АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/8711/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Парамонов
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду
міста Києва

В складі : головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.

- Оніщука М.І.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 року в справі за
заявою стягувача ОСОБА_2 та боржника
ОСОБА_3 про зміну, встановлення способу
і порядку виконання рішення суду та
визнання мирової угоди в процесі
виконання судового рішення,
заінтересовані особи - Відділ
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_4

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 вересня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволеною Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 200 000 грн., судові
витрати в сумі 2000 грн., а всього 202 000 грн.
(а.с.16-17).

У лютому 2014 року Відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції в м. Києві
направив до суду мирову угоду від 30.10.2013
року, укладену сторонами виконавчого
провадження ОСОБА_2 (стягувач) та ОСОБА_3
(боржником), для визнання мирової угоди
в процесі виконання судового рішення.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну
порядку виконання рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24.09.2013 року у
справі №753/12762/13 за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення суми за договором
позики та визнання мирової угоди від
30.10.2013 року, укладеної ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в процесі виконання рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
24.09.2013 року у справі №753/12762/13 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
загальної суми 202000,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу та повернути
справу до суду першої інстанції для
розгляду питання в іншому складі суду.

Зазначає, що зміна порядку виконання
рішення суду від 24 вересня 2013 року у
спосіб, зазначений сторонами в мировій
угоді, не суперечить вимогам закону та
не порушує прав, свобод чи інтересів
інших осіб.

Крім того, Відділ державної виконавчої
служби Дарницького районного
управління юстиції в м. Києві та ОСОБА_4
не заперечували проти зміни порядку
виконання рішення суду та затвердження
мирової угоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2
суд першої інстанції підставно виходив
з того, що мирова угода не може бути
визнана судом, оскільки відсутні
докази щодо наявності у ОСОБА_3 на час
її укладення права власності на Ѕ
частину спірної квартири.

Крім того, умови запропонованої
мирової угоди порушують права та
інтереси третіх осіб.

Судова колегія погоджується з таким
висновокм суду, з огляду на таке.

Згідно ч.1, 2 ст.372 ЦПК України мирова
угода, укладена між сторонами в процесі
виконання рішення, подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду, якщо це суперечить закону
або порушує права чи свободи інших
осіб.

За умовами мирової угоди ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 погодились змінити порядок
виконання рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24 вересня 2013
року. Сторони домовилися, що порядок
виконання рішення повинен бути
змінений шляхом заміни стягнення боргу
на передачу від ОСОБА_3 ОСОБА_2 майнових
прав власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 з припиненням права власності
ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1
на користь ОСОБА_2 і визнання за ОСОБА_2
права власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1. Підписанням даної мирової
угоди та з моменту вступу в закону силу
ухвали суду з цих питань та після
реєстрації даного рішення в
реєстраційній службі ОСОБА_2
підтверджує відсутність до ОСОБА_3
майнових (матеріальних) претензій по
боргових зобов'язаннях, які визначені
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 вересня 2013 року і з приводу
яких здійснюється виконавче
провадження ВДВС Дарницького
районного управління юстиції в м. Києві
(а.с.28).

Судом вірно зауважено, що сторонами не
надано правовстановлюючого документа
на квартиру, що позбавляє суд
встановити режим спільної власності
(часткова чи сумісна).

В суді апеляційної інстанції третя
особа ОСОБА_4 пояснив, що ним та
відповідачем у 2001 році приватизована
спірна квартира в рівних частках. Разом
з тим, свідоцтво про право власності на
квартиру відсутнє. Він не пам»ятає, чи
квартира в порядку приватизації
передана їм у спільну часткову
власність, чи у спільну сумісну
власність у рівних частках.

Зазначив, що ОСОБА_3 є його племінником,
якого він виховував. Останнім часом
ОСОБА_3 почав вживати наркотичні засоби
і на його думку, цим його станом
скористалася ОСОБА_2 Він готовий
сплатити за ОСОБА_3 суму боргу по
рішення суду, аби той не залишився без
житла.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо порушення
його права на житло, оскільки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не надали доказів щодо права
власності ОСОБА_3 на Ѕ частину квартири
на час укладення ними мирової угоди,
оскільки свідоцтво про право власності
на квартиру відсутнє.

Не виключає, що ОСОБА_3 міг укласти такі
мирові угоди і по інших боргах, які він
має на цей час.

ОСОБА_3 підтвердив факт відсутності у
нього свідоцтва про право власності на
житло, не оспорює, що вживав наркотичні
засоби, пояснив, що борг перед ОСОБА_2 у
нього виник в результаті того, що вона
певний період позичала йому гроші і в
кінцевому результаті пред»явила позов
на 200 000 грн.

Питанням приватизації квартири він не
займався, оскільки був неповнолітнім і
цим питанням займався його дядько, тому
він не знає чи має він Ѕ частину
квартири у спільній частковій
власності, чи у спільній сумісній
власності.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
відмову в затвердженні мирової угоди,
оскільки наявність реєстрації за
ОСОБА_3 Ѕ частини квартири після її
приватизації, з-за відсутності
правовстановлюючого документа,
позбавляє суд право визнати таку
мирову угоду.

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з
дотриманням норм процесуального
права, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав до її
скасування.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть постановленої ухвали не
впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :