АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Виконавчої
дирекції фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Київського міського центру зайнятості
на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 30 січня 2014р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Благодійної організації «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства», Виконавчої дирекції фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі Київського
міського центру зайнятості

про зобов'язання внести запис,
стягнення заробітної плати, розірвання
трудового договору та виплату вихідної
допомоги,

встановила:

у червні 2011р. позивач звернулася до
суду з позовом про стягнення з
Благодійної організації «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства» заробітної плати за травень
2011р. у сумі 1830грн., та зобов'язання
виплатити вихідну допомогу у сумі
5490грн., визнати підставами про
дострокове розірвання строкового
трудового договору від 16 травня 2011р. ст.
39 КЗпП України з підстав порушення
відповідачем законодавства про працю
та трудового договору в організації та
проведенні оплачуваних громадських
робіт.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що 16 березня 2011р. за
направленням Оболонського районного
центру зайнятості м. Києва уклала
трудовий договір з відповідачем та
виконувала роботу по наданню юридичних
послуг. Проте, відповідачем не було їй
надано робоче місце, не укладено
належного трудового договору, не
забезпечено засобами для праці,
допускалося порушення строків виплати
заробітної плати, вимагалося внесення
благодійних внесків, які не
передбачені ні договором, ні чинним
законодавством, а 18 травня 2011р. їй було
повідомлено про звільнення за прогул,
хоча це не відповідало дійсності.

Позивач стверджувала, що
відповідач не оформив з нею припинення
трудового договору, не дотримав
порядку накладення дисциплінарного
стягнення, не ознайомив її з наказом
про звільнення, не вніс відповідного
запису у трудову книжку та не виплатив
заробітну плату за травень 2011р.

У вересні 2013р. позивач уточнила
позовні вимоги і просила зобов'язати
Виконавчу дирекцію Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі Київського
міського центру зайнятості внести у
трудову книжку запис про припинення
виплати допомоги по безробіттю за час
перебування на обліку в Оболонському
центрі зайнятості м Києва, достроково
розірвати з Благодійною організацією
Благодійний фонд «Ліга меценатів
гуманного дитинства» строковий
трудовий договір від 16

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/5045/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Яценко Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.березня 2011р. та
здійснити відповідний запис у трудову
книжку з формулюванням причин

- 2
-

звільнення за ст. 39 КЗпП України з 14
травня 2013р., стягнути з Виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Київського міського центру зайнятості
заробітну плату за робочі дні у період
з 1 травня 2011р. по 13 травня 2011р. та
грошову компенсацію за невикористану
відпустку за період роботи з 16 березня
2011р. по 16 травня 2011р. та соціальної
відпустки - 10 календарних днів, та
вихідну допомогу у розмірі
тримісячного середнього заробітку
відповідно до ст. 42 КЗпП України.

Рішенням суду від 30 січня 2014р.
позов задоволено частково. Зобов'язано
Виконавчу дирекцію Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі Київського
міського центру зайнятості внести в
трудову книжку позивача запис про
припинення виплати допомоги по
безробіттю за час перебування на
обліку в Оболонському центрі
зайнятості м. Києва, достроково
розірвано з Благодійною організацією
Благодійний фонд «Ліга меценатів
гуманного дитинства» строковий
трудовий договір від 16 березня 2011р. та
ухвалено здійснити відповідний запис в
трудову книжку з формулюванням причин
звільнення відповідно до ст. 39 КЗпП
України з 14 травня 2011р., стягнуто з
Виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі Київського
міського центру зайнятості заробітну
плату за робочі дні у період з 1 травня
2011р. по 13 травня 2011р. у сумі 766грн. 43коп.,
656грн. 94коп. за невикористану відпустку,
1094грн. 90коп. за невикористану додаткову
соціальну відпустку, 5490грн. вихідної
допомоги.

У поданій апеляційній скарзі
Київський міський центр зайнятості
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про стягнення з
Благодійної організації «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства» на користь позивача 1751,84грн.
компенсації за невикористані дні
щорічної відпустки та за невикористану
додаткову відпустку.

Апелянт посилається на
незаконність рішення суду, не
врахування судом рішення суду від 19
червня 2012р., яким встановлена
незаконність звільнення позивача із
займаної посади та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, тому неможливість прийняття
рішення про звільнення позивача з 14
травня 2011р. на підставі ст. 39 КЗпП
України та виплати вихідної допомоги.

Також апелянт вважає, що судом
порушені норми матеріального права при
ухваленні рішення про покладення
стягнення за Київський центр
зайнятості.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу, пояснення позивача, яка
заперечувала проти апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до трудового договору, укладеного 1
березня 2011р. між Київським міським
центром зайнятості та Благодійною
організацією «Благодійний фонд «Ліга
меценатів гуманного дитинства»,
Оболонським центром зайнятості
позивачу було видано направлення на
громадські роботи для
працевлаштування і 16 березня 2011р. між
Благодійною організацією «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства» та позивачем був укладений
трудовий договір № 5, відповідно до
якого позивач була прийнята на
оплачувані громадські роботи
спеціалістом з підготовки та
проведення соціально-важливих
проектів та заходів з окладом 1830грн. на
місяць.

Матеріалами справи
підтверджується, що наказом № 22 від 13
травня 2011р. позивача було звільнено
згідно п. 4 статті 40 КЗпП України за
прогули.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 19 червня 2012р., яке
залишено без змін ухвалою колегії
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва від 8 листопада 2012р. та ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України у
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 лютого 2013р., звільнення
позивача з 13 травня 2011р. за прогул
визнано незаконним у зв'язку із
порушенням вимог ст. 184 КЗпП України,
стягнуто з Київського міського центру
зайнятості на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 14 травня

- 3 -

2011р. по 16 червня 2011р.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, повністю погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
не можна, виходячи з наступного.

Матеріалами справи
підтверджується, що у зв'язку із
прогулом позивачу не виплачена
заробітна плата з 1 травня 2011р. по 13
травня 2011р.

Задовольняючи позовні вимоги в
цій частині, суд першої інстанції
виходив з того, що існує заборгованість
у виплаті заробітної плати та стягнув
її сумі 766грн. 43коп.

Апелянт рішення суду в цій
частині не оскаржує, що підтвердила
представник апелянта під час
апеляційного розгляду, тому колегія
суддів відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України не вбачає підстав переглядати
рішення суду в цій частині.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 19 червня 2012р.
встановлено, що 16 березня 2011р. між
Благодійною організацією «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства» та позивачем був укладений
трудовий договір строком до 16 червня
2011р., і відмовив у поновленні позивача
на роботі у зв'язку із закінченням
строкового трудового договору.

Статтею 116 КЗпП України
визначено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону
України «Про відпустки» у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

Статтею 19 зазначеного закону
визначено, що жінці, яка працює і має
двох або більше дітей віком до 15 років,
або дитину-інваліда, або яка усиновила
дитину, одинокій матері, батьку, який
виховує дитину без матері (у тому числі
й у разі тривалого перебування матері в
лікувальному закладі), а також особі,
яка взяла дитину під опіку, чи одному із
прийомних батьків надається щорічно
додаткова оплачувана відпустка
тривалістю 10 календарних днів без
урахування святкових і неробочих днів
(стаття 73 Кодексу законів про працю
України).

Матеріалами справи
підтверджується, що на час роботи у
Благодійній організації «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства» позивач мала статус
одинокої матері, тому мала право на
соціальну відпустку, а у зв'язку із
закінченням трудового договору, має
право на отримання компенсації за
невикористані відпустки.

Апелянт не заперечує проти права
позивача на отримання компенсації за
невикористані щорічну та соціальну
відпустки і її розміру, проте,
заперечує проти свого обов'язку
виплатити позивачу цю компенсацію, так
як позивач перебувала у трудових
відносинах з Благодійною організацією
«Благодійний фонд «Ліга меценатів
гуманного дитинства».

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 19 червня 2012р.
встановлено, що оплату праці позивачки
повинен здійснювати Київській міський
центр зайнятості, враховуючи специфіку
трудових правовідносин, які склалися
між сторонами, тому при розгляді спору
про стягнення інших виплат, на які має
право позивач після закінчення
трудового договору, зазначенні
обставини повторному доказуванню не
підлягають.

Крім того, апелянт не заперечує
проти стягнення з Київського міського
центру зайнятості на користь позивача
заробітної плати за період з 1 травня
2011р. по 13 травня 2011р.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про стягнення компенсації за
невикористані відпустки з Київського

- 4
-

міського центру зайнятості.

Разом з тим, задовольняючи
позовні вимоги про розірвання
трудового договору на підставі ст. 39
КЗпП України та стягуючи вихідну
допомогу, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач була звільнена з
порушенням вимог ст. 184 КЗпП України, а
крім того, Благодійною організацією
«Благодійний фонд «Ліга меценатів
гуманного дитинства» були порушені
умови трудового договору, так як
позивачу не було організовано
конкретного робочого місця.

Колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції
суперечить обставинам справи та не
ґрунтується на нормах матеріального
права.

Допущенні Благодійною
організацією «Благодійний фонд «Ліга
меценатів гуманного дитинства»
порушення вимог ст. 184 КЗпП України при
звільненні позивача, стали підставою
для визнання наказу про її звільнення
незаконним, тому не можуть бути
підставою для припинення трудового
договору відповідно до ст. 39 КЗпП
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 КЗпП
України строковий трудовий договір
підлягає розірванню достроково за
вимогою працівника в разі його хвороби
або інвалідності, які перешкоджають
виконанню роботи за договором,
порушення власником або уповноваженим
ним органом законодавства про працю,
колективного або трудового договору у
випадках, передбачених частиною першою
статті 38 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 38 КЗпП України
визначено, що працівник має право
розірвати трудовий договір, укладений
на невизначений строк, попередивши про
це власника або уповноважений ним
орган письмово за два тижні.

З аналізу вищезазначених норм
матеріального права вбачається, що
працівник має право розірвати трудовий
договір у тому числі і строковий, проте,
повинен звернутися до роботодавця із
відповідною заявою завчасно.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач до Благодійної організації
«Благодійний фонд «Ліга меценатів
гуманного дитинства» із заявою про
розірвання строкового трудового
договору відповідно до положень ст.ст.
38, 39 КЗпП України до свого звільнення 13
травня 2011р. не зверталася, така заява
була направлена позивачем роботодавцю
поштою тільки 31 травня 2011р. і суду не
надано доказів її отримання
Благодійною організацією «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства», тому підстав для
задоволення позовних вимог про
дострокове розірвання трудового
договору, укладеного з Благодійною
організацією «Благодійний фонд «Ліга
меценатів гуманного дитинства», не
має.

Крім того, у рішенні
Оболонського районного суду м. Києва
від 19 червня 2012р. зазначено, що
строковий договір, укладений між
Благодійною організацією «Благодійний
фонд «Ліга меценатів гуманного
дитинства» та позивачем, припинений у
зв'язку із закінченням його строку, а з
Київського міського центру зайнятості
стягнутий середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 14 травня 2011р. по 16
червня 2011р., що свідчить про
відсутність підстав для припинення
трудового договору з інших відстав
відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК
України.

На вказані обставини та норми
матеріального права не звернув уваги
суд першої інстанції і прийшов до
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог про дострокове
розірвання трудового договору на
підставі ст. 39 КЗпП України з 14 травня
2011р. та виплату у зв'язку із цим
вихідної допомоги.

У порушення вимог ст. 215 ЦПК
України суд першої інстанції у
мотивувальній частині рішення не навів
обґрунтування задоволення позовних
вимог про зобов'язання Виконавчої
дирекції фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Київського міського центру зайнятості
внести в трудову книжку позивача запис
про припинення виплати допомоги по
безробіттю за час перебування на
обліку в Оболонському центрі
зайнятості м. Києва.

Колегія суддів вважає вказані
позовні вимоги передчасними, так як
позивачем суду не надано доказів
звернення до центру зайнятості із
вимогою внести відповідний запис до
трудової книжки та отримання відмови
здійснити такий запис, тому відповідно
до положень

- 5 -

ч. 1 ст. 60 ЦПК України ці позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції
неправильно застосовані норми
матеріального права та допущені
порушення норм процесуального права в
частині вирішення позовних вимог про
зобов'язання внести в трудову книжку
запис про припинення виплати допомоги
по безробіттю за час перебування на
обліку в Оболонському центрі
зайнятості м. Києва, дострокового
розірвання трудового договору від 16
березня 2011р. та здійснення
відповідного запису у трудовій книжці,
стягнення 5490грн. вихідної допомоги,
тому відповідно до положень ст. 309 ЦПК
України колегія суддів скасовує
рішення суду в цій частині та ухвалює
нове рішення про відмову у задоволенні
зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314,
316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Виконавчої дирекції
фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Київського міського центру зайнятості
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 30 січня 2014р. в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання внести в трудову книжку
запис про припинення виплати допомоги
по безробіттю за час перебування на
обліку в Оболонському центрі
зайнятості м. Києва, дострокового
розірвання трудового договору від 16
березня 2011р. та здійснення
відповідного запису у трудовій книжці,
стягнення 5490грн. вихідної допомоги
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
зазначених позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: