Справа № 727/3145/14-ц
Провадження № 2/727/967/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівці

в складі: головуючого судді
Волошина С.О.

при секретарі
Кушнірюк Ю.Г.

з участю: представників позивача
ОСОБА_1., ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
приватний нотаріус Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання свідоцтва про право
власності недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору приватний нотаріус
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання свідоцтва
про право власності недійсним.

Позивач в своїй заяві посилалась на те,
що вона є матір'ю ОСОБА_7, якого рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 07.05.2013 р. визнано померлим
та ІНФОРМАЦІЯ_7 р. відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції
зареєстровано і видано свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_1

Спадковим майном після смерті сина
ОСОБА_7 є вклад з відповідними
відсотками та нарахованою
компенсацією, що знаходиться у філії
Чернівецьке обласне управління
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рахунку НОМЕР_2 в розмірі 69 888 грн. 55 коп.,
який належав ОСОБА_7.

За життя її син ОСОБА_7, заповідального
розпорядження, заповіту не складав, то
відповідно до ст. 1223 ЦК України, у разі
відсутності заповіту, право на
спадщину за законом почергово
отримують особи, які вказані в ст.ст.
1261-1265 ЦК України.

Отже, спадкоємцями першої черги після
смерті ОСОБА_7 були ОСОБА_5, як матір та
онук ОСОБА_8 - син спадкодавця.

На момент відкриття спадщини в шлюбі
ОСОБА_7 не перебував.

Онук ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 р., так і
не прийнявши спадщину після смерті
батька.

Для отримання спадщини, 04.09.2013 р. вона
звернулась до приватного нотаріуса
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття
спадщини за законом та в процесі
розмови з нотаріусом їй стало відомо,
що 30.08.2013 р. за заявою ОСОБА_3, колишньої
дружини її покійного сина, відкрито
спадкову справу № 16/2013 і ОСОБА_3 також
визнана спадкоємцем першої черги, як
дружина покійного сина та вже отримала
частку спадкового майна, а саме грошові
кошти в розмірі ? від вкладу, як дружина
покійного.

В листопаді 2013 року нею був
відправлений запит у Кам'янка-Бузьке
районне управління юстиції Львівської
області про надання інформації
відносно існування шлюбу між покійним
сином та відповідачкою.

Кам'янко-Бузьким РУЮ Львівської
області надано Витяг з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про розірвання шлюбу за №
7 від 29.11.2013 р. відповідно до якого
шлюб, зареєстрований у Забайкальську
Читинської області 16.06.1979 р. а/з № 35
розірвано 08.06.1993 р.

Таким чином, відповідач надала
нотаріусу неправдиві дані про шлюб між
її сином та відповідачем і відповідно
не мала права на ? ідеальної частки у
праві спільної сумісної власності на
майно подружжя. А спадкове майно у
вигляді вкладу з відповідними
відсотками та нарахованою
компенсацією, що знаходиться у філії
Чернівецьке обласне управління
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рахунку НОМЕР_2 в розмірі 69 888 грн. 55 коп.
належав покійному ОСОБА_7 на праві
приватної власності та є спадковим
майном.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_7 були виключно вона, ОСОБА_5 -
матір покійного та ОСОБА_8 - син
спадкодавця.

Просила ухвалити рішення, яким визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на ? ідеальну частку вкладу з
відповідними відсотками та
нарахованою компенсації, що
знаходиться на зберіганні у
Філії-Чернівецьке обласне управління
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рахунку НОМЕР_2 на суму 69888,55 грн., видане
02 вересня 2013 року на ім'я ОСОБА_3
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріально округу ОСОБА_6,
зареєстровано в реєстрі за № 2466, який
належав ОСОБА_7, якого рішенням
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 07.05.2013 року визнано
померлим.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали, посилаючись на
обставини, викладені в заяві і просили
позов задовольнити.

Крім того, представник позивача ОСОБА_1
пояснила, що наявність чи відсутність
печатки про шлюб в паспорті
відповідача не має значення, оскільки
та мала на руках оригінал свідоцтва про
шлюб і в 1997 р., при заміні паспорта,
перенесла відомості в новий паспорт. В
дійсності, шлюб припинено в порядку
вимог Кодексу про шлюб та сім'ю, який
діяв станом на 1993 рік, за особистою
заявою ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнала та просила відмовити в
його задоволенні. Ознайомившись із
копією запису акта про розірвання
шлюбу № 35 від 08.06.1993 р. (а.с. 41), визнала,
що вона зверталася до РАЦСу з приводу
отримання свідоцтва про розірвання
шлюбу і особисто сплатила державне
мито та розписувалася про його
отримання, але свідоцтво про
розірвання шлюбу не забирала, залишила
його в РАЦСі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнала та
просила відмовити в його задоволенні.
Стверджує, що згідно ст. 27 КпШС УРСР,
підтвердженням факту перебування у
шлюбі є оригінал свідоцтва про шлюб.
Після розірвання шлюбу відповідач і
померлий продовжували проживати
однією сім'єю і свідоцтво про
розірвання шлюбу не мало для них
жодного значення.

Третя особи на стороні відповідача
приватний нотаріус ОСОБА_6 в судовому
засіданні посилалася на свої письмові
пояснення, просила слухати справу в її
відсутність, вирішення спору покладає
на розсуд суду.

В своїх письмових поясненнях нотаріус
зазначила, що вчинення такої
нотаріальної дії, як видача свідоцтва
про право власності на частку у
спільному майні подружжя, передбачена
статтею 71 Закону України «Про
нотаріат».

Так, у разі смерті одного з подружжя
свідоцтво про право власності на
частку в їх спільному майні видається
нотаріусом на підставі письмової заяви
другого з подружжя з наступним
повідомленням спадкоємців померлого,
які прийняли спадщину. Таке свідоцтво
може бути видано на половину спільного
майна.

Свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з них видається
нотаріусом за місцем відкриття
спадщини.

30.08.2013 р. до неї звернулася ОСОБА_3 з
заявою про видачу свідоцтва про право
власності на частку у спільному майні
подружжя у зв'язку зі смертю її
чоловіка ОСОБА_7. На підставі цієї заяви
30.08.2013 р. нею заведено спадкову справу №
16/2013.

Заявниця ОСОБА_3 в заяві вказала, що
крім неї спадкоємцем померлого
ІНФОРМАЦІЯ_7 року є його син - ОСОБА_8.

На підтвердження факту перебування у
зареєстрованому шлюбі з померлим
ОСОБА_3 пред'явила свідоцтво про
укладення 16.06.1979 року шлюбу між ОСОБА_7
та ОСОБА_3, видане 16.06.1979 р. бюро записів
актів цивільного стану Забайкальської
районної ради народних депутатів
Четинської області.

Крім того, у паспорті ОСОБА_3 серія
НОМЕР_3, виданому Ленінським РВ УМВС
України у Чернівецькій області 09.07.1997 р.
у графі сімейний стан на сторінці 10 є
відмітка про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3 заявила, що майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя та на яке
вона просила видати їй свідоцтво про
право власності на частку в спільному
майні, складається з грошових вкладів,
які знаходяться на зберіганні у ПАТ
«Державний ощадний банк України у
розмірі 69888,55 грн.

Відповідно до статті 42 Закону України
«Про нотаріат»: Нотаріусу або
посадовій особі, яка вчиняє
нотаріальні дії, забороняється
безпідставно відмовляти у вчиненні
нотаріальної дії. (частина 3 статті 49
Закону України «Про нотаріат»).

Оскільки така нотаріальна дія як
«Видача свідоцтва про право власності
на частку в спільному майні подружжя»
не регулюється Книгою шостою
Цивільного кодексу України «Спадкове
право» (надалі - «Книга шоста»), то й
строки, встановлені для прийняття
спадщини, не застосовуються для видачі
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя, а
тому той факт, що не витік встановлений
статтею 1270 Цивільного кодексу України
строк для прийняття спадщини, не є
підставою для відмови нотаріусом у
видачі свідоцтва про право власності
на частку в спільному майні подружжя
тому з подружжя, що пережив іншого.

Враховуючи викладене вище, на підставі
поданих ОСОБА_3 документів, 02.09.2013 р. нею
видане відповідачу свідоцтво про право
власності на частку у спільному майні
подружжя на половину майна, що належало
ОСОБА_7, яке складалося з грошових
вкладів.

04.09.2013 р. з заявою про прийняття
спадщини звернулася ОСОБА_5.

Нею було доведено до відома ОСОБА_5 про
видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право
власності на частку у спільному майні
подружжя, про що зазначено у заяві від
04.09.2013 р. про прийняття позивачем
спадщини (а.с. 120).

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наведених
нижче підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його матір'ю є
позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження померлого та копією
паспорта позивача (а.с. 84, 86).

16.06.1979 р. між ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в Забайкальському
РАЦСі, Читинської області
зареєстровано шлюб. Після укладення
шлюбу присвоєно спільне прізвище
ОСОБА_4, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб (а.с. 42).

В шлюбі у ОСОБА_7 та ОСОБА_3 народився
син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 66).

Згідно копії запису акта про
розірвання шлюбу № 35 від 08.06.1993 р.,
ОСОБА_3 особисто звернулася до
Кам'янко-Бузького РУЮ Львівської
області за отриманням свідоцтва про
розірвання шлюбу і особисто сплатила
державне мито в сумі 100 крб. (а.с. 41).

Факт розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 також підтверджується Витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про розірвання шлюбу за
№ 7 від 29.11.2013 р. відповідно до
якого шлюб, зареєстрований у
Забайкальську, Читинської області 16
червня 1979 року а/з № 35 розірвано 08
червня 1993 року (а.с. 12) та копією
свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4
від 08.06.1993 р. (а.с. 40).

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 07.05.2013 р. ОСОБА_7
визнано померлим і ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Чернівецького МУЮ зареєстровано та
видано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 (а.с. 7,25).

Спадковим майном після смерті ОСОБА_7 є
вклад з відповідними відсотками та
нарахованою компенсацією, що
знаходиться у філії Чернівецьке
обласне управління Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» на рахунку
НОМЕР_2 в розмірі 69 888 грн. 55 коп., який
належав ОСОБА_7, що підтверджено копією
довідки № 11/10/681-5322 від 30.08.2013 р., згідно
якої заповідальне розпорядження по
даному вкладу відсутнє (а.с. 26).

Згідно ст. 60 СК України, « 1. Майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу)».

Статтею 61 СК України визначено, що « 1.
Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

2. Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя».

Відповідач в судовому засіданні не
довела належними доказами той факт, що
вклад, який знаходився на зберіганні у
Філії-Чернівецьке обласне управління
ПАТ «Державний ощадний банк України»
на рахунку НОМЕР_2 на суму 69888,55 грн.,
набутий під час спільного проживання
подружжя, в період часу з 16.06.1979 р. по
08.06.1993 р. (до грошової реформи 1996 р.)

Судом також встановлено, що на момент
відкриття спадщини ОСОБА_7 в шлюбі не
перебував, що підтверджується
наведеними вище доказами, а відтак
ОСОБА_3 не може претендувати на ?
грошового вкладу, як на об'єкт права
спільної сумісної власності подружжя,
оскільки кошти набуті спадкодавцем
після розірвання шлюбу.

Таким чином, вся сума вкладу є
спадковою масою, а спадкоємцями першої
черги після смерті ОСОБА_7 були матір
померлого - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_6 р. помер ОСОБА_8, не
прийнявши спадщину після смерті батька
ОСОБА_7, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 від
02.09.2013 р. (а.с. 76) та копією матеріалів
спадкової справи № 16/2013 (а.с. 53-119).

З матеріалів спадкової справи № 16/2013
також вбачається, що справа відкрита
30.08.2013 р. приватним нотаріусом ОСОБА_6 за
заявою ОСОБА_3, - як дружини покійного
ОСОБА_7, на підставі наданого нею
оригіналу свідоцтва про шлюб та
паспорта громадянки України, з
відміткою про реєстрацію шлюбу (а.с. 53,
61, 62, 64). При цьому, відповідач
достовірно знала про факт розірвання
шлюбу між нею і ОСОБА_7 у 1993 році, що
підтверджується наведеними вище
доказами (а.с. 12, 40, 41).

Відповідно до п.п. 2.1. п.2 глави 11 розділу
ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій,
при видачі свідоцтва нотаріус вимагає
документ, який посвідчує шлюбні
відносини, в порядку, встановленому
чинним законодавством. На примірнику
свідоцтва, що залишається у матеріалах
нотаріальної справи, робиться
відмітка, у якій зазначаються
найменування поданого для огляду
документа, його номер, дата та
найменування юридичної особи, що його
видала.

Згідно ст. 49 Закону України «Про
нотаріат», нотаріусу або посадовій
особі, яка вчиняє нотаріальні дії,
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, нотаріус
або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, зобов'язані викласти
причини відмови в письмовій формі і
роз'яснити порядок її оскарження.

02.09.2013 р., внаслідок свідомого
приховування (замовчування)
відповідачем ОСОБА_3 факту розірвання
шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_7,
відповідач отримала Свідоцтво про
право власності на ? (одну/другу)
ідеальну частку спільного сумісного
майно подружжя, набутого подружжям за
час шлюбу, а саме вкладу з відповідними
відсотками та нарахованою компенсації,
що знаходиться на зберіганні у
Філії-Чернівецьке обласне управління
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рахунку НОМЕР_2 на суму 69888,55 грн., видане
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріально округу ОСОБА_6,
зареєстроване в реєстрі за № 2466, який
належав ОСОБА_7, якого рішенням
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 07.05.2013 року визнано
померлим (а.с. 75).

Згідно ст. 230 ЦК України, « 1. Якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

2. Сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК
України, « 1. Якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом».

Згідно ст. 59 ЦПК України, « 2. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування».

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, « 1.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. … 4. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях».

Встановлені судом обставини повністю
підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні доказами. Висновок
суду ґрунтується на усних поясненнях
сторін та всіх наявних в справі
письмових матеріалах в сукупності, які
були досліджені в судовому засіданні, і
яким дана правова оцінка.

Таким чином, суд вважає за необхідне
визнати недійсним свідоцтво про право
власності на ? (одну/другу) ідеальну
частку вкладу з відповідними
відсотками та нарахованою компенсації,
що знаходиться на зберіганні у
Філії-Чернівецьке обласне управління
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рахунку НОМЕР_2 на суму 69888,55 грн., видане
02 вересня 2013 року на ім'я ОСОБА_3
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріально округу ОСОБА_6,
зареєстроване в реєстрі за № 2466, який
належав ОСОБА_7, якого рішенням
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 07.05.2013 року визнано
померлим.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 229, 230 ЦК України, ст.ст. 10, 58-61, 88,
212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на ? (одну/другу) ідеальну
частку вкладу з відповідними
відсотками та нарахованою компенсації,
що знаходиться на зберіганні у
Філії-Чернівецьке обласне управління
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» на
рахунку НОМЕР_2 на суму 69888,55 грн., видане
02 вересня 2013 року на ім'я ОСОБА_3
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріально округу ОСОБА_6,
зареєстроване в реєстрі за № 2466, який
належав ОСОБА_7, якого рішенням
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 07.05.2013 року визнано
померлим.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Шевченківський районний суд м.
Чернівців протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ :
С.О. Волошин