Рішення

Іменем України

27 березня 2014 року

Теребовлянський районний суд в
складі:

головуючого МалярчукаВ.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Теребовлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної злочином,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
заподіяної злочином, у якому просить
стягнути з відповідача в його користь
6000 грн. 00 коп. - матеріальної шкоди, 1000
грн. 00 коп. - моральної шкоди,
посилаючись на мотиви, викладені в
позовні заяві.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак подав до суду заяву про
слухання справи у його відсутності,
згідно якої позовні вимоги підтримує
повністю, та просив позов задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, однак звернувся до суду з
заявою про слухання справи у його
відсутності, згідно з заявою позов
визнає, не заперечує проти його
задоволення.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що є
у справі, вважає, що позов підлягає до
задоволення, оскільки судом
встановлено наступне:

06 серпня 2013 року ОСОБА_2 перебуваючи в
житловому будинку ОСОБА_1, що в АДРЕСА_1
таємно викрав належні ОСОБА_3 грошові
кошти в розмірі 6000 гривень.

Вироком Теребовлянського районного
суду від 02 жовтня 2013 року ОСОБА_2
визнано винним у вичинені
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та
призначено йому покарання у виді 200
годин громадських робіт.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_2
не сплатив ОСОБА_1 грошові кошти у
розмірі 6000 гривень. та нехтує тим, що
ОСОБА_1 являється інвалідом війни і те,
що йому необхідні кошти на лікування.
Така поведінка відповідача спричиняє
моральні страждання, що виражається у
сильному душевному стражданні,
переживання що порушує звичний ритм
життя.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд вважає, що з
відповідача ОСОБА_2 в користь позивача
ОСОБА_1 слід стягнути 6000 грн. 00 коп.
матеріальної шкоди, завданої злочином.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2,
ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, що
виражалися у втраті душевного спокою
на тривалий час, спричиненні
негативних емоцій та переживань,
порушенні звичного ритму життя,
оскільки у зв'язку із протиправною
поведінкою відповідача, потерпілий від
злочину був позбавлений можливості
використовувати свої грошові кошти на
власні потреби.

У зв'язку з переліченими обставинами, у
ОСОБА_1 було порушено його нормальний,
до цього звичний спосіб життя, що в
подальшому викликало у нього
депресивний стан.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1
від 29 червня 1999 року ОСОБА_1 є інвалідом
ІІ групи і йому потрібні кошти на
лікування.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23
Цивільного кодексу України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2
статті 23 Цивільного кодексу України,
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів та у
приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23
Цивільного кодексу України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу
України якщо фізичній особі внаслідок
порушення її особистого немайнового
права завдано майнової та (або)
моральної шкоди, ця шкода підлягає
відшкодуванню.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної злочином,
слід задоволити, стягнувши з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1 6000 грн. 00 коп.
матеріальної шкоди, 1000 грн. 00 коп.
моральної шкоди.

Слід стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп.
судового збору в дохід держави за
звернення до суду з позовом про
відшкодування матеріальної шкоди.

Також слід стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60
коп. судового збору в дохід держави за
звернення до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 174, 179 ЦПК
України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 280, 1166, 1167 ЦК
України, постанова Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди",

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, заподіяної злочином,
задоволити, стягнути з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1 6000 грн. 00 коп.
матеріальної шкоди, 1000 грн. 00 коп.
моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового
збору в дохід держави за звернення до
суду з позовом про відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового
збору в дохід держави за звернення до
суду з позовом про відшкодування
моральної шкоди

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ
В.В.МАЛЯРЧУК