Справа №591/1765/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шелєхова Г. В.Номер
провадження 22-ц/788/1259/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 50
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Таран С. А.

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 03 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на повнолітню непрацездатну
дитину та додаткових витрат на
утримання дитини, -

в с т а н о
в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, який мотивує
тим, що ОСОБА_3 є батьком їх спільної
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За станом
здоров'я донька визнана інвалідом 2-ї
групи з дитинства, інвалідність
встановлена безстроково, вона потребує
постійного лікування та сторонньої
допомоги. У зв'язку з тим, що відповідач
в достатньому обсязі матеріальної
допомоги на утримання доньки не надає,
просить суд стягнути аліменти на
утримання повнолітньої непрацездатної
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі - 1000 грн. щомісяця, а також
стягнути додаткові витрати на
утримання доньки у розмірі 2000 грн.
щомісяця.

Рішенням суду від 03 червня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 600 грн. щомісячно на користь
матері - ОСОБА_4, починаючи стягнення з
19.03.2014 року.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено в зв'язку з
необгрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
оскаржуючи рішення в частині
задоволених позовних вимог про
стягнення аліментів, просить скасувати
рішення суду і відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні позову. В доводах
апеляційної скарги зазначає, що суд
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Посилається на те, що суд не в повній
мірі прийняв до уваги матеріальне
становище його сім'ї, наявність на його
утриманні інших дітей, матері та
дружини, стан здоров'я неповнолітньої
доньки та сина, матері, які потребують
постійного лікування, а також дохід
його сім'ї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано 15 грудня 1993 року
(а.с.9).

Від спільного шлюбу сторони мають
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є
інвалідом 2-ї групи з дитинства,
інвалідність встановлена безстроково.
Згідно висновку МСЕК ОСОБА_5 є
непрацездатною та їй рекомендовано
спостереження у лікаря психіатра (а. с.
12)

ОСОБА_5 перебуває на диспансерному
обліку у лікаря-неврапатолога з
приводу хронічних захворювань та
потребує постійної сторонньої
допомоги, що підтверджується довідкою
лікаря КУ «Сумська міська клінічна
лікарня № 1» (а.с. 13). Відповідно до
повідомлення КУ «Сумська міська
клінічна лікарня № 1» з приводу
основного захворювання ОСОБА_5
зверталась до лікаря-невропатолога
14.01.2013 року, 15.01.2103 року, 15.05.2013 року,
25.09.2013 року, 22.01.2014 року, 25.02.2014 року,
31.03.2014 року та їй призначалось
медикаментозне лікування (а. с. 163). З
18.04. по 16.05.2014 року ОСОБА_5 знаходилась на
обстеженні та лікуванні в Сумській
обласній клінічній лікарні та на її
лікування позивачкою придбавались
ліки, що підтверджується випискою з
історії хвороби та товарними чеками.
Згідно зазначеної виписки з історії
хвороби після лікування у ОСОБА_5
відбулось незначне покращення стану
здоров'я та вона потребує постійного
стороннього догляду. Крім того ОСОБА_5
перебуває на диспансерному обліку з 1993
року в ОКЗ «Сумський обласний
клінічний психоневрологічний
диспансер» з приводу психічного
заворювання і потребує постійного
підтримуючого амбулаторного лікування
певним медикаметозним препаратом (а. с.
150). Згідно довідки ТОВ «Аптека № 127»
вартість ліків, які необхідно приймати
ОСОБА_5 та які придбавались позивачкою
складає від 140 грн. до 370 грн. (а. с. 14).

ОСОБА_5 є непрацездатною за станом
здоров'я та отримує пенсію як інвалід 2
групи з дитинства в розмірі
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб - 979 грн. на місяць
(а. с. 148). Позивачка ОСОБА_4, яка здійснює
відповідний догляд за донькою, отримує
державну соціальну допомогу по догляду
за інвалідом внаслідок психічного
розгладу в розмірі 1218 грн. (а.с. 121). На
даний час вона не працює та іншого
доходу, крім зазначеної соціальної
допомоги не має. Позивачка також має
батьків пенсійного віку, які є
інвалідами (а. с. 124-126).

Відповідач ОСОБА_3 має іншу родину,
проживає разом з дружиною та двома
дітьми: сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та
донькою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 84-86).
Має матір пенсійного віку, яка отримує
пенсіє в розмірі 1144,82 грн. (а. с. 97-98). Син
відповідача навчається у вищому
навчальному закладі на контрактній
основі за денною формою навчання, що
підтверджується копією договору про
підготовку фахівців з вищою освітою
(а.с.94). Донька та син відповідача від
іншого шлюбу мають хронічні
захворювання в зв'язку з чим їм
призначено відповідне лікування (а. с.
90-92; 95).

Відповідач є приватним підприємцем,
займається роздрібною торгівлею
одягом у спецмагазинах, щомісячний
його дохід складає близько 4000 грн. на
місяць.

Частково задовольняючи позов про
стягнення аліментів та визначаючи їх
розмір в твердій грошовій сумі 600
гривень щомісячно, суд першої
інстанції виходив з встановлених
обставин справи щодо матеріального та
сімейного становища сторін, розміру
отримуваних ними доходів та врахував
обов'язок обох батьків по утриманню
повнолітньої непрацездатної доньки.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
вирішення позову про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
непрацездатної доньки, так як суд
дійшов їх правильно встановивши
фактичні обставини справи, з
додержанням норм матеріального та
процессуального права.

Так, згідно ст. 198 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Ст. 200 СК України передбачено, що суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Згідно з ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Судом першої інстанції встановлено, що
донька сторін є непрацездатною -
інвалідом 2 групи, має хронічні
захворювання, які потребують
постійного медикаментозного лікування
ліками, які мають значну вартість. Крім
того вона потребує постійного
стороннього догляду, який за нею
здійснює мати. Враховуючи зазначені
обставини, суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку про
те, що отримувана ОСОБА_5 пенсія в
розмірі 979 грн. на місяць не може в
повному обсязі забезпечити її потреб,
так як за станом здоров'я вона постійно
несе витрати на лікування. Позивачка
ОСОБА_4 не працює, так як здійснює
відповідний догляд за донькою
інвалідом в зв'язку з чим їй призначена
державна соціальна допомога, розмір
якої не надає їй можливість самостійно
утримувати непрацездатну доньку. Крім
того вона має батьків інвалідів, які
також потребують її допомоги.

Відповідач має задовільний стан
здоров'я, є фізичною
особою-підприємцем. На підставі
наданих відповідачем письмових
доказів, судом першої інстанції
встановлено, що розмір щомісячного
доходу відповідача складає близько 4000
грн. Вказану обставину також
підтвердив і сам відповідач в своїх
письмових поясненнях на позов.

Виходячи з зазначених обставин, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
відповідач може надавати матеріальну
допомогу своїй непрацездатній
повнолітній доньці. Надані ОСОБА_3
апеляційному суду додаткові докази про
отримані ним доходи від
підприємницької діяльності за 5
місяців 2014 року, на думку колегії
суддів, не свідчать про те, що він не
спроможний надавати таку допомогу
своїй непрацездатній доньці.

При визначенні розміру аліментів,
судом першої інстанції враховано, що
відповідач є приватним підприємцем та
має мінливий дохід. Суд першої
інстанції також обґрунтовано врахував
ті обставини, що відповідач має на
утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8
та повнолітнього сина ОСОБА_7, які
потребують витрат на лікування та
матеріальної допомоги в зв'язку з
навчанням, має матір пенсійного віку,
яка отримує не значну пенсію. В той же
час віднесення відповідачем до членів
своєї сім'ї, яких він зобов'язаний
утримувати також дружини, є
безпідставним, так як доказів, що його
дружина відноситься до осіб, яких
відповідач зобов'язаний утримувати
згідно сімейного законодавства, ним не
надано.

Таким чином розмір аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача на
утримання повнолітньої непрацездатної
доньки, судом першої інстанції
визначено з урахуванням обставин, які
передбачені ст. ст. 200, 182 СК України та
встановлені судом на підставі доказів,
наданих сторонами в обґрунтування
своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і не містять нових даних, які давали
підстави для скасування чи зміни
рішення суду в оскаржуваній частині,
яке в цій частині є законним,
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 03 червня 2014 року, в
оскаржуваній частині, залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)