ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Червинської М.Є.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Нересницької сільської ради
Тячівського району Закарпатської
області, третя особа - Тячівська
державна нотаріальна контора, про
визнання заповіту недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від 3 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 12 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду з указаним позовом,
у якому просили визнати недійсним
заповіт ОСОБА_3 від 31 січня 2013 року, яким
останній заповідав будинок
АДРЕСА_1 області на користь ОСОБА_5 Свої
вимоги позивачі мотивували тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_3
Вони як спадкоємці звернулися до
Тячівської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, де дізналися про заповіт
батька від 31 січня 2013 року на користь
ОСОБА_5 Після ознайомлення із заповітом
вважають, що волевиявлення заповідача
не відповідало його волі, оскільки за
декілька днів до смерті він обіцяв
передати вищевказаний будинок
позивачам. Окрім того, батько перед
смертю хворів і підписав заповіт, не
розуміючи його змісту, або, можливо
підпис є підробленим. Також заповіт
складено із порушенням вимог щодо його
форми.

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від 3
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 12 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять скасувати судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, виходив із відсутності підстав
для визнання спірного заповіту
недійсним, оскільки позивачі не надали
належних та допустимих доказів про те,
що волевиявлення заповідача не
відповідало його внутрішній волі.

Апеляційний суд, залишив рішення
місцевого суду без змін.

Проте повністю з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення є нікчемним.

Вимоги щодо порядку посвідчення
заповіту встановлені ст. ст. 1251-1252 ЦК
України.

Судом установлено, що батько позивачів
- ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час життя, 31 січня 2013 року ОСОБА_3
склав заповіт, який посвідчений
секретарем Нересницької сільської
ради Русин М.П., та згідно якого він усе
своє майно заповів ОСОБА_5

Позивачі в суді апеляційної інстанції
наполягали на тому, що спірний заповіт
посвідчений неповноважною особою, так
як секретар сільської ради посвідчила
заповіт на ім'я своєї близької родички -
сестри, що заборонено законом.

Справа в апеляційному порядку
розглядається за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою ЦПК
України про апеляційне провадження (ч.
1 ст. 304 ЦПК України).

Статтею 9 Закону України «Про нотаріат»
передбачено, що посадова особа органу
місцевого самоврядування, яка вчиняє
нотаріальні дії, не має права вчиняти
нотаріальні дії на ім'я і від імені
своїх родичів (батьків, дітей, онуків,
діда, баби, братів, сестер).

Проте, апеляційний суд, на зазначене
уваги не звернув, у порушення вимог ст.
ст. 303, 315 ЦК України, у достатній мірі не
перевірив доводів апеляційної скарги,
та не встановив чи мала право секретар
Нересницької сільської ради Русин М.П.
посвідчувати заповіт на ім'я ОСОБА_5,
оскільки позивачі указували на те, що
вони є близькими родичами, й відповідно
чи не є наслідком такого порушення
порядку нотаріального посвідчення
заповіту його нікчемність, в ухвалі не
зазначив конкретні обставини і факти,
що спростовують такі доводи, і
передчасно залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

З огляду на викладене ухвалу
апеляційного суду не можна вважати
законною та обґрунтованою, вона
підлягає скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції з підстав
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 12 лютого
2014 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко