Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-1410/11/0603
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

при секретарі судового засідання:
Крижанівській М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання квартири спільною
сумісною власністю, поділ майна
подружжя

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

на рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 Остаточно
просив визнати квартиру АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя,
визнати за ним право власності на ?
частину вказаної квартири, здійснити
поділ майна подружжя, виділивши йому у
власність квартиру АДРЕСА_2, а
відповідачці - квартиру АДРЕСА_1 та
стягнути з відповідачки різницю у
вартості квартир у розмірі 48 169,50
грн.(а.с.26 т.1). В обґрунтування позовних
вимог посилався на те, що під час шлюбу
вони з відповідачкою приватизували
квартиру АДРЕСА_2. 16 квітня 1999 року на
ім'я відповідачки було придбано за
договором купівлі - продажу квартиру
АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу між
ними була досягнута усна домовленість
про те, що йому у власність перейде
двохкімнатна квартира АДРЕСА_2, а
відповідачці - спірна квартира АДРЕСА_1.
Відповідачка брала на себе обов'язки
взяти витяг з реєстру права власності
на нерухоме майно для подальшого
нотаріального посвідчення її частки у
квартирі АДРЕСА_2 на нього, проте
домовленість не виконала, всіляко
затягувала вирішення питання. В січні
2011 року він дізнався з засобів
інформації, що квартира виставлена на
продаж. На момент подачі заяви до суду
угода про добровільний розподіл
квартири між ними не досягнута.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 квітня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано квартиру
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено у зв'язку зі спливом
позовної давності. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. Вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що квартира по вулиці Леніна
є об'єктом права її особистої приватної
власності, оскільки в період її
придбання вони з позивачем не
проживали однією сім'єю; суд
безпідставно не застосував строк
позовної давності до вимог позивача.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення в частині відмови у
задоволенні позову скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити
в повному обсязі. Вважає, що рішення
суду першої інстанції частково
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд безпідставно
застосував строк позовної давності до
частини позовних вимог у задоволенні
яких відмовив, оскільки про порушення
свого права він дізнався лише на
початку 2011 року і одразу звернувся до
суду.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційних
скаргах, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до
задоволення, а апеляційна скарга
ОСОБА_1 може бути задоволена частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, та визнаючи спільною
сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що квартира була придбана під час
зареєстрованого між сторонами шлюбу, а
відмовляючи у задоволенні інших вимог,
- виходив із факту закінчення строку
позовної давності.

Погодитися з висновком суду
першої інстанції колегія суддів не
може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1,2,4
ст.71 СК України дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Згідно з ч.1-2 ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласнику може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав таку компенсацію,
припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ч.1-2 ст.367 цього ж Кодексу
майно, що є у спільній частковій
власності, може бути поділене в натурі
між співвласниками за домовленістю між
ними.

У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що з 05 липня 1986 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який рішенням Бердичівського
міськрайонного суду від 20 квітня 2007
року був розірваний (а.с.231 т.1). Моментом
припинення шлюбу є день набрання
чинності рішенням суду про його
розірвання. Рішення набрало законної
сили з 30 квітня 2007 року (а.с.36 т.1 ).

Від шлюбу сторони мають доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно 19
січня 1999 року ОСОБА_2 приватизувала ?
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2
та ОСОБА_1 приватизував ? частину цієї ж
квартири (а.с.8 т.1).

Порядок поділу майна між
співвласниками спільної часткової
власності вирішується за правилами ЦК
України.

Згідно з копією договору, посвідченого
у нотаріальному порядку, 16 квітня 1999
року ОСОБА_2 купила трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.145 т.1). Як
вбачається з довідки Бердичівського
МБТІ від 21 лютого 2011 року №247 квартира
зареєстрована на праві особистої
власності за ОСОБА_2(а.с.9 т.1).

Особливості поділу майна подружжя
визначаються нормами СК України.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини (зі
змісту ч.3 ст.61 ЦПК України).

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду від 20 квітня 2007
року, ухваленим у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
встановлено, що сторони припинили
фактичні шлюбні відносини з 2000 року
(а.с.231 т.1).

Таким чином, трикімнатна квартира по
вулиці Леніна була набута до часу
окремого проживання сторін у зв'язку з
фактичним припиненням ними шлюбних
відносин, а відтак за час шлюбу, а тому
у разі невизнання або оспорення права
власності могла бути визнана у
судовому порядку спільною сумісною
власності подружжя, оскільки суду не
надано належних та допустимих доказів
того, що спірна квартира була куплена
ОСОБА_2 за кошти, які належали їй
особисто.

У суді першої інстанції, до винесення
ним рішення, ОСОБА_2 письмово заявила
про застосування судом позовної
давності(а.с.34 т.1).

До суду з вимогами про визнання
квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя та про визнання за
ним права власності на ? її частину
ОСОБА_1 звернувся 23 лютого 2011 року.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та обчислюється від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Допитавши свідків, та оцінивши їх
покази у сукупності з іншими доказами
по справі, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
про порушення своїх прав ОСОБА_1
дізнався з часу розірвання шлюбу, тобто
з 2007 року, а відтак звернувся за
захистом порушеного права до суду,
пропустивши трирічний строк позовної
давності.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_1
пропустив строк позовної давності з
поважних причин, а відтак порушене
право не підлягає захисту.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні
вимог до ОСОБА_2 про визнання квартири
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя та про визнання права
власності за ним на ? частину (половину)
цієї квартири за пропуском строку
позовної давності.

Відносини, пов'язані з виникненням,
оформленням та набуттям права
приватної власності на квартиру, як
об'єкт державного житлового фонду,
регулюються Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.1 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартири на користь
громадян, а отже, у їхню власність.

Набуте громадянами право на квартиру
державного житлового фонду є
непорушним (ст.41 Конституції України),
забезпечується державою і захищається
судом (ст.55 Конституції України).

Суду не надано належних та допустимих
доказів визнання приватизації
двокімнатної квартири недійсною.

Таким чином, ? частина (половина)
квартири АДРЕСА_2 належить на праві
особистої приватної власності ОСОБА_1,
а інша ? частина (половина) цієї
квартири належить на праві особистої
приватної власності ОСОБА_2

Кватира АДРЕСА_2 не є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_1 просить поділити, як спільну
сумісну власність подружжя, об'єкт,
який не належить до такої власності, а
належить кожному із сторін на праві
особистої приватної власності, та
ідеальні частки якого були визначені
ними самими при приватизації.

Суд розглядає спір у межах заявлених
вимог.

Вимоги з підстав, передбачених
ст.ст.364,365 ЦК України, не заявлялися.

Відтак вимоги ОСОБА_1 про поділ майна,
яке не є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, не
ґрунтуються на вимогах закону, є
безпідставними та не підлягають до
задоволення у спосіб, який просить
позивач, оскільки відсутні правові
підстави припинення права ОСОБА_2 на
частку у квартирі АДРЕСА_2.

Вимога про стягнення різниці у
вартості квартир є похідною, а тому
також не може бути задоволена.

Суд першої інстанції на зазначені вище
положення закону та обставини справи
уваги не звернув, належної правової
оцінки їм не надав та ухвалив помилкове
рішення через неправильне
застосування норм матеріального права,
а тому, відповідно до ст.309 ЦПК України,
колегія суддів скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 квітня 2013 року скасувати
та ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
вимог до ОСОБА_2 про визнання квартири
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя та про визнання права
власності на ? частину цієї квартири за
пропуском строку позовної давності.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
вимог до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та стягнення різниці його
вартості.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: