АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/7575/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

- Шебуєвої
В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк»

на рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 року в
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У мотивування вимог посилалося на те,
що 28.12.2007 року між ТОВ КБ «Дельта»,
правонаступником якого є воно та
відповідачем було укладено Кредитний
договір № К -1457612, відповідно до якого
воно надало відповідачу кредит з
цільовим характером використання в
сумі 100000 доларів США під 9,9% річних з
кінцевим терміном повернення
заборгованості до 28.12.2031 року.

Зазначало, що воно виконало
зобов'язання за кредитним договором в
повному обсязі, проте відповідач
всупереч вимогам закону та умовам
договору прийняті на себе зобов»язання
належним чином не виконує, через що у
нього виникла заборгованість, яка
станом на 05.03.2014 року становить 10 149 801,24
грн.

З усіма уточненнями просило стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 10 149 801,24 грн. та судові
витрати.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 22 квітня 2014 року позов
ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 9 984 376
гривень 23 копійки, судовий збір в сумі в
сумі 3595 гривень 53 копійки.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що позивач пропустив строк
звернення до суду із зазначеними
вимогами, оскільки 13.03.2009 року позивач
дізнався про порушення його права,
строк позовної давності не
переривався, тому банк мав звернутися з
позовом не пізніше 12.03.2012 року, проте
звернувся лише в грудні 2013 року.

Крім того, забороняється повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Зауважує, що розмір заборгованості по
пені суперечить вимогам розумності та
справедливості, й згідно з його
розрахунком має становити не більше 71000
грн.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
також подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі.

Зазначає, що кредитний договір
укладений до 28 грудня 2031 року включно,
тому застосування строку позовної
давності є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню, а
скарга ПАТ «Дельта Банк» задоволенню
не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що 28.12.2007 року між
ТОВ КБ «Дельта», правонаступником
якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2
укладено Кредитний договір № К -1457612,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредит з цільовим
характером використання в сумі 100 000
доларів США з кінцевим терміном
повернення заборгованості до 28.12.2031
року зі сплатою 9,9 % річних (а.с.5-8).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Сторонами у справі не заперечується
факт виконання позивачем зобов'язань
за кредитним договором в повному
обсязі, як і не заперечується факт
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору, який відповідач
обґрунтовує погіршенням фінансового
становища, зміною курсу валюти та як
наслідок, неможливістю погашати тіло
кредиту та відсотки.

У зв'язку з наведеним, станом на 05.03.2014
року утворилася заборгованість в
розмірі 10 149 801,24 грн., з яких: -
заборгованість по тілу кредиту - 98 042,84
доларів США, що за курсом НБУ становить
953 378,38 гривень; - заборгованість за
відсотками 48 547,68 доларів США, що за
курсом НБУ становить 472 082,50 гривень; -
пеня за несвоєчасне повернення кредиту
- 113 421,88 доларів США, що за курсом НБУ
становить 1 102 925,71 гривня; - пеня за
несвоєчасне повернення відсотків - 783
765,55 доларів США, що за курсом НБУ
дорівнює 7 621 414,65 гривень, що
підтверджується розрахунком
заборгованості, наданим позивачем
(а.с.36-37).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором позики
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини,
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Таким чином, у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
в суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики (разом з
нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК
України), що підлягає сплаті.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд виходив з того, що відповідач не
виконує належним чином зобов'язання за
кредитним договором, проте враховуючи
його заяву про застосування строку
позовної давності, стягнуто
заборгованість з грудня 2010 року по
05.03.2014 року в розмірі 9 984 376,23 гривні, з
яких : - тіло кредиту - 98 042,84 доларів США
(за курсом НБУ становить 953 378,38
гривень); - заборгованість за
відсотками - 31 535,83 доларів США (за
курсом НБУ становить 306 657,56 гривень); -
пеня за несвоєчасне повернення кредиту
- 113 421,88 доларів США (за курсом НБУ
становить 1 102 925,71 гривня); - пеня за
несвоєчасне повернення відсотків - 783
765,55 доларів США (за курсом НБУ 7 621 414,65
гривень).

Не заслуговують на увагу посилання
відповідача на те, що пропуск позовної
давності має наслідком відмову в
задоволенні вимог в повному обсязі, а
також посилання позивача на
безпідставність застосування строку
позовної давності з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
згідно з положеннями ч.4 ст.267 ЦК
України.

В постанові Верховного Суду України
від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13 в
зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК
України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Судом першої інстанції, з урахуванням
постанови Верховного Суду України від
06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13, яка є
обов'язковою для виконання, вірно
зазначено, що умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов»язання, які деталізують
обов»язок боржника повернути весь борг
частинами та встановлюють
відповідальність за невиконання цього
обов»язку, право кредитора вважається
порушеним з моменту недотримання
боржником строку погашення кожного
чергового платежу, а тому початок
перебігу позовної давності за кожний
черговий платіж починається з моменту
порушення строку його погашення.

Посилання відповідача на п.31 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
згідно якої у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув є безпідставним, оскільки у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року, яка у силу ст.360-7
ЦПК України є обов'язковою для
застосування, роз'яснено, що пункт 7 ч. 11
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості та не заперечується
самим відповідачем, заборгованість
виникла з лютого 2009 року, яка боржником
не погашалася, чергові платежі в
подальшому не вносилися.

З відтиску печатки на поштовому
конверті вбачається, що позивач
звернувся в суд з позовом 02.12.2013 року
(а.с.20).

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про застосування
строку позовної давності та стягнення
з відповідача заборгованості в межах
строку позовної давності, починаючи з
грудня 2010 року по 05.03.2014 року.

За таких обставин судом вірно стягнуто
з відповідача заборгованість по тілу
кредиту в розмірі 98 042,84 доларів США, що
за курсом НБУ становить 953 378,38 гривень
та заборгованість за відсотками в сумі
31 535,83 доларів США, що за курсом НБУ
становить 306 657,56 гривень.

В свою чергу, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про стягнення пені в
заявленому розмірі, а саме пені за
несвоєчасне повернення кредиту в сумі
113 421,88 доларів США (за курсом НБУ
становить 1 102 925,71 гривня) та пені за
несвоєчасне повернення відсотків в
розмірі 783 765,55 доларів США (за курсом
НБУ дорівнює 7 621 414,65 гривень), виходячи
з наступного.

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору
у разі прострочення Позичальником
строків сплати Ануїтетних платежів,
визначених цим Договором, а також
прострочення строків повернення
Кредиту, визначених п.п.1.1., 1.3, 5.4 цього
Договору, Позичальник сплачує
Кредитору пеню в розмірі 5% в
національній валюті України, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період невиконання зобов»язань
за цим Договором.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що сума
пені нарахована з порушенням п.4.2.
кредитного договору, оскільки не
дотримано вимоги про те, що її розмір,
розрахований за відсотковою ставкою 5 %
за день прострочення не повинен
перевищувати розмір пені, який
розрахований за подвійною обліковою
ставкою НБУ.

На вимогу суду апеляційної інстанції
ПАТ «Дельта Банк» було надано
уточнений розрахунок по пеніза тілом
кредиту та пені по відсотках з
урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період
невиконання зобов'язань за кредитним
договором, з якого вбачається, що
загальний розмір пені за період з 06.03.2013
року по 05.03.2014 року становить 66 129,30 грн.,
з яких пеня за несвоєчасне повернення
кредиту в сумі 9 065,12 грн. та пеня за
несвоєчасне повернення відсотків в
розмірі 57 064,18 грн..

З огляду на зазначене, пеня, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь банку становить 66 129,30 грн.

Враховуючи наведене, загальний розмір
заборгованості, який стягнуто судом з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк»
підлягає зменшенню з 9 984 376,23 грн. до 1 326
165,24 грн. (заборгованість по тілу та
відсотках в сумі 1 260 035,94 грн. + 66 129,30 грн.
пені), відповідно рішення суду підлягає
зміні в частині розміру стягнутої
заборгованості.

Щодо наданого розрахунку пені
відповідачем ОСОБА_2, то такий
розрахунок відповідач зробив на
власний розсуд, без урахування вимог п.
4.2 Кредитного договору, що позбавляє
суд права покласти його в основу
рішення суду.

Крім того, враховуючи те, що за
правилами ст.88 ЦПК України, судовий
збір з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пропорційно до
задоволеної частини вимог (13,07%), тому
зменшенню підлягає судовий збір з 3595,53
грн. до 449,74 грн.

В іншій частині рішення суду
відповідає вимогам закону, наданим
доказам, обставинам справи і підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційних скаргах, не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 88,303,304,307,308, 313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Змінити рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 22 квітня 2014
року в частині стягнутої з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» суми
заборгованості з 9 984 376,23 грн. до 1 326 165,24
грн. та в частині розміру стягнутого
судового збору з 3595,53 грн. до 449,74 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: