Справа № 548/543/14-ц
Провадження №2/548/246/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2014 року
м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської
області

в складі: головуючого - судді Личковахи
О.О.

при секретарі - Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хорол цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином.

В заяві вказував, що 20.09.2013 року о 08 год.
40 хв. водій ОСОБА_2, керуючи
технічно-справним автомобілем ОПЕЛЬ
КАДЕТ державний номерний знак НОМЕР_5,
знаходячись на другорядній дорозі, під
час проїзду нерівнозначного
перехрестя автошляху М-03
Київ-Харків-Довжанський в м.Хорол
Полтавської області, при виїзді з
другорядної дороги, не надав переваги в
русі транспортному засобу, який
рухався по головній дорозі, грубо
порушив вимоги п. 16.11, розділу 33 п.2.1
Правил дорожнього руху України, при
виїзді із другорядної дороги на
головну, з метою перетину головної
дороги, проявив неуважність, не
переконався в безпеці даного маневру,
не надав переваги в русі транспортному
засобу, який рухався по головній
дорозі, виїхав на його смугу руху,
внаслідок чого створив небезпеку для
руху вантажному автомобілю СКАНІЯ
державний номерний знак НОМЕР_6 з
напівпричіпом державний номерний знак
НОМЕР_2, що рухався з боку м.Київ в
напрямку м. Харків, під керуванням
водія ОСОБА_3 і передньою правою
частиною свого автомобіля допустив
зіткнення з передньою частиною
вантажного автомобіля СКАНІЯ.

Позивач зазначає, що в результаті
даного зіткнення, вантажний автомобіль
СКАНІЯ, знаходячись в некерованому
стані, допустив наїзд на автомобіль
ВАЗ-21112 державний номерний знак НОМЕР_7
під керуванням водія ОСОБА_1, в салоні
якого знаходилася в якості пасажира
його мати, ОСОБА_4

Таким чином, внаслідок порушення
ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху
України, що призвело до даної
дорожньо-транспортної події, водій
автомобіля ВАЗ-21112 ОСОБА_1 отримав
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
у зв»язку з чим вироком Хорольського
районного суду Полтавської області від
16 грудня 2013 року ОСОБА_2 було визнано
винним у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286
КК України та призначено йому
покарання у вигляді штрафу у розмірі 3
400 гривень, без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

Ухвалюючи вирок у даній справі, суд
першої інстанції не повністю врахував
обставини справи, тяжкість
кримінального правопорушення та дані
про особу обвинуваченого ОСОБА_2, який
грубо порушив вимоги п. 16.1 1. та п. 2.1
розділу 33 Правил дорожнього руху
України, що спричинило отримання
ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних
ушкоджень у вигляді: переломів 5-6-7-8
ребер зліва, травматичного
плевропульмонального шоку 2 ст.,
закритої черепно-мозкової траввми та
струсу головного мозку.

Апеляційним судом Полтавської області
від 27 лютого 2014 року вирок Хорольського
районного суду Полтавської області від
16 грудня 2013 року в частині призначення
покарання ОСОБА_2 скасовано та
постановлено новий вирок, яким
призначено йому покарання за ч.1

ст.286 ч. 1 КК України у виді 3 400 гривень
штрафу з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на один
рік.

Позивач вказує, що на лікування ним
витрачено кошти на загальну суму 3501,66
гривні, що доводиться випискою з
історії хвороби № 4408/454
травматологічного відділення
Хорольської ЦРЛ від 30 вересня 2013 року,
копіями касових чеків в кількості 22
штук та квитанцією до прибуткового
касового ордера.

Позивач зазначає, що так як
відповідачем добровільно відшкодовано
йому частину вказаних витрат в сумі 2 500
гривень, то витрати на лікування, що
підлягають стягненню в судовому
порядку становлять: 3501, 66 - 2 500 =1001, 66
гривні.

Як вказує позивач, у результаті даного
злочину з вини ОСОБА_2 йому завдана
значна моральна шкода у вигляді
психічних переживань, фізичних та
моральних страждань від ушкодження
здоров»я та необхідності тривалого
лікування, тому моральну шкоду завдану
йому, він оцінює в сумі 30 000 (тридцяти
тисяч) гривень.

На підставі наведеного, позивач прохав
стягнути з ОСОБА_2 на його користь у
відшкодування витрат на лікування 1001, 66
гривні, у відшкодування моральної
шкоди, завданої злочином, 30 000 гривень
(тридцять тисяч) гривень, а також
витрати по оплаті правової допомоги в
сумі 500 (п»ятсот) гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав прохав їх
задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов не визнав повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
взявши до уваги наявні у матеріалах
справи докази, заслухавши пояснення
сторін, вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок
у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком
Хорольського районного суду
Полтавської області від 16.12.2013 року та
вироком колегії суддів судової палати
з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
від 27 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні злочину
передбаченому ч.1 ст. 286 КК України та
призначено покарання у виді 3 400 гривень
штрафу з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на один
рік. В решті даний вирок залишено без
змін.

Вирок набрав законної сили 27 лютого 2014
року.

Оскільки, вирок Хорольського районного
суду Полтавської області від 16.12.2013
року відносно ОСОБА_2 набрав законної
сили, то суд приходить до висновку про
те, що позивач звільнений від
доказування обставин події, що стала
приводом для звернення до суду з цим
позовом.

В результаті вище вказаної
дорожньо-транспортної пригоди з вини
ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 були отримані
тілесні ушкодження.

Так у вироку вказується, що згідно
висновку судово-медичної експертизи №
130 від 18.10.2013 року у ОСОБА_1 маються
тілесні ушкодження у вигляді:
переломів 5-6-7-8 ребер зліва,
травматичного гемопневмотораксу
зліва, травматичного
плевропульмонального шоку 2ст.,
закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, що утворилися
внаслідок даної ДТП і відносяться до
середньої ступені тяжкості тілесних
ушкоджень, які викликали довготривалий
розлад здоров"я.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦПК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдану майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України,
шкода, завдана фізичній особі, яка
потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону.

Позивач вказував у позові та
підтвердив у судовому засіданні, що на
лікування ним витрачено кошти на
загальну суму 3501,66 гривні. Але, оскільки
відповідачем добровільно відшкодовано
позивачу частину вказаних витрат в
сумі 2 500 гривень, що не заперечувалося
сторонами в судовому засіданні, то
витрати на лікування, що підлягають
стягненню в судовому порядку
становлять: 3501.66 - 2 500 = 1001, 66 гривні.

Але, позивачем не надано в матеріалах
позовної заяви письмових доказів та не
доведено в судовому засіданні, що
загальна вартість його лікування
становить саме - 3501,66 гривні та перелік
яких саме препаратів придбаний на
вищевказану різницю в сумі - 1001, 66
гривні.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позовної вимоги про стягнення з
відповідача матеріальної шкоди в
розмірі 1001, 66 гривні слід відмовити.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої…, яка
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Суду не зрозуміло з яких міркувань
виходить позивач, визначаючи розмір
завданої шкоди в сумі - 30 000 гри., яка
позивачем не обгрунтована. Період
втрати працездатності становив 10
календарних днів, що підтверджується
випискою з історії хвороби №4401/454 (а.с.12)
травматологічного відділення
Хорольської ЦРЛ, що не відзначилось на
трудовій діяльності позивача. Медичних
висновків щодо професійної
непридатності до позовної заяви не
додано, тобто зміна місця роботи не має
відношення до дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 20.09.2013. У позовній
заяві не наведено, як саме позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить.

Але, враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що в результаті протиправних
дій ОСОБА_2, за які останній притягнувся
до кримінальної відповідальності
позивачу ОСОБА_1 таки була завдана
моральна шкода.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, задана фізичній особі
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Тому суд вважає, що відповідач повинен
нести відповідальність перед
позивачем за заподіяну останньому
моральну шкоду.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди суд
виходить із характеру заподіяної
позивачу шкоди, глибини душевних
страждань позивача, які виразилися в
його психічних переживаннях, фізичних
та моральних страждання від отриманих
тілесних ушкоджень та необхідності
лікування.

На підставі вищевикладеного, суд
оцінює моральну шкоду, завдану
позивачу у розмірі 5 000 гривень, і
вважає, що цей розмір моральної шкоди
буде відповідати вимогам розумності і
справедливості та глибині перенесених
моральних страждань позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України,
судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

У відповідності до п.п.6 п.1 ст.5 Закону
України Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняються позивачі -
за подання позовів про відшкодування
матеріальних збитків, завданих
внаслідок вчинення злочину.

Оскільки, ОСОБА_1 звільнений від сплати
судових витрат, за подання позовів про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків, завданих внаслідок
вчинення злочину то суд відповідно до
ч.3 ст.88 стягує з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати на правову
допомогу в сумі 500 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1166,
1167, 1177 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров»я 5 000
(п»ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
відшкодування витрат на правову
допомогу в сумі 500 (п»ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в судову палату по
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області через Хорольський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: