Справа № 522/4053/14-ц
Провадження № 2/522/4832/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської
Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі засідань
суду в місті Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Мотивує вимоги тим, що 18 серпня 2010
року між нею та відповідачем укладений
усний договір позики, у відповідності
до якого вона передала відповідачу у
борг грошові кошти в розмірі 24 000
(двадцять чотири тисячі) гривень, що в
еквіваленті 3 (три тисячі) доларів США.
Укладення договору позики
підтверджується розпискою
відповідача, відповідно умов якого
останній прийняв не себе зобов'язання
щодо повернення грошових коштів за
першою вимогою. Проте, до теперішнього
часу та в порушення умов договору
відповідач не повернув грошові кошти, в
зв'язку з чим просить стягнути суму
основного боргу в розмірі 34800 гривень
та проценти за користування грошовими
коштами з 18 серпня 2010 року по 13 травня
2014 року в розмірі 9 654,37 гривень.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги надала
пояснення, що передала відповідачу в
борг 3 000 доларів США. Позовні вимоги
просить задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення проти позову та
пояснив, що в дійсності він отримав в
борг у позивачки 24 000 гривень, що на той
час дорівнювало відповідно до курсу 3000
доларів США, що підтверджується
підписаною ним розпискою від 18 серпня
2010 року. Вважає, що сума заборгованості
ним була повернена в повному обсязі,
оскільки за згодою між ними
заборгованість була погашена, шляхом
надання у оренду позивачці його майна.
Зазначає, що в порядку ч. 2 ст. 1049 ЦК
України повернення суми боргу
проводиться в тій же валюті, яка
передбачена розпискою. Усі розрахунки
за користування грошовими коштами
також засновані неправомірно, оскільки
згідно розписки грошові кошти
надавались без процентів.

Дослідивши матеріали справи в межах
заявлених вимог і на підставі поданих
доказів, вислухавши пояснення сторін,
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 18
серпня 2010 року між ОСОБА_1
(Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник)
був укладений договір позики в простій
письмовій формі, про що свідчить
складена власноручно відповідачем
розписка, оригінал якої оглянуто в
судовому засіданні.

За умовами угоди відповідач
позичив у позивачки грошові кошти в
сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі)
гривень, що на той день складає
еквівалент три тисячі доларів США та
прийняв на себе зобов'язання повернути
кошти за першою вимогою.

01 лютого 2014 року ОСОБА_1 надіслала на
адресу позичальника вимогу щодо
повернення коштів за зазначеною
розпискою, яка 12 лютого 2014 року
отримана ОСОБА_2.

До теперішнього часу відповідач не
виконав свої зобов'язання, не повернув
суму боргу та наполягає, що борг був ним
погашений шляхом надання позивачці
майна в оренду.

Суду не надані належні та допустимі
докази, що між сторонами досягнена
згода щодо погашення боргових
зобов'язань шляхом надання в оренду
майна, тому ці доводи є неспроможними.

Отже, сума боргу не була повернена
позичальнику.

Спірні правовідносини регулюються
ст.1046 ЦК України, відповідно якої за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму.

В порядку ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що буле передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Суду не приймає до уваги доводи
позивачки щодо надання позики в
доларах США, оскільки належні та
допустимі докази передачі коштів в
зазначеній валюті суду не надані.

Таким чином, суд вважає, що стягненню на
користь позивачки підлягає сума
основаного боргу в розмірі 24 000
гривень, що підтверджується розпискою
від 18 серпня 2010 року.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, в порядку ст. 1048 ЦК України,
підлягають стягненню проценти за
користування кредитом за період з 18
серпня 2010 року по 13 травня 2014 року на
рівні облікової ставки Національного
банку України, в розмірі 6658 (шість тисяч
шістсот п'ятдесят вісім) гривні 16
копійок, згідно наданих позивачкою
розрахунків.

З 18.08.2010р. по 22.03.2012 р.(582 дні) склали
2965,80 грн. (24000*7,75 :100:365*582=2965,80.

З 23.03.2012 р. по 09.06.2013 р.(443 дні) склали 2184,65
грн. (24000*7,5 :100:365*443=2184,65.

З 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р.(63 дні) склали 289,97
грн. (24000*7,0 :100:365*63=289,97.

З 13.08.2013 р. по 14.04.2014 р.(244 дні) склали 1042,84
грн. (24000*6,5 :100:365*244=1042,84.

З 15.04.2014 р. по 13.05.2014 р.(28 дні) склали 174,90
грн. (24000*9,5 :100:365*28=174,90.

(2965,80 грн.+ 2184,65 грн.+ 289,97 грн.+ 1042,84 грн.+
174,90 грн.= 6658,16 грн.)

Крім того, відповідно статті 88 ЦПК
України, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір в розмірі
304 (триста чотири) гривні 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046 - 1050 ЦК
України, ст.ст. 208 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованності
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму основного боргу 24 000 (двадцять
чотири тисячі) гривень та проценти за
користування кредитом в розмірі 6658
(шість тисяч шістсот п'ятдесят вісім)
гривні 16 копійок, а всього 30 658
(тридцять тисяч шістсот п'ятдесят
вісім) гривні 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 307 (триста сім)
гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області,
через Приморський районний суд міста
Одеси, шляхом подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси Л. М. Чернявська

10.06.2014