22-ц/775/937/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року

м.Маріуполь

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Кочегарової Л.М.,

суддів:
Ігнатоля Т.Г., Мироненко І.П.,

при секретарі
Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новоазовського районного суду
Донецької області від 22 травня 2014 року
у справі за його позовом до ОСОБА_3,
приватного підприємства
«Новразовський земельно-кадастровий
центр», треті особи - Виноградненська
сільська рада Новоазовського району
Донецької області, ОСОБА_4, про
скасування державних актів на право
власності на земельні ділянки і їх
державної реєстрації, зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідачів та просив скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку, яка розташована у
АДРЕСА_1, виданий 12 листопада 2008 року на
його ім'я; скасувати державну
реєстрацію земельної ділянки в Книзі
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №51;
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку, яка
розташована у АДРЕСА_1 виданий на ім'я
ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки на ім'я ОСОБА_3, яка
зареєстрована в Книзі реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі. Зобов'язання про скасування
державних актів та державної
реєстрації покласти на Відділ
держземагентства у Новоазовському
районі Донецької області та
зобов'язати приватне підприємство
«Новоазовський земельно-кадастровий
центр» виготовити технічну
документацію з врахуванням виявлених
помилок за кошти приватного
підприємства «Новоазовський
земельно-кадастровий центр».

Рішенням Новоазовського
районного суду Донецької області від 22
травня 2014 року у позові ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, позов
задовольнити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників ОСОБА_2 -
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які просили
задовольнити апеляційну скаргу,
заперечення ОСОБА_4 та розглянувши
думку представника приватного
підприємства «Новразовський
земельно-кадастровий центр» ОСОБА_7,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає за таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
державні акти про право власності на
землю, видані позивачу та відповідачці
ОСОБА_3 не можуть бути скасовані,
оскільки вони видані на підставі
рішень Виноградненської сільради, які
є чинними і незаконними не визнані,
порушень прав ОСОБА_2 з боку ОСОБА_3
судом не встановлено.

З висновками суду про відмову
ОСОБА_2 у позові не можна не
погодитися.

Згідно зі ст. 12 ЗК України
розпорядження землями територіальних
громад та передача земельних ділянок у
власність громадян відноситься до
повноважень сільських, селищних,
міських рад.

Громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону (ст. 116 ЗК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК
України громадяни України набувають
право власності на земельні ділянки на
підставі приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Відповідно до п. п. 1.13, 2.1
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі, затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах 4 травня 1999 року N 43 (далі -
Інструкція, яка діяла на час видачі
державних актів), складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою при
передачі земельної ділянки, що була
раніше надана громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
і об'єднанням громадян всіх видів, у
постійне користування або при
переоформленні правоустановних
документів на ці земельні ділянки,
проводиться після відновлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією;
роботи зі складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта.

Згідно із п. 2.9 Інструкції
заповнення державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою покладається на
державне підприємство "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" та його структурні
підрозділи.

Згідно ст. 55 Закону України
«Про землеустрій» встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних та
картографічних матеріалів. Межі
земельної ділянки в натурі
закріплюються межовими знаками
встановленого зразка, крім того, межові
знаки здаються за актом під нагляд на
збереження власникам землі та
землекористувачам.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції
про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, межі
земельних ділянок, що передаються або
надаються у власність чи у
користування, відновлюються або
переносяться в натуру (на місцевість)
за наявними планово-картографічними
матеріалами.

Згідно до п. 2.4 Інструкції,
перенесення в натуру (на місцевість)
або відновлення всіх поворотних точок
меж земельної ділянки здійснюється
геодезичними методами з прив'язкою не
менше двох характерних закріплених
поворотних точок до пунктів державної
геодезичної мережі та до твердих точок
на місцевості. Здійснюється кадастрова
зйомка земельної ділянки з наступним
вирахуванням координат поворотних
точок меж (у державній або умовній
системі координат) і площі земельної
ділянки. За результатами виконаних
робіт складається кадастровий план
земельної ділянки.

Тобто, саме погодження меж є
виключно допоміжною стадією у
процедурі приватизації земельної
ділянки, спрямованою на те, що щоб
уникнути необов'язкових технічних
помилок. Погодження меж земельної
ділянки є складовою частиною
кадастрового плану, який у свою чергу, є
складовою частиною технічної
документації, необхідної для передачі
громадянам безоплатно земельних
ділянок на праві приватної власності.

Відповідно ст.ст. 10,60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на
підставі договору дарування від 05
листопада 1993 року є власником жилого
будинку і господарських спору по
АДРЕСА_1

З генерального плану
вбачається, що на час складання
техдокументації 11 липня 2006 року
загальна площа земельної ділянки по
вул.Пролетарській у с.Приморське,
власником якого є ОСОБА_2 становила 1150
кв.м, з них під будівлями 151,0 кв.м, в тому
числі під жилими 82,5 кв.м, під нежилими
68,5 кв.м.

З плану меж земельної ділянки
ОСОБА_2, вбачається, що власниками і
користувачем суміжних земельних
ділянок є відповідачка ОСОБА_3, треті
особи - Виноградненська сільська рада
і ОСОБА_4

ОСОБА_3 є власницею жилого
будинку з господарськими спорудами до
нього по АДРЕСА_1 які розташовані на
землях Виноградненської сільської
ради на підставі договору дарування
від 04 червня 2002 року.

Рішенням Виноградненської
сільської ради №У/9-129 від 05 грудня 2007
року «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність для обслуговування
жилого будинку і господарських споруд
з земель жилої і громадської забудівлі
сільської ради» позивачу передана у
приватну власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд земельна ділянка,
площею 0,11 га, розташована по АДРЕСА_1,
а ОСОБА_3 земельна ділянка у АДРЕСА_1
площею 0,1667 га.

12 листопада 2008 року ОСОБА_2
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,11 га, яка розташована по АДРЕСА_1
цільове призначення якої: для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд.

9 червня 2008 року ОСОБА_3
отримала державний акт на земельну
ділянку, площею 0,1667 га по АДРЕСА_1
(а.с.64).

ОСОБА_4, на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
після смерті свого батька ОСОБА_4, у
грудні 1998 року став власником жилого
будинку АДРЕСА_2 Земельна ділянка, на
якій розташований спадковий будинок,
до цього часу не приватизована.

З плану-схеми, складеного на
підставі тахеометричної зйомки в
с.Приморське домоволодінь ОСОБА_3 і
ОСОБА_2, який не містить дати його
складання, вбачається, що має місце
накладення земельної ділянки ОСОБА_3 на
земельну ділянку ОСОБА_2(а.с.88).

З акту землевпорядної комісії
Виноградненської сільради від 04 жовтня
2012 року встановлено, що членами комісії
було здійснено обстеження земельної
ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 в ході якого
було встановлено, що тверді межові
знаки в кількості шести встановлені,
розміри земельної ділянки
відповідають зазначеним в державному
акті про право власності на землю.

В акті від 30 листопада 2007 року
без номеру встановлено, що ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 погодили межі земельних ділянок
ОСОБА_2 без будь-яких застережень
(а.с.24).

З копії акту від 26 листопада
2007 року без номеру судом встановлено,
що ОСОБА_8 і ОСОБА_2 погодили межі
земельних ділянок з ОСОБА_3 без
будь-яких застережень.

Враховуючи норми
матеріального права та обставини
справи колегія вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК
України, оцінив представлені сторонами
матеріали за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, правильно застосував норми
матеріального права та дійшов
обгрунтованого висновку про відмову
ОСОБА_2 у позові. При цьому, суд першої
інстанції врахував та звернув увагу
на те, що межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_3 погоджені із
суміжними землевласниками,
землекористувачами, що
підтверджується матеріалами справи.

З доводами апеляційної
скарги ОСОБА_2 про те, що графічне
відображення земельних ділянок його
та ОСОБА_3 у оскаржуваних земельних
актах не відповідає фактичній
конфігурації та межам, що при розробці
технічної документації зі складання
державних актів на право власності на
земельні ділянки було допущено помилку
у конфігурації земельних ділянок
погодитися не можна, оскільки саме по
собі накладення земельних ділянок
одна на одну, без представлення
доказів про порушення прав та законних
інтересів позивача, та за відсутності
належних та допустимих доказів про
такі порушення, не може бути підставою
для скасування державних актів та їх
реєстрації, оскільки на час видачі
державних актів в 2008 році норм закону
порушено не було.

Крім того, оскільки
зазначені помилки були виявлені під
час складання повторної
тахеометричної зйомки в 2013 року, тобто
через 5 років після отримання ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 державних актів, апеляційний
суд вважає, ці обставини не можуть
свідчити про те, що порушення, на які
посилається позивач, мали місце при
видачі державних актів.

Будь-яких нових обставин чи
фактів, які не були предметом
дослідження суду першої інстанції та
могли вплинути на висновки суду першої
інстанції апеляційному суду не надано.

Отже, апеляційний суд дійшов
висновку, що рішення суду відповідає
нормам матеріального права та вимогам
ст.ст.10,60,212,213 ЦПК України, а тому,
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2
немає.

Керуючись п.1 ч.1. ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Новоазовського
районного суду Донецької області від 22
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.М. Кочегарова

Судді:
Т.Г.Ігнатоля

І.П. Мироненко