Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
до ОСОБА_6, треті особи: товариство з
обмеженою відповідальністю
«Систем-Інвест», Міністерство фінансів
України, про визнання одностороннього
правочину недійсним, за касаційними
скаргами ОСОБА_6, подану представником
ОСОБА_7, та публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 27 листопада

2013 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
банк «Київ» (далі - ПАТ «АКБ «Київ»)
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що 12 січня
2006 року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Систем-Інвест» (далі
- ТОВ «Систем-Інвест»), ПАТ «АКБ «Київ»
та ОСОБА_6 була укладена інвестиційна
угода № 34-03-161 про інвестування у
житлове будівництво. Вказана
інвестиційна угода направлена на
здійснення фінансування будівництва
трикімнатної квартири АДРЕСА_1, ділянка
АДРЕСА_2, загальною площею 141,91 кв.м.
Відповідно до умов угоди інвестор
набуває майнові права на належний йому
об'єкт інвестування після сплати
грошових коштів шляхом підписання між
ним, ТОВ «Систем-Інвест» та
забудовником ТОВ «Київвисотбуд» акта
прийому-передачі майнових прав на
об'єкт інвестування. У березні 2005 року
між ТОВ «Київвисотбуд» та ТОВ
«Систем-Інвест» було укладено
інвестиційний договір, предметом якого
було фінансування будівництва жилого
будинку на вул. Старонаводницькій у м.
Києві. За умовами цього договору ТОВ
«Систем-Інвест» мало право залучати
інших учасників інвестиційної
діяльності для фінансування
будівництва, а ТОВ «Київвисотбуд» було
зобов'язане здійснити будівництво
будинку та передати ТОВ
«Систем-Інвест» збудовані квартири й
майнові права на них. Відповідно до
положень п. 1.4 договору № 34-03-161 дата
здачі будинку в експлуатацію є
четвертий квартал 2007 року, заселення
будинку перший квартал 2008 року

ОСОБА_6 18 травня 2013 року вчинено
односторонній правочин про припинення
грошового зобов'язання на суму 1 250 837
грн. 36 коп. перед позивачем шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог. Позивач вважав, що заява
відповідача від 18 травня 2013 року про
припинення грошового зобов'язання, як
односторонній правочин, має бути
визнана судом недійсною, через те, що
інвестиційна угода від 12 січня 2006 року

№ 34-03-161 на даний час є чинною, рішення
суду про розірвання такої угоди
відсутні. Також позивач вважав, що у
нього відсутні будь-які однорідні
грошові зобов'язання перед
відповідачем за інвестиційною угодою,
відповідно до умов якого ПАТ «АКБ
«Київ» зобов'язаний вчиняти певні дії
виключно в інтересах та за рахунок
повіреного, тобто відповідача.

ПАТ «АКБ «Київ», як сторона договору не
надав жодних поручительств та гарантій
відповідачу за виконання ТОВ
«Систем-Інвест» зобов'язання щодо
повернення коштів. ТОВ «Систем-Інвест»
не здійснювало повернення коштів
відповідачу, як інвестору, і таким
чином, у банку, як повіреного, відсутній
обов'язок щодо повернення їх
відповідачу. Позивач просив суд
визнати недійсним, як односторонній
правочин, заяву відповідача ОСОБА_6 від

18 травня 2013 року про припинення
грошового зобов'язання в сумі 1 250 837 грн.
36 коп. перед позивачем шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27 листопада

2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

13 березня 2014 року, в задоволенні позову
ПАТ «АКБ «Київ» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «АКБ «Київ»
порушує питання про скасування
ухвалених у справі судових рішень,
мотивуючи свої доводи порушенням
судами норм матеріального та
процесуального права, із ухваленням
нового рішення у справі про
задоволення позову.

ОСОБА_6, у поданій до суду касаційній
скарзі, порушує питання про скасування
ухвалених у справі судових рішень,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, із ухваленням
нового рішення у справі про відмову в
задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ».

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи касаційних скарг та
вивчивши обставини справи вважає, що
касаційна скарга ПАТ «АКБ «Київ»
підлягає частковому задоволенню, а
касаційна скарга ОСОБА_6 - задоволенню,
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Рішення судів не відповідають цим
вимогам у повній мірі.

Судами попередніх інстанцій у даній
справі встановлено, що між третьою
особою - ТОВ «Систем-Інвест», позивачем
- ПАТ «АКБ «Київ» (Повіреним) та
відповідачем ОСОБА_6 (Інвестором) була
укладена інвестиційна угода від 12
січня 2006 року № 34-03-161 про інвестування
у житлове будівництво. Вказана угода
була направлена на здійснення
фінансування будівництва трикімнатної
квартири АДРЕСА_1, (а.с. 11-14).

Відповідно до умов інвестиційної угоди
третя особа зобов'язалася виконати
роботи щодо надання квартири
відповідачу. Банк є повіреним ОСОБА_6
щодо залучення від імені та в інтересах
ОСОБА_6 грошових коштів на здійснення
операцій, що пов'язані з фінансуванням
капітальних вкладень у квартиру.
Відповідач є інвестором, який бере
участь у фінансуванні квартири шляхом
внесення грошових коштів на рахунок
банку. Згідно з додатковою угодою № 1
від 12.01.2006 року до інвестиційної угоди,
угода була доповнена п. 1.5, відповідно
до якого відповідач набував майнових
прав на квартиру з моменту виконання
ним своїх зобов'язань

а.с. 15). ОСОБА_6 проінвестував 100%
загальної площі об'єкту, що становить 1
390 718 грн. та у відповідності із актом
прийому-передачі,

ТОВ «Систем-Інвест» передало йому
майнові права на квартиру (а.с. 17).

16 травня 2013 року ОСОБА_6 подав заяву ТОВ
«Систем-Інвест», яка була направлена
через ПАТ «АКБ «Київ» про дострокове
розірвання інвестиційної угоди № 34-03-161
від 12 січня 2006 року (а.с. 18-19). Відповідно
до ухвали Печерського районного суду м.
Києва від 26 жовтня 2012 року заява

ПАБ «АКБ «Київ» про поворот виконання
рішення суду була задоволена.
Зазначеним судовим рішенням було
стягнуто з ОСОБА_6 на користь

ПАТ «АКБ «Київ» 1 250 837 грн. 36 коп. Ухвала
суду набрала законної сили та 19 березня
2013 року Печерським районним судом м.
Києва був виданий виконавчий лист про
стягнення зазначеної суми з ОСОБА_6 (а.с.
26, 27).

Відповідно до висновку про вартість
трикімнатної квартири АДРЕСА_1 її
ринкова вартість за умови своєчасного
введення будинку в експлуатацію та
оформлення належним чином
правовстановлюючих документів станом
на 16 травня 2013 року становила 64 863 300 грн.
(а.с. 25).

18 травня 2013 року відповідач ОСОБА_6
звернувся до позивача з заявою про
припинення грошового зобов'язання у
сумі 1 250 837 грн. 36 коп. перед ПАТ «АКБ
«Київ» шляхом зарахування зустрічних
позовних вимог. Зі змісту заяви
відповідача вбачається, що ОСОБА_6
звернувся з відповідною заявою до
позивача повідомивши про припинення
його грошового зобов'язання перед ПАТ
«АКБ «Київ» у сумі 1 250 837 грн. 36 коп., яке
існує відповідно до виконавчого листа,
виданого відповідно до ухвали
Печерського районного суду м. Києва від
26 жовтня 2012 року, шляхом часткового
зарахування (списання) його зустрічної
грошової вимоги до ПАТ «АКБ «Київ»,
загальна сума якого складає 4 863 300 грн.,
на суму 1 250 837 грн. 36 грн. (а.с. 22-24).

Суди, посилаючись у судових рішеннях на
ст. 601 ЦК України, дійшли висновку про
те, що зарахування зустрічних
однорідних вимог не є одностороннім
правочином та не може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Однак вказаний правовий висновок судів
є помилковим.

Відповідно до ст. 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

За змістом цієї норми Закону
зарахування є одностороннім
правочином. У разі, якщо зарахування
відбувається на вимогу однієї сторони,
друга сторона може його оспорити,
посилаючись на недійсність
пред'явлених до зарахування вимог.
Однак, законодавством не передбачено
можливості відмови від вчиненого
стороною зарахування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що заява
відповідача від 18 травня 2013 року про
припинення грошового зобов'язання, як
односторонній правочин, має бути
визнана судом недійсною, через те, що
інвестиційна угода від 12 січня 2006 року
№ 34-03-161 є на даний час чинною, рішення
суду про розірвання такої угоди
відсутні. Вважає, що у позивача
відсутні будь-які однорідні грошові
зобов'язання перед відповідачем за
інвестиційною угодою, відповідно до
умов якої банк зобов'язаний вчиняти
певні дії виключно в інтересах та за
рахунок повіреного, тобто відповідача.
Банк, як сторона договору не надавав
жодних поручительств чи гарантій
відповідачу за виконання ТОВ
«Систем-Інвест» зобов'язань щодо
повернення коштів. В свою чергу ТОВ
«Систем-Інвест» не здійснювало
повернення коштів відповідачу, як
інвестору, і таким чином, у банку, як
повіреного, відсутній обов'язок щодо
повернення їх відповідачу.

Встановивши вищезазначені обставини у
справі, суди дійшли висновку про
необґрунтованість й недоведеність
таких доводів позивача, однак при цьому
суди не правильно застосували
положення ст. 601 ЦК України.

Відповідно до ст. 341 ЦПК України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення і ухвалити
нове рішення або змінити рішення, якщо
застосовано закон, який не поширюється
на ці правовідносини, чи не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на неправильне застосування
судами ст. 601 ЦК України, рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню з ухваленням нового рішення
у справі про відмову в задоволенні
позову ПАТ «АКБ «Київ» з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» задовольнити
частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану
представником ОСОБА_7, задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 27 листопада

2013 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року скасувати,
ухвалити нове рішення у справі.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
до ОСОБА_6, треті особи: товариство з
обмеженою відповідальністю
«Систем-Інвест», Міністерство фінансів
України, про визнання одностороннього
правочину недійсним.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук Л.М. Мазур
В.А.
Нагорняк Т.О. Писана