АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І.М., Чупікової
В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представника відповідачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі - продажу недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Садгірського районного суду м.
Чернівці від 20 червня 2014 року,

встановила:

У грудні 2013 року позивачка
ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

Зазначала, що між нею як приватним
підприємцем та відповідачкою ОСОБА_3
існує спір з приводу права власності на
розбірно-збірну металеву конструкціїю
площею 1954,2 кв. м., яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1

В ході розгляду іншої цивільної справи
09 грудня 2013 року ПП «СП Юстиція» було
надано договір купівлі-продажу № 01 від
20 квітня 2004 року, який нібито укладено
між ОСОБА_3, як покупцем, та ОСОБА_6, як
продавцем, про придбання спірної
металевої конструкції.

На підтвердження укладення цього
договору було додано копію товарного
чеку на суму 78000 гривень, який не
містить жодних даних про сплату ОСОБА_6
податку на додану вартість, що свідчить
про його фальсифікацію. Також існує акт
опису майна ОСОБА_3 № 238 від 20 травня 2010
року, який містить зовсім інші дані,
щодо спірної металевої конструкції.

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_2 просила визнати договір
купівлі-продажу від 20 квітня 2004 року
металевої конструкції недійсним.

Рішенням Садгірського районного суду
м. Чернівці від 20 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_3 просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог за їх безпідставністю.

Посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
безпідставності заявлених вимог з
урахуванням того, що позивачка не є
стороною спірного договору.

Висновок суду першої інстанції про
відмову у позові є по суті правильним.

У справі встановлено, що 20 квітня 2004
року було укладено договір
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6
про придбання розбірної-збірної
металевої конструкції площею 1954,2 кв. м.,
з якого вбачається, що позивач ОСОБА_2
не є стороною вказаного договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України,
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати, власник має право
витребувати це майно від набувача лише
у разі, якщо майно вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

Як роз'яснив пленум ВССУ у п. 22
постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати це майно з незаконного
володіння набувача (статті 387, 388 ЦК).
Якщо в такій ситуації (саме так
обґрунтовано підставу позову)
пред'явлений позов про визнання
недійсними договорів про відчуження
майна, суду під час розгляду справи
слід мати на увазі правила, встановлені
статтями 387, 388 ЦК.

У зв'язку із цим суди повинні
розмежовувати, що коли майно придбано
за договором в особи, яка не мала права
його відчужувати, то власник має право
на підставі статті 388 ЦК звернутися до
суду з позовом про витребування майна у
добросовісного набувача, а не з позовом
про визнання договору про відчуження
майна недійсним. Це стосується не лише
випадків, коли укладено один договір із
порушенням закону, а й випадків, коли
спірне майно відчужено на підставі
наступних договорів.

Встановивши, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
виник спір з приводу права власності на
спірну металеву конструкцію і що
ОСОБА_2 не є стороною в оспорюваному
правочині, суд першої інстанції
підставно відмовив у позові про
визнання правочину недійсним.

З урахуванням наведеного доводи
апелянта про те, що суд першої
інстанції мав ухвалити рішення про
відмову у позові з інших підстав є
необґрунтованими.

Апелянт посилається на ненадання судом
оцінки змісту чеку про оплату нею
металевої конструкції.

Проте, зважаючи на підстави відмови у
позові, це не вплинуло на правильність
по суті рішення.

Наведення судом змісту п. 10 постанови
пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідає
предмету спору, а тому доводи апелянта
про безпідставність посилання на
указані роз'яснення не заслуговують на
увагу.сімя

Апелянт зазначає, що ні в позовній
заяві, ні у поясненнях позивачки та її
представника не зазначено правових
підстав для визнання правочину
недійсним і що позивачкою не доведено
порушення її прав вчиненим договором
купівлі-продажу.

Проте суд першої інстанції за
наслідками розгляду справи не визнав
правочин недійсним як і не зазначив, що
правочином порушено права позивачки.

Сам апелянт в апеляційній скарзі
погоджується, що рішення суду першої
інстанції про відмову у позові є по
суті правильним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, є по суті
правильним, а доводи апеляційної
скарги не дають підстав для його
скасування чи зміни.

На підставі наведеного та керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 20 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
В. В. Яремко

Судді: І.М. Литвинюк

В. В. Чупікова