Справа № 369/600/14 Головуючий у І
інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/3630/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі: Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 03 березня 2014 року
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про передачу
предмета застави в заклад,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк «Приват
Банк» звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_1 про передачу предмета застави в
заклад.

Вимоги обґрунтовувало тим, що 14.10.2004
року відповідно до укладеного договору
№ КЗМОАК22083112 від 14.10.2004 року ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 66462 грн. 10 коп.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 14.10.2009
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 31.05.2007 року ПАТ
КБ «Приват Банк» уклало з відповідачем
договір застави рухомого майна.
Відповідач надав в заставу автомобіль
Chevrolet, модель: AVEO.

Свої зобов'язання перед позивачем не
виконав, грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами, відповідно до умов договору
своєчасно не сплатив.

В зв'язку з цим позивач просив суд
вилучити у відповідача та передати в
заклад ПАТ КБ «Приват Банк» предмет
застави: автомобіль Chevrolet, модель: AVEO,
рік випуску: 2004, тип ТЗ: легковий комбі,
№ кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1);
комплект ключів та свідоцтво про
реєстрацію вищезазначеного
транспортного засобу.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
березня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
14.10.2004 року, відповідно до укладеного
договору № КЗМОАК22083112 від 14.10.2004 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 66462
грн. 10 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 14.10.2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 31.05.2007 року ПАТ
КБ «Приват Банк» уклали з Відповідачем
договір застави рухомого майна. Згідно
із зазначеним договором відповідач
надав в заставу автомобіль Chevrolet,
модель: AVEO, рік випуску: 2004, тип ТЗ:
легковий комбі, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач не надав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами, відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а ст. 525 ЦК України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається.

Згідно ст. ст. 19, 20 Законом України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України
„Про заставу" заклад - це застава
рухомого майна, при якій майно, що
складає предмет застави, передається
заставодавцем у володіння
заставодержателя. Обов'язки та права
заставодержателя при закладі
передбачені ст.ст. 45, 46 вказаного
Закону.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 26.04.2013 року
позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
застави задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернуто стягнення на
предмет застави автомобіль Chevrolet,
модель: AVEO, рік випуску: 2004, тип ТЗ:
легковий комбі, № кузова/шасі: НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) шляхом
опису та передачі зазначеного
автомобіля ПАТ «Приват Банк» з правом
його продажу ПАТ КБ «Приват Банк» з
укладанням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, із зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Вищезазначене рішення суду набрало
законної сили 07.05.2013 року /а.с. 7/ і з
нього вбачається, що позивач
розпорядився своїм правом на звернення
стягнення на предмет застави, у зв'язку
з чим йому надано можливість для
самостійної реалізації автомобіля.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про
заставу" звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду. Реалізація заставленого
майна, на яке звернено стягнення,
провадиться державним виконавцем на
підставі виконавчого листа суду в
установленому порядку, якщо інше не
передбачено цим Законом чи договором.

Посилання апелянта на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи - безпідставні, так
як рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 26.04.2013 року
передбачає в собі процедуру вилучення
даного автомобіля у власника та його
продаж в межах процедури виконавчого
провадження, а тому не вбачається
порушень прав позивача щодо реалізації
заставного майна.

Висновки суду першої інстанції,
викладені в рішенні відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
розглядаючи спір повно дослідив і
оцінив обставини справи, надані
сторонами докази та ухвалив
обґрунтоване рішення з вірним
застосуванням норм матеріального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: