інстанції Дутчак І.М.Провадження №
22-ц/780/3660/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Воробйової
Н.С., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Банк Фінанси
та Кредит" на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 11 березня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк Фінанси та кредит" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року позивач ПАТ «Банк
Фінанси та Кредит» звернувся до суду із
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
обґрунтовуючи його тим, що 26 червня 2007
року між банком та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №37
11-06/07-МФ, відповідно до якого
відповідачу надано кредит в сумі 11000,00
доларів США під 17% річних. Банк свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав у повному обсязі, однак
відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує. У травні 2010 року у зв'язку з
невиконанням зобов'язань за кредитним
договором Банк звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 105839,90 грн.
Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 вересня 2010
року позов Банку було задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
від 26 червня 2007 року станом на 13 квітня
2010 року в розмірі 33997, 20 грн. та судові
витрати. 25 січня 2011 року позивачу
видано виконавчий лист у вказаній вище
справі, а 30 березня 2011 року відкрито
виконавче провадження. У процесі
виконавчого провадження
заборгованість, яка визначена станом
на 13 квітня 2010 року, відповідачем
сплачена лише 14 серпня 2012 року. У період
з 13 квітня 2010 року по 14 серпня 2012 року
відповідач продовжував користуватись
кредитними коштами, тому він
відповідно до норм цивільного
законодавства та умов договору
зобов'язаний сплати відсотки за
користування кредитом за вказаний
період і пеню за несвоєчасне погашення
кредиту. Враховуючи заяву про
зменшення позовних вимог, просив
стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" суму простроченої
заборгованості за процентами за період
з 13 квітня 2010 року по 13 серпня 2012 року в
сумі 1635,11 доларів США, що за курсом НБУ
складає 13064, 60 грн., пеню за несвоєчасне
погашення кредиту в сумі 21064,62 грн. за
період з 10 червня по 13 серпня 2012 року та
судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11 березня 2014
року позов задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" заборгованість за
кредитним договором у розмірі 13069,43 грн.
та судовий збір у розмірі 229,40 грн., в
іншій частині у задоволенні позову
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимого задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на його
незаконність, необґрунтованість та
порушення норм матеріального права.
Вважає, що суд першої інстанції
неправомірно відмовив у стягнені
неустойки за невиконання даних
зобов'язань, крім того провів не
правильні розрахунки з переведенням
іноземної валюти в українську.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що позов в частині стягнення
заборгованості по процентам за період
з 13 квітня 2010 року по 13 серпня 2012 року
заявлений правомірно, оскільки
відповідачем рішення суду від 17
вересня 2010 року про стягнення
заборгованості за кредитним договором
виконано лише 14 серпня 2012 року, позивач
на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України має
право отримати проценти у зв'язку з не
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання, позовні вимоги
ґрунтуються на чинному законодавстві,
доведені матеріалами справи і
підлягають задоволенню. Відповідачем
дані обставини не спростовані
належними та допустимими доказами.

Разом з цим суд відмовив позивачу у
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені, у зв'язку з пропуском
позивачем річного строку позовної
давності звернення до суду.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання порушенням умов, визначених
змістом зобов'язання (належне
виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України визначено,
що розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. ст. 256, 258 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. До вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у абзаці другому
пункту 17 постанови № 5 від 30 березня 2012
року "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
роз'яснив, що наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК.

Встановлено, що у травні 2010 року у
зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за цим кредитним договором
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося
до суду з позовом, у якому просило
стягнути на його користь з відповідача
заборгованість за кредитним договором
станом на 13 квітня 2010 року в розмірі 105839
грн. 90 коп., з яких: 32138 грн. 39 коп.
(еквівалент 4054,55 доларів США) -
заборгованість по кредиту, 1890 грн. 15
коп. (еквівалент 238,46 доларів США) -
заборгованість за відсотками та 71811
грн. - пеня за несвоєчасне погашення
кредиту і відсотків.

17 вересня 2010 року рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області позов ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" було задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_3
заборгованість по кредиту, яка
нарахована станом на 13 квітня 2010 року, в
розмірі 33997 грн. 20 коп., та судові
витрати в розмірі 178 грн. 94 коп., всього -
34176 грн. 14 коп.

22 серпня 2012 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-3281, виданого 25
січня 2011 року Броварським
міськрайонним судом Київської області,
про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" суми
заборгованості в розмірі 34176 грн. 14 коп.,
оскільки згідно із квитанцією від 10
серпня 2012 року боржником суму боргу
погашено повністю. Кошти на позичковий
рахунок надійшли 14 серпня 2012 року.

Із довідки-розрахунку вбачається, що
ОСОБА_3 за користування кредитними
коштами в розмірі 4054,55 доларів США за
період з 13 квітня 2010 року по 13 серпня 2012
року нараховані проценти в розмірі 1635,11
доларів США, що за курсом Національного
банку України станом на 13 серпня 2012
року складає 13069,43 грн..

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся
до суду з позовними вимогами про
стягнення процентів та пені 11 грудня
2013року.

Відповідачем подано до суду заяву про
застосування строку позовної давності
(а.с.39)

З урахуванням наведеного, суд дійшов
вірного висновку, що позов в частині
стягнення заборгованості по процентам
за період з 13 квітня 2010року по 13 серпня
2012 року заявлений правомірно, оскільки
відповідачем рішення суду від 17
вересня 2010 року про стягнення
заборгованості за кредитним договором
виконано лише 14 серпня 2012 року, позивач
на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України має
право отримати проценти у зв'язку з не
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання, позовні вимоги
ґрунтуються на чинному законодавстві,
доведені матеріалами справи і
підлягають задоволенню. Відповідачем
дані обставини не спростовані
належними та допустимими доказами.

Також суд дійшов вірного висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
пені за період з 13 квітня 2010 року по 13
серпня 2012 року не підлягають
задоволенню, у зв'язку з пропуском
позивачем річного строку позовної
давності, оскільки останній звернувся
до суду із позовом 11 грудня 2013року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд повинен був стягнути пеню за
останній рік перед зверненням
кредитора до суду не ґрунтуються на
вимогах закону та спростовуються
матеріалами справи, оскільки
позивачем нарахована пеня з 10 червня 2012
року по 13 серпня 2012 року в розмірі
21064,62грн., яку він просив стягнути, а з
вимогою про її стягнення звернувся в
грудні 2013року.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом наведений не вірний розрахунок, а
саме переведено іноземну валюту в
українську по курсу який не відповідає
курсу, який був в день ухвалення
рішення, не ґрунтуються на вимогах
закону, оскільки в день ухвалення
рішення позивачем була подана довідка
щодо курсу валют та розрахунок
заборгованості з зазначенням курсу
валют визначеному в довідці, на
підставі яких суд ухвалював рішення з
урахуванням меж позовних вимог
заявлених позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, рішення
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. ст.. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк Фінанси
та Кредит" відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: