Номер провадження: 22-ц/785/6154/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі: головуючого
судді Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової
Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові
В.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 21 травня 2014року по справі за
позовом ОСОБА_2 до КП «ЖКС
«Чорноморський» про встановлення
факту, що має юридичне значення, -

встановила:

20 січня 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про стягнення з КП «ЖКС
«Чорноморський» моральну шкоду в сумі
1грн., та визнання факту, що КП «ЖКС
«Чорноморський» ні є
балансоутримувачем (керуючим) майном
власників приватизованих квартир у
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що між відповідачем
та власниками квартир зазначеного
будинку відсутні будь-які договірні
відносини, що КП «ЖКС «Чорноморський»
не може здійснювати управління
квартирами громадян, які належать їм на
праві приватної власності та
допоміжними приміщеннями будинку.

Ухвалою суду від 21 травня 2014р. позов
ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення з
КП «ЖКС «Чорноморський» 1 грн. на
відшкодування моральної шкоди було
залишено без розгляду за заявою
позивача ОСОБА_2

Представник КП «ЖКС «Чорноморський»
позов не визнав та вказав, що КП «ЖКС
«Чорноморський», як повний
правонаступник КП «ДЕЗ «Південне» та
КП «ДЕЗ «Чорноморське» є
балансоутримувачем багатоквартирному
будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення
Одеської міської ради від 27 грудня 2002р.
№888-ХХІУ, розпорядження Одеського
міського голови від 28 січня 2003р. №97-01р.
та відповідного акту
приймання-передачі.

Рішенням суду від 21 травня 2014року у
задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено
(а.с.56-57).

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову, посилаючись на те, що суд
безпідставно відмовив у задоволені
позову (а.с.58-60).

Справа розглянута у відсутності
позивача ОСОБА_2, який був належним
чином сповіщений про слухання справи в
апеляційній інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника КП «ЖКС «Чорноморський»,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та надані докази, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовивши у задоволені позову ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 не є належним позивачем,
оскільки він не є власником
(співвласником) нерухомого майна у
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1.
Позивач не навів суду відповідних
даних про те, яким чином встановлення
факту, про який він просить, може бути
способом захисту його прав, та яким
чином КП «ЖКС «Чорноморський» порушує
його права.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи,
зібраним доказам, яким суд дав належну
оцінку та нормам ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 до 06 лютого 2006р. був
співвласником квартири АДРЕСА_1.

За договором дарування від 06 лютого
2006року ОСОБА_2 подарував свою частку у
вказаній квартирі ОСОБА_3 (а.с. 35 - 36).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 1 грудня 2004р. №18-рп/2004 у
справі № 1-10/2004 за конституційним
поданням 50 народних депутатів України
щодо офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України поняття «охоронюваний законом
інтерес», що вживається в ч. І ст.4 ЦІІК
України та інших законах України, у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
права, треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції України, суспільним
інтересам, справедливості, розумності
та інщим загальноправовим засадам.

Суд першої інстанції на підставі
вищевказаних вимог закону, прийшов до
правильного висновку, що встановлення
судом факту, що КІІ «ЖКС
«Чорноморський» не є
балансоутримувачем (керуючим) майном
власників приватизованих квартир у
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 при
відсутності договору між КП «ЖКС
«Чорноморський» та власниками квартир,
жодним чином не впливає на зміст прав
та обов'язків позивача у справі, не може
слугуватиме захисту його прав.

Крім того, судом було встановлено, що КП
«ЖКС «Чорноморський» як
правонаступник КП «ДЕЗ «Південне» та
КП «ДЕЗ «Чорноморське» дійсно є
балансоутримувачем багатоквартирному
будинку АДРЕСА_1 згідно рішення
Одеської міської ради від 27 грудня 2002р.
№ 888-ХХІУ, розпорядження Одеського
міського голови від 28 січня 2003р. № 97-01р
та відповідного акту прийому - передачі
(а.с.42-49).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 21 травня 2014року -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
її проголошення.

Головуючий
І.П.Сидоренко

Судді
Є.С.Сєвєрова

Т.В.Цюра