АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/2003/14
Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Одринської Т.В., Петренка В.М.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 14 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Полтавської філії
міжрегіональної академії управління
персоналом, ОСОБА_2, приватного
акціонерного товариства "Вищий
навчальний заклад "Міжрегіональна
академія управління персоналом" про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, аналювання запису в
трудовій книжці про звільнення,
скасування наказу про звільнення та
відшкодуввання моральної шкоди.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом,
просила ухвалити рішення, яким
зобов'язати адміністрацію Полтавської
філії МАУП виплатити заборгованість
по заробітній платі за період з червня
2013 року по день винесення судового
рішення. Стягнути з адміністрації
Полтавської філії МАУП на її користь
моральну шкоду у сумі 30 тис. грн.

В ході судового розгляду
справи, ОСОБА_1 уточнила свої позовні
вимоги, просила стягнути з Полтавської
філії МАУП заборгованість по
заробітній платі по квітень 2014 року
включно у сумі 5 123 грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні з урахуванням
індексації у сумі 62 008 грн., зобов'язати
адміністрацію Полтавської філії МАУП
та в.о.директора ОСОБА_2 анулювати запис
у трудовій книжці під № 26 від 06 грудня
2013 року про звільнення її за прогули
згідно п.4 ст.40 КЗпП України як
незаконний та фальсифікований, та
скасувати наказ № 237-п від 06 грудня 2013
року про звільнення її з посади денного
охоронника за прогули згідно п.4 ст. 40
КЗпП України як незаконний, стягнути з
адміністрації Полтавської філії МАУП
та ОСОБА_2 в солідарному порядку у
відшкодування моральної шкоди 100 000
грн., обґрунтувавши свої позовні вимоги
тим, що більш ніж шість місяців
відповідач не виплачував заробітну
плату, причин невиплати не пояснював,
довідки про заборгованість не видавав,
а після подачі позову до суду 17 січня 2014
року позивачка отримала поштою
рекомендованого листа з її трудовою
книжкою, в якій виявила запис про своє
звільнення за прогули.

Рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 14 травня
2014 року позов задоволений частково:
стягнуто з Полтавської філії
Міжрегіональної академії управління
персоналом на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у сумі 2 303 грн. 84 коп., у
відшкодування моральної шкоди 500 грн., а
всього стягнуто 2 803 грн. 84 коп. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішене питання про
судові витрати.

Ухвалою Октябрського районного
суду м.Полтави від 26 травня 2014 року
виправлена арифметична помилка у
рішенні суду: у абзацах 43 і 39
мотивувальної частини і абзаці другому
резолютивної частини замість « 2 303 грн.
84 коп.» правильним вважати « 3 344 грн. 52
коп.» і замість « 2 803 грн. 84 коп.» - «» 3 844
грн. 52 коп.».

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати. Винести окрему ухвалу щодо
численних фактів порушення чинного
законодавства України, в т.ч. і
трудового з боку адміністрації
Полтавської філії МАУП. Судові витрати
покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначила, що
висновки суду про погашення
відповідачем заборгованості із
заробітної плати суперечать дійсності.
Суд неправильно витлумачив приписи
трудового законодавства щодо
переведення на іншу роботу та істотних
змін умов праці. Висновки суду про
законність звільнення з роботи
ґрунтуються на фальсифікованих
доказах.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено,
наказом №82-п від 20 грудня 2011 року
ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду
денного охоронника до Полтавської
філії МАУП. 01 січня 2012 року з ОСОБА_1
укладений договір про повну
матеріальну відповідальність. До 15
жовтня 2013 року юридична і фактична
адреса місця розташування Полтавської
філії МАУП: м.Полтава,
вул.Нечуя-Левицького,10. Наказом в.о.
директора Полтавської філії МАУП №210-п
від 14 жовтня 2013 року у зв'язку із зміною
юридичної адреси учбового закладу усіх
працівників попереджено про
необхідність з'явитися на роботу за
новою адресою: м.Полтава, вул.Алмазна,
2-А. ОСОБА_1 відмовилася розписатися про
ознайомлення із вказаним наказом, на
роботу за новим місцем знаходження не
з'являлася. Наказом в.о. директора
Полтавської філії МАУП №237-п від 06
грудня 2013 року ОСОБА_1 звільнена з
роботи за прогул (п.4 ч.1 ст.40 КЗпП
України).

У рахунок погашення заборгованості із
заробітної плати ОСОБА_1 сплачено: 02
жовтня 2013 року - 793 грн. 99 коп., 25 грудня
2013 року - 400 грн., 03 лютого 2014 року - 1 209
грн. 95 коп., 27 лютого 2014 року - 1 455 грн. 18
коп., 27 березня 2014 року - 362 грн. 13 коп.

Суд першої інстанції, дослідивши
фактичні обставини справи, дав їм
належну правову оцінку і дійшов
правильного висновку про часткове
задоволення позову. При цьому суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з доведеності факту відсутності
позивачки на роботі без поважних
причин.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість рішення суду, колегія
суддів виходить з того, що доводи
апеляційної скарги зводяться до
незгоди позивача з оцінкою судом
першої інстанції поданих сторонами
доказів.

Згідно принципу оцінки доказів,
встановленого ст.212 ЦПК України, суд на
підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи
аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так в їх сукупності, у
взаємозв'язку, єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, якими
обґрунтовуються доводи і заперечення
сторін.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції, дотримуючись
наведеного принципу, дав належну,
об'єктивну і мотивовану оцінку усім
доводам, якими позивачка
обґрунтовувала свої вимоги, та доказам
на їх підтвердження.

У рішенні суду першої інстанції згідно
вимог п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України наведені
обґрунтовані висновки суду, з якими
погоджується колегія суддів, практично
щодо усіх доводів апеляційної скарги.

За змістом п.4 ст.40 КЗпП України у спорах
про поновлення на роботі працівника,
звільненого за прогул доказуванню
підлягає факт відсутності на роботі
без поважних причин більше трьох годин
протягом робочого дня.

Факт відсутності позивачки на роботі
без поважних, починаючи з жовтня 2013
року до дня звільнення підтверджений
належними і допустимими доказами:
актами (а.с.67 - 100), повідомленням (а.с.101),
показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

На переконання колегії суддів суд
першої інстанції правильно застосував
норми матеріального права у частині
вирішення питання щодо наявності або
відсутності факту переведення
позивачки без її згоди на роботу в іншу
місцевість та щодо зміни істотних умов
праці, а тому зробив обґрунтований
висновок про те, що зміна юридичної
адреси підприємства у межах одного
населеного пункту не є тим юридичним
фактом, з яким закон (ст.32 КЗпП України)
пов'язує необхідність отримання
роботодавцем попередньої згоди
працівника.

Твердження апеляційної скарги
всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не
доведені належними і допустимими
доказами.

Апеляційна скарга не містить нових
засобів доказування, її доводи не
спростовують висновків суду, отже
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314,
ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 14 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А.Лобов

Судді:
Т.В.Одринська

В.М.Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов