Справа № 638/7894/13-ц
9 вересня 2014 року. Дзержинський
районний суд міста Харкова
у складі:головуючого судді - Федосенко
при секретарі - Прядко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та треті особи -
Управління комунального
майна так приватизації Харківської
міської ради і Реєстраційна служба
харківського міського управління
юстиції - про визнання приватизації
квартири та свідоцтва про право
власності на житло недійсними, зняття з
реєстрації квартири у реєстраційній
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 та
третім особам про визнання
приватизації квартири АДРЕСА_1 та
свідоцтва про право власності на
вказане житло - недійсними, зняття з
реєстрації квартири у реєстраційній
службі, посилаючись на те, що син
позивача - відповідач по справі - ОСОБА_3
не мешкав у спірній квартирі з серпня
З цього часу ОСОБА_2 був
військовослужбовцем Збройних Сил СРСР,
а з листопаду 1991 р. -
військовослужбовцем Збройних Сил
Російської Федерації та її
громадянином. Вважає, що відповідач
ОСОБА_2 не міг брати участь у
приватизації житла у відповідності до
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
Позивач в судове засідання не з'явився
та просив розглядати справу за його
відсутності, позов підтримує, про що
надав суду письмову заяву.
Відповідач в судове засідання
неодноразово не з'являвся, про час і
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
Представники третіх осіб до суду не
з'явились, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи,що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Суд дослідивши матеріали справи
приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач зі
своєю родиною - жінкою ОСОБА_5 та сином
ОСОБА_2 1956 року народження - був
зареєстрований та мешкав за адресою
АДРЕСА_1. Позивач с дружиною подав
необхідні документи для приватизації і
в січні 1994 року йому було видане
свідоцтво про право власності на житло
- АДРЕСА_1 - про право спільної сумісної
власності на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_5 и
ОСОБА_2, видане Харківським міським
центром приватизації державного
житлового фонду у відповідності з
розпорядженням від 10 січня 1994 року за
№ 1822, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на житло
(а.с.2), копією довідки з місця
Як встановлено в судовому засіданні
позивач, на момент приватизації
спірної квартири, був її наймачем, а
відповідач - членом сім'ї наймача.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» - якщо загальна площа
квартир (будинків), що підлягають
приватизації, відповідає площі,
передбаченій абзацом другим статті
3 цього Закону, зазначені квартири
(будинки) передаються наймачеві та
членам його сім'ї безоплатно.
До членів сім'ї наймача включаються
лише громадяни, які постійно
проживають в квартирі (будинку) разом з
наймачем або за якими зберігається
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» - передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому
числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
Згідно із ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу
Української РСР до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
Як видно з позовної заяви - учасник
приватизації - ОСОБА_6 - відповідач по
справі - на час приватизації був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, але
фактично з 1978 року мешкав за іншою
адресою, а з листопаду 1991 року - був
громадянином Російської Федерації,
вказані обставини підтверджуються
наданими позивачем доказами, а саме
копією посвідчення ОСОБА_2 в якому
зазначено, що він є громадянином іншої
держави (а.с.9), копією довідки про те, що
ОСОБА_2 з 1980 року до 2000 року проходив
службу у збройних силах Російської
федерації. (а.с. 9 зворот).
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду
письмову заяву про застосування
наслідків спливу позовної давності,
передбачених ст. 267 ЦК України.
Позивач подав заяву про поновлення
строку позовної давності, посилаючись
на те, що відповідач пообіцяв доглядати
його та проживати разом, але не виконав
Відповідно до ст. 76 ЦК Української РСР
1963 року - перебіг строку позовної
давності починається з дня виникнення
права на позов. Право на позов виникає з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення свого
Відповідно до ст. 71 зазначеного Кодексу
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2004 року Цивільний
кодекс України застосовується до
цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності, тобто після 1
січня 2004 року. Щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України 2004 року,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
передбачено, що правила Цивільного
кодексу України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Оскільки право на звернення до суду з
позовом у позивача ОСОБА_1 виникло з
моменту отримання свідоцтва про право
власності на квартиру, тобто з січня 1994
року, і до введення в дію ЦК України 2004
року, то встановлений ст. 71 ЦК
Української РСР 1963 року, строк позовної
давності сплив, а тому відсутні
підстави для застосування положень
ст. 267 ЦК України в редакції 2004 року і
до цих правовідносин застосовуються
вимоги ст. 80 ЦК Української РСР, згідно
яких - закінчення строку позовної
давності до пред'явлення позову є
підставою для відмови в позові. Якщо
суд, арбітраж або третейський суд
визнає поважною причину пропуску
строку позовної давності, порушене
право підлягає захисту.
Причини пропуску строку позовної
давності на які посилається позивач,
суд не може визнати поважними, оскільки
позивач дізнався про порушення свого
права ще в січні 1994 року, а звернувся до
суду з позовом про захист цього права
лише 31 травня 2013 року.
Таким чином, позов не підлягає
Судові витрати суд розподіляє у
відповідності до ст. 88 ЦПК України.
На підставі ст.ст. 5, 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», ст.ст. 71,76,80 ЦК
Української РСР 1963 року та керуючись
ст. ст..10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України,
суд, -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та треті особи -
Управління комунального
майна так приватизації Харківської
міської ради і Реєстраційна служба
харківського міського управління
юстиції - про визнання приватизації
квартири та свідоцтва про право
власності на житло недійсними, зняття з
реєстрації квартири у реєстраційній
службі - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання копії
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Дзержинський районний суд міста
Харкова в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, а разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Федосенко
В.В.