АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7771/2014
Головуючий у 1 інстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Музичко С.Г., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 03 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Банк Руский Стандарт" про
визнання кредитного договору
недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

26 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Банк Руский
Стандарт», у якому з урахуванням
уточнень просив визнати недійсним
кредитний договір № 102583847, укладений
між ним та ПАТ «Банк Руский Стандарт» 17
грудня 2013 року, та стягнути з ПАТ «Банк
Руский Стандарт» на свою користь шкоду
у розмірі 42 161, 96 грн. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 17 грудня 2013 року
між ним та ПАТ «Банк Руский Стандрат»
був укладений кредитний договір №
102583847. Зазначений договір був
оформлений з порушенням вимог ЦК
України, Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10.05.2007 р. № 168, Закону України «Про
захист прав споживачів». Зазначає, що
йому не була надана в належній і
зрозумілій формі вся необхідна
інформація про кредит, у тому числі не
було надано розрахунки загальної
вартості кредиту, не зазначено
вартість всіх супутніх послуг.
Зазначає, що банк ввів його в оману щодо
законності укладання оспорюваного
договору на таких умовах, порушивши при
цьому ч. 1 ст. 230 ЦК України та ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 03 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

14 квітня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин справи,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що ОСОБА_1 перед укладенням
кредитного договору не була надана
інформація щодо усіх наявних форм
кредитування з коротким описом
відмінностей між ними, чим порушено
його право одержання необхідної,
доступної, достовірної і своєчасної
інформації про продукцію. Також
апелянт вважає, що оспорюваний
кредитний договір є недійсним на
підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» та ст. 230 ЦК
України.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Представник ПАТ «Банк Руский Стандарт»
за довіреністю - Лавошник Г.В.
апеляційну скаргу просила відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 17 грудня 2013 року ОСОБА_1
звернувся в банк із заявою, яка містила
пропозицію (оферту) про укладення
кредитного договору та погодження з
тим, що протягом 30 календарних днів з
дати отримання банком заяви (оферти)
банк має право акцептувати оферту
шляхом відкриття банком поточного
рахунку позивачу та зарахування на
нього кредиту (п. 4.1. заяви (оферти)
позивача).

Згідно п. 4.1. заяви (оферти) банк прийняв
(акцептував) її, здійснивши передбачені
для цього дії, а саме: відкрив рахунок
ОСОБА_1, переказав на нього суму
грошових коштів наданих в кредит у
розмірі 19 980 грн. строком на 24 місяці та,
керуючись п. 2. заяви (оферти), переказав
з рахунку клієнта суму грошових коштів
у розмірі суми кредиту, за винятком
платежів передбачених п. 2 Договору, на
відкритий в банку на ім'я клієнта
банківський рахунок, номер якого
вказаний в графі «Рахунок Картки»
Розділу 3 «Доручення на переказ
грошових коштів» договору, що
підтверджується випискою по особовому
рахунку клієнта.

Банком був встановлений щомісячний
платіж, розмір якого зазначено у
графіку платежів, з датою оплати до 17
числа кожного місяця з січня 2014 р. по
грудень 2015 p., що підтверджується
графіком платежів та пам'яткою
«Споживчий кредит на карту», які
підписані ОСОБА_1

Результатом вищевказаних дій ОСОБА_1 та
ПАТ «Банк Руский Стандрат» став факт
укладення кредитного договору №102583847
на умовах, зазначених в заяві (оферті),
та Умовах надання та обслуговування
кредитів ПАТ «Банк Руский Стандарт», що
є невід'ємною частиною заяви (оферти) та
в цілому становлять договір, предметом
якого є надання кредитних коштів.

Також судом першої інстанції було
правильно встановлено, що ПАТ «Банк
Руский Стандарт», керуючись нормами
Закону України «Про захист прав
споживачів» та п.п. 2.1, 2.4 - 2.5 Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
скупну вартість кредиту, надав клієнту
в письмовій формі для ознайомлення
розроблену банком Довідку про умови
кредитування та орієнтовну сукупну
вартість споживчого кредиту, детальний
розпис сукупної вартості кредиту, що
підтверджується відповідним Графіком
платежів, а також інформацію про всі
витрати, пов'язані з одержанням
кредиту, що зазначені в інформаційному
блоці заяви (оферти) клієнта, які
позивач підписав, чим надав письмове
підтвердження споживача про
ознайомлення в повному обсязі з
наступною інформацією: кредитні умови,
зокрема мету, для якої споживчий кредит
може бути витрачений, форми його
забезпечення, наявні форми
кредитування, дату видачі кредиту,
відсоткову ставку, суму, на яку кредит
виданий, варіанти повернення кредиту,
можливість дострокового повернення
кредитних коштів, а також
відповідальність сторін за
невиконання або порушення умов
договору, та підтвердив згоду на
укладення договору своїм підписом в
заяві (оферті).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст.ст. 1,6, ч. 6
ст. 11, ст.ст. 18-19 Закону України «Про
захист прав споживачів», ст. 6, ч. 1 ст. 230,
ст. 628 ЦК України та правильно виходив з
того, що позивачем не надано суду
жодного доказу на підтвердження того,
що банк ввів його в оману щодо істотних
умов договору та не надав доказів
здійснення ним нечесної
підприємницької практики під час
укладення кредитного договору.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1
перед укладенням кредитного договору
не була надана інформація щодо усіх
наявних форм кредитування з коротким
описом відмінностей між ними, чим
порушено його право одержання
необхідної, доступної, достовірної і
своєчасної інформації про продукцію,
колегія суддів до уваги не приймає як
такі, що не узгоджуються з матеріалами
справи. Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 була надана інформація
про наявні форми кредитування,
відмінності між ними, їх недоліки і
переваги, що підтверджується довідкою
про умови кредитування та орієнтовну
сукупну вартість споживчого кредиту,
яка підписана ОСОБА_1 17 грудня 2013 року
(а.с. 44).

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
кредитний договір є недійсним на
підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» та ст. 230 ЦК
України, оскільки на підтвердження
свої вимог позивачем не надано жодного
доказу.

Таким чином, рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2014
року є таким, що ухвалене з додержанням
вимог закону. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
на законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції не
впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 03 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді