Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна В.І.,

Карпенко С.О.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Кривопільської сільської ради
Верховинського району
Івано-Франківської області, ОСОБА_4,
треті особи: відділ містобудування та
архітектури Верховинської
райдержадміністрації
Івано-Франківської області, відділ
Держземагенства у Верховинському
районі Івано-Франківської області, про
визнання недійсним рішення
Кривопільської сільської ради,
усунення перешкод у користуванні
дорогою шляхом знесення самочинного
будівництва та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Верховинського
районного суду Івано-Франківської
області від 21 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування вимог посилаючись на те,
що у квітні 1980 року за кошти та
спільними зусиллями мешканців
присілку Діл с. Кривопілля
Верховинського району
Івано-Франківської області та за
допомогою правління колгоспу ім.
Коцюбинського до її господарства та до
господарств інших восьми жителів
присілку була проведена під'їзна
дорога довжиною кілька кілометрів, яка
починалася від дороги, що розмежовує
територію с. Кривопілля Верховинського
району та с. Ворохта. Рішенням
Кривопільської сільської ради від 29
грудня 2012 року ОСОБА_4 затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку
площею 0,1223 га у присілку Діл с.
Кривопілля та передачу останньому
вказаної земельної ділянки у
власність, та виділено земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку
площею 0,09 га, Позивач зазначала, що
рішення сільської ради про надання
відповідачу земельної ділянки площею
0,0323 га із земель запасу, на якій
розташована під'їзна дорога не
приймалось. У березні 2013 року
відповідач встановив металеві ворота
та повністю загородив проїзд по
під'їзній дорозі з мотивів, що така
дорога входить до площі переданої йому
у власність земельної ділянки, а
користування нею порушує його права
власника. Крім того відповідно до копії
технічного звіту з підготовки до
видачі державного акта на право
власності на земельну ділянку
відповідачу спірна під'їзна дорога в
ньому не зазначена, а зазначена межа з
земельною ділянкою ОСОБА_5 Також
проектом забудови земельної ділянки
площею 0,09 га, виданим ОСОБА_4 у 1992 році,
передбачено, що під'їзна дорога
проходить між земельною ділянкою
відповідача та господарством ОСОБА_5 та
не проходить через господарство
відповідача. Посилаючись на викладене,
просила визнати недійсним рішення
Кривопільської сільської ради від 29
грудня 2012 року про затвердження ОСОБА_4
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,1223 га у
присілку Діл с. Кривопілля та передачу
останньому вказаної земельної ділянки
у власність; зобов'язати ОСОБА_4 не
чинити перешкоди у користуванні
під'їзною дорогою у присілку Діл с.
Кривопілля довжиною 31,12 м та шириною 6 м
шляхом знесення самовільно
встановлених воріт та інших споруд;
стягнути з відповідача на її користь 5
000 грн моральної шкоди.

Рішенням Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 21
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26
березня 2014 року, позов задоволено
частково. Визнано недійсним рішення
Кривопільської сільської ради
Верховинського району
Івано-Франківської області від 29
грудня 2012 року про затвердження ОСОБА_4
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 0,1223 га в
присілку Діл с. Кривопілля
Верховинського району
Івано-Франківської області та передачу
її у власність. Зобов'язано ОСОБА_4 не
чинити перешкоди у користуванні
під'їзною дорогою на присілку Діл с.
Кривопілля Верховинського району
Івано-Франківської області довжиною
31,12 м до господарства ОСОБА_3 шляхом
знесення самовільно встановлених
воріт, які перекривають заїзд до
господарства ОСОБА_3 та відновити стан
дороги (заїзду), який існував до
порушення прав ОСОБА_3 Вирішено питання
про розподіл судових витрат. У решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 21 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від
26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

С.О. Карпенко