АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/2830/13-Ц 22-ц/774/1518/К/14
Справа № 212/2830/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1518/К/14
суддя Пустовіт О.Г.
Категорія - 27 (ІV)
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар
Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Іванюк О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 15 травня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання КОРУНД»,
третя особа ОСОБА_4, про стягнення
боргу.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

позивач ОСОБА_2 та його представники
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представник відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання КОРУНД» -
Амельчишин Олег Валерійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання КОРУНД» (надалі - ТОВ «НВО
КОРУНД»), третя особа Нетлях О.І., про
стягнення боргу, посилаючись на те, що
згідно договору про поворотну
фінансову допомогу №4 від 01 червня 2011
року він передав ТОВ «НВО КОРУНД» в
особі директора ОСОБА_4 94 500,00 грн., які
відповідач зобов'язався повернути до 31
грудня 2011 року.

В зв'язку з неналежним виконанням ТОВ
«НВО КОРУНД» взятих на себе
зобов'язань, уточнивши позовні вимоги,
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь: борг у розмірі 94 500,00 грн.,
суму індексу інфляції за час
прострочки від суми боргу в розмірі 3
024,00 грн., три відсотки річних від
простроченої суми боргу в розмірі 6 369,04
грн., пеню від простроченої суми боргу
в розмірі 34 492,50 грн. та судові витрати
по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 15 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок
позивача.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
матеріального права, і неврахування
того факту, що передача ним коштів
відповідачеві підтверджена розпискою
директора ТОВ «НВО КОРУНД» - ОСОБА_4, що
повністю узгоджується із правовою
позицією ВСУ, викладеній у постанові
від 18.09.2013 року у цивільній справі
№6-63-цс13.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач ОСОБА_2 просив
стягнути з відповідача ТОВ «НВП
КОРУНД» на свою користь
заборгованість за договором позики у
загальному розмірі 103 893,00 грн. без
врахування пені від простроченої суми
боргу станом на 01 березня 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
ОСОБА_2, його представників ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які, кожен окремо, підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити з урахуванням пояснень
ОСОБА_2 щодо позовних вимог про
стягнення пені, представника
відповідача ТОВ «НВП КОРУНД» -
Амельчишина О.В., який заперечував
проти доводів апеляційної скарги та
просив її відхилити, залишивши без змін
рішення суду першої інстанції, як
законне та обґрунтоване, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах заявлених позовних вимог
та доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
довів факту надання ним у борг коштів
ТОВ «НВП КОРУНД».

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на ї
підтвердження; 3) які правовідносин
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«НВП КОРУНД» є юридичною особою,
створеною та зареєстрованою згідно
чинного законодавства України,
засновниками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_9
(а.с. 74-81).

01 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«НВП КОРУНД» в особі директора ОСОБА_4,
який діяв на підставі Статуту, укладено
договір про поворотну фінансову
допомогу №4 за умовами якого ОСОБА_2
надає ТОВ «НВП КОРУНД» поворотну
фінансову допомогу у розмірі 80 000,00 грн.
на строк до 31.12.2011 року (а.с. 5-6).

Цього ж дня, сторони дійшли згоди про
збільшення розміру тимчасової
фінансової допомоги та ОСОБА_2 передав
ТОВ «НВП КОРУНД» в особі директора
ОСОБА_4 94 500,00 грн. на виконання
вказаного договору, що підтверджується
розпискою директора ТОВ «НВП КОРУНД»
ОСОБА_4 про отримання ТОВ «НВП КОРУНД»
грошових коштів у сумі 94 500,00 грн., яка
завірена печаткою товариства (а.с. 7).

Оскільки, ані договір про поворотну
фінансову допомогу №4, ані розписку від
01 червня 2011 року сторонами не оспорено,
колегія суддів приймає їх як доказ по
справі та вважає їх правомірними.

Поворотна фінансова допомога - це сума
коштів, що надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсацій у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення (п.п. 14.1.257 Податкового
кодексу України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 526 ЦК передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що вищевказаний договір
про надання поворотної фінансової
допомоги містить ознаки договору
позики, особливості правового
регулювання якого визначені статтями
1046-1053 ЦК України.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої
статті 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Аналогічну правову позицію висловив
Верховний Суд України за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України, яка є обов'язковою
для судів загальної юрисдикції при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин
(ч. 2 ст. 214 ЦПК України).

Оскільки, в матеріалах справи наявна
розписка директора ТОВ «НВП КОРУНД»
ОСОБА_4 про отримання ТОВ «НВП КОРУНД»
від ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 94 500,00
грн., яка завірена печаткою товариства
та ніким не оспорена, колегія суддів
приходить до висновку, що позивачем
доведено як факт укладення договору
позики, так і факт передачі грошових
коштів у розмірі 94 500,00 грн.

Спір виник з приводу наявності підстав
для покладення на ТОВ «НВП КОРУНД»
відповідальності за невиконання умов
договору про поворотну фінансову
допомогу, укладеним від імені ТОВ «НВП
КОРУНД» директором ОСОБА_4, оскільки
грошові кошти у розмірі 94 500,00 грн. на
розрахунковий рахунок ТОВ «НВП
КОРУНД» не надходили (а.с. 57-71).

Згідно ст. 80 ЦК України юридичною
особою є організація, створене і
зареєстрована у встановленому законом
порядку.

Для створення юридичної особи її
учасники (засновники) розробляють
установчі документи, які викладаються
письмово і підписуються всіма
учасниками (засновниками). Установчим
документом товариства є затверджений
учасниками статут або засновницький
договір між учасниками (ч.ч. 1, 2 ст. 87 ЦК
України).

Згідно ст. 97 ЦК України управління
товариством здійснюють його органи,
якими є загальні збори учасників і
виконавчий орган, якщо інше не
встановлено законом.

Юридична особа може набувати
цивільних прав та обов'язків і
здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень. У відносинах із третіми
особами обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження (ч. ч. 2,3 ст.
92 ЦК України).

Згідно пунктів 10.4. та 10.4.4. Статуту ТОВ
«НВП КОРУНД», виконавчим органом ТОВ
«НВП КОРУНД», що здійснює управління
його поточною діяльністю, є директор,
який має право: без довіреності
здійснювати дії від імені ТОВ «НВП
КОРУНД», вчиняти юридичні дії від імені
ТОВ «НВП КОРУНД», давати доручення,
відкривати та використовувати рахунки
ТОВ «НВП КОРУНД» в установах банків,
вирішувати інші питання в межах
повноважень, що надані йому Загальними
зборами учасників (а.с. 77).

Директором ТОВ «НВП КОРУНД» на момент
укладення договору позики був його
співзасновник ОСОБА_4, що сторонами не
оспорюється та не потребує додаткової
перевірки.

Оскільки, грошові кошти у розмірі 94 500,00
грн. передані ОСОБА_2 особисто
директору та співзасновнику ТОВ «НВП
КОРУНД» - ОСОБА_4, про що останній видав
розписку, колегія суддів приходить до
висновку про наявність між сторонами
договірних відносин, що виникають із
договору позики укладеного шляхом
написання директором ТОВ «НВП КОРУНД»
ОСОБА_4 боргової розписки, що є
підставою для покладення на ТОВ «НВП
КОРУНД» відповідальності за неналежне
виконання умов договору позики.

Доводи представника відповідача про
те, що договір не є вчиненим, оскільки
згідно п. 2.1. Договору про поворотну
фінансову допомогу від 01.06.2011 року
ОСОБА_2 повинен був перерахувати кошти
шляхом безготівкового перерахунку на
розрахунковий рахунок ТОВ «НВП
КОРУНД», а він надав кошти готівкою
директору ОСОБА_4, колегією суддів
відхиляються, оскільки між сторонами
01.06.2011 року досягнута згода про розмір
позики та умови її передачі готівкою,
що зафіксовано у розписці виконавчого
органу ТОВ «НВП КОРУНД» - директора
ОСОБА_4

Доводи представника відповідача про
те, що кошти у розмірі 94 500,00 грн.
директор ОСОБА_4 не передав ТОВ «НВП
КОРУНД» не є підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості за договором
позики, оскільки виконання директором
ОСОБА_4 перед ТОВ «НВП КОРУНД» своїх
обов'язків, передбачених Статутом, не є
предметом даного спору.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення з ТОВ «НВП КОРУНД» боргу у
розмірі 94 500,00 грн.

Відповідно до вимог ст. ст. 526 ч.1, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

ТОВ «НВП КОРУНД» у строк до 31 грудня 2011
року кошти не повернуло.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Станом на 01 березня 2014 року
прострочення виконання становить 789
днів.

3% річних за цей період становить 6 369,00
грн., а інфляційні втрати становлять 3
024,00 грн. (а.с. 93-94: розрахунок позивача,
який є вірним та відповідачем не
оскаржується), і ці суми також
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів скасовує рішення суду на
підставі п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у
зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи, що призвело до
неправильного застосування норм
матеріального права та ухвалює нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, оскільки в судовому
засіданні апеляційної інстанції
позивач ОСОБА_2 не наполягав на
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача на його
користь пені від прострочення
виконання зобов'язань та такі штрафні
санкції не передбачено умовами
договору позики, оформленого у вигляді
розписки, та нормами ст. 625 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України, колегія суддів пропорційно до
задоволеної частини позовних вимог
стягує з відповідача на користь
позивача витрати на оплату судового
збору у розмірі 1 200,00 гривень, виходячи
з понесених ним витрат на сплату
судового збору за подання позову до
суду першої інстанції у розмірі 945,00
грн. (а.с. 1) та судового збору за подання
апеляційної скарги на рішення суду в
розмірі 691,92 грн. (а.с. 114).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 316
ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 15 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання КОРУНД»,
третя особа ОСОБА_4, про стягнення боргу
- задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання КОРУНД» на користь ОСОБА_2
заборгованість за договором позики у
розмірі 103 893 ( сто три тисячі вісімсот
дев'яносто три) гривні 00 копійок, яка
складається із: боргу у розмірі 94 500, 00
грн., суми індексу інфляції за час
прострочки від суми боргу станом на 01
березня 2014 року в розмірі 3 024,00 грн.,
трьох відсотків річних від
простроченої суми боргу станом на 01
березня 2014 року в розмірі 6 369,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання КОРУНД» на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати по справі по
сплаті судового збору у розмірі 1 200
(одна тисяча двісті) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: