої, чергових по поверху та
мешканців гуртожитку по АДРЕСА_2,
ОСОБА_2 та члени її сім'ї ОСОБА_3,
ОСОБА_2.у гуртожитку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 фактично не проживали
протягом періоду з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року. та з 02.01.2013 року по теперішній час
(а.с.8-9).

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України
наймач жилого приміщення та члени його
родини можуть бути визнані в судовому
порядку такими, що втратили право
користування жилим приміщенням в разі
їхньої відсутності на спірній жилій
площі більше шести місяців без
поважних причин.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ПАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
посилалося на те, що відповідачі більш
ніж шість місяців не проживають у
спірній кімнаті гуртожитку, а тому на
підставі ст. 71 ЖК України вони втратили
право користування жилим приміщенням.

Згідно п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.04.1985 року
(з наступними змінами) «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
У разі їх поважності (перебування у
відрядженні; у осіб, які потребують
догляду; внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо) суд
може продовжити пропущений строк.

Судом першої інстанції дано належну
оцінку показам свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 і
ОСОБА_2 Останні пояснили, що відповідач
ОСОБА_2 разом з дітьми - ОСОБА_3 і ОСОБА_4
постійно проживає в кімнаті АДРЕСА_1 з
2007 року по теперішній час, а у період
05.08.2013 року по 02.09.201З року ОСОБА_2
перебувала у щорічній відпустці.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
надані позивачем в обґрунтування
позовних вимог акти від 02.12.2012 року та
18.08.2013 року та покази свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які є завідуючою гуртожитком та
черговою по гуртожитку та працівниками
позивача, та свідка ОСОБА_7, яка
показала, що підписала акт про
непроживання відповідачів в
гуртожитку, оскільки на стукіт в двері
кімнати ніхто не відчиняв, не можуть
бути беззаперечним доказом
відсутності відповідачів в спірній
квартирі без поважних причин протягом
строку, встановленого законодавством,
оскільки вони були складені
зацікавленими з боку позивача особами
в денний час, коли відповідач ОСОБА_2
знаходилась на роботі, а її діти
знаходились в школі.

Оскільки позивачем не надано належних
доказів безперервної відсутності
відповідачів за місцем реєстрації
протягом шести місяців, висновки суду
щодо відсутності правових підстав для
задоволення позовних вимог
відповідають дійсним обставинам
справи і є законними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів.

Скасування судом першої інстанції
заочного рішення від 24.01.2014 року
здійснено судом відповідно до положень
ч.1 ст. 232 ЦПК України.

Перевіривши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість висновків суду та
безпідставність приведених в
апеляційній скарзі доводів.

З урахуванням викладеного колегія
суддів відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді:

Справа № 753/3983/14-ц

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/7663/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Сухомлінов С.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.