Номер провадження: 22-ц/785/5454/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Плавич
Н.Д.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 15 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 19 липня 2013
року до суду з вищеназваним позовом,
вказав, що 28 вересня 2010 року ОСОБА_6
передав ОСОБА_4 в позику грошові кошти в
сумі 45 000,00 грн. під зобов'язання
повернення коштів на вимогу на протязі
тридцяти днів, на підтвердження
отримання грошових коштів позичальник
надав розписку. 20 лютого 2013 року ОСОБА_6
уклав з ОСОБА_3 договір про
відступлення права вимоги, останній
надіслав ОСОБА_3 10 квітня 2013 року вимогу
про повернення боргу за договором
позики, однак грошові кошти не
повернуто. Посилаючись на вказані
обставини, ОСОБА_3 просив стягнути з
ОСОБА_4 на свою користь борг за
договором позики в сумі 45 000,00 грн. та
судові витрати (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав
(а.с.22-23).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 15 квітня 2014
року позов задоволено (а.с.106-107).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

За договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
(ст.1046 ЦК України).

На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми (ч.2 ст.1047 ЦК
України).

Недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків (ч.1 ст.218 ЦК України).

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Встановлено, що 28 вересня 2010 року
ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 у власність
грошові кошти в сумі 45 000,00 грн., які
ОСОБА_4 зобов'язався повернути на
вимогу. Зазначені відносини позики
грошових коштів були обумовлені в
усній формі. На підтвердження
укладеного договору позики та його
умов надано розписку як документ, який
посвідчує передання ОСОБА_6 ОСОБА_4 45
000,00 грн. (а.с.26).

20 лютого 2013 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_3
договір відступлення права вимоги, за
яким, зокрема, передав ОСОБА_3 права
вимоги боргу в сумі 45000,00 грн. за
договором позики з ОСОБА_4 Відступлення
права вимоги ОСОБА_6 підтвердив в суді
першої інстанції (а.с.6, 56, 61-62).

Письмову вимогу про виконання
зобов'язань щодо повернення суми
позики пред'явлено позикодавцем у
квітні 2013 року шляхом надіслання
поштою, вимогу не виконано. Позов
пред'явлено до суду 19 липня 2013 року
(а.с.2, 5, 7).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції встановив обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду відповідають таким, визначився зі
спірними правовідносинами та нормами
матеріального права, що такі регулюють,
та дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 45
000,00 грн. боргу за договором позики.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не додержано
передбаченої частиною 1 статті 1047 ЦК
України письмової форми правочину,
однак зазначена обставина не має
наслідком його недійсність. Розписка,
написання якої ОСОБА_4 не
заперечується, є письмовими доказами
факту вчинення правочину в сенсі
положень частини 1 статті 218 ЦК України
та посвідченням передання ОСОБА_6
ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 45 000,00
грн., а, відтак, і реальності договору
позики, оскільки відповідно до частини
2 статті 1046 ЦК України договір позики
вважається укладеним з моменту
передачі майна (грошових коштів), яке
переходить у власність позичальника.

Посилання на те, що написання
розписки обумовлено трудовими
відносинами з ПП «Регата», а не
позикою, належними та допустимими
доказами не підтверджено. Зі змісту
розписки вбачається, що кошти отримано
в позику, а не на інші цілі.

Правові підстави для скасування
рішення відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 15 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич