Справа № 434/2124/14-ц
Провадження № 2/435/1972/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі головуючого судді
Космініна С.О., при секретарі
Калашнікової Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду, у місті Луганську цивільну
справу за позовом -

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Друга Луганська
державна нотаріальна контора, про
визнання заповіту нікчемним, визнання
права власності на 1/6 частку квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
відповідним позовом до відповідачів, в
обґрунтування якого зазначила, що 28
квітня 1964 року вона уклала шлюб з
ОСОБА_7, від якого вони мають двох дітей
- ОСОБА_5 та ОСОБА_6. 23 січня 2004 року
ОСОБА_7 отримав право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та 05 листопада 2007 року
ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів 1/3
частину квартири ОСОБА_3 та 2/3 частини
вищезазначеної квартири ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер. Після
його смерті позивачка на підставі
рішення суду отримала свідоцтво про
право власності на ? частини квартири
АДРЕСА_1.

Тому, позивачка просить суд визнати
нікчемним заповіт від імені ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, складений
05 листопада 2007 року та посвідчений
державним нотаріусом Другої
Луганської державної нотаріальної
контори Саприкіною Г.І., за реєстровим
№ 1-1955 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за
собою право власності на 1/6 частку
квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка - ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У судове засідання позивачка - ОСОБА_2
не з'явилася та до початку розгляду
справи від неї на адресу суду надійшла
заява, в якій вона підтримала позовні
вимоги, просила їх задовольнити у
повному обсязі та провести розгляд
справи за її відсутністю /а. с. 50/.

Відповідачка - ОСОБА_4 у судовому
засіданні була відсутньою, в ході
розгляду справи була допитана в
порядку судового доручення
Красноокнянским районним судом
Одеської області, де просила провести
розгляд справи за її відсутністю /а. с.
38-зв./.

Відповідач - ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Заперечень проти позову не надав та
заяви про розгляд справи за його
відсутністю до суду не надходило.

Треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, та
представник Другої Луганської
державної нотаріальної контори у
судовому засіданні не були присутні та
до початку розгляду справи на адресу
суду від них надійшли заяви, в яких вони
просили провести розгляд справи за їх
відсутністю /а. с. 34-35, 41, 49/.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України,
розгляд даної справи належить до
компетенції суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно статті 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд приходить
до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
28 квітня 1964 року позивачка уклала шлюб
з ОСОБА_7, відповідно до фотокопії
свідоцтва про шлюб (повторне) серії
НОМЕР_1 від 04 грудня 2007 року,
зареєстрованого Другим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси, актовий запис № 549 /а.
с. 13/, від якого ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мають
двох дітей - ОСОБА_5 /а. с. 15/ та ОСОБА_6 /а.
с. 16/.

ОСОБА_7 в період шлюбу з ОСОБА_2 на
підставі ордеру №044670 на житлове
приміщення від 28.11.2000 року отримав
квартиру АДРЕСА_1.

23 січня 2004 року ОСОБА_7 отримав
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, відповідно до
фотокопії свідоцтва про право
власності на житло, посвідченого
Комісією по приватизації житлового
фонду ЛНАУ, за реєстровим № 254 /а. с. 11/.

05 листопада 2007 року ОСОБА_7 склав
заповіт, яким заповів 1/3 частину
квартири ОСОБА_3 та 2/3 частини
вищезазначеної квартири ОСОБА_4,
відповідно до фотокопії заповіту від 05
листопада 2007 року, посвідченого
державним нотаріусом Другої
Луганської державної нотаріальної
контори Саприкіною Г.І., за реєстровим
№ 1-1955 /а. с. 6/.

Однак, нотаріус, що його посвідчив, не
роз'яснив заповідачеві щодо права
ОСОБА_2 на частку спірної квартири, і не
зробив відповідно відмітки в тексті
заповіту, що є підставою для визнання
його нікчемності.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.2009
року, правочин, вчинений під впливом
помилки, обману, насильства, зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину мають
існувати саме на момент правочину.

Згідно з ч 2 ст. 215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування;
якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Згідно з ст. 229 ЦК України, якщо особа,
яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав
та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які значно
знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням.
Помилка щодо мотивів правочину не має
істотного значення, крім випадків,
встановлених законом; у разі визнання
правочину недійсним особа, яка
помилилася в результаті її власного
недбальства, зобов'язана відшкодувати
другій стороні завдані їй збитки.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» №9 від
06 листопада 2009 року у разі, якщо
під час розгляду спору про визнання
правочину недійсним як оспорюваного та
застосування наслідків його
недійсності буде встановлено
наявність підстав, передбачених
законодавством, вважати такий правочин
нікчемним, суд, вказуючи про
нікчемність правочину, одночасно
застосовує наслідки недійсності
нікчемного правочину.

Тому, суд вважає за необхідне
задовольнити заявлені вимоги ОСОБА_2 в
частині нікчемності заповіту та
визнати нікчемним заповіт від імені
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
складений 05 листопада 2007 року та
посвідчений державним нотаріусом
Другої Луганської державної
нотаріальної контори Саприкіною Г.І.,
за реєстровим № 1-1955 на квартиру
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_7 помер, відповідно до
фотокопії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 15 листопада 2007 року,
зареєстрованого та виданого
Артемівським відділом реєстрації
актів цивільного стану Луганського
міського управління юстиції, актовий
запис № 1491 /а. с. 17/ та після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1, спадкоємцями якої на ? частку
квартири в рівних частках є його
дружина - ОСОБА_2 та діти - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, тобто по 1/6 частині за кожним.

05 березня 2013 року рішенням
Артемівського районного суду м.
Луганська квартиру АДРЕСА_1 було
визнано сумісною власністю подружжя
ОСОБА_7 та ОСОБА_2, відповідно до
фотокопії рішення Артемівського
районного суду м. Луганська по справі №
1203/6942/12, №2/434126/13 від 05 березня 2013 року /а.
с. 20 - 22/, внаслідок чого ОСОБА_2 отримала
у власність ? частину вищевказаної
квартири, відповідно до фотокопії
свідоцтва про право власності від 13
лютого 2014 року, посвідченого державним
нотаріусом Другої Луганської
державної нотаріальної контори
Якімовою Ж.В., за реєстровим № 3-31 /а. с. 8/.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

За таких підстав, позивачка має право
на 1/6 частину квартири в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів; право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
відповідно до якої кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і
на умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно ст. 41 Конституції України
право власності в Україні захищається
законом. Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» рішення суду як найважливіший
акт правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права.

Таким чином, суд, всебічно і повно
з'ясувавши матеріали справи,
дослідивши надані докази у їх
сукупності, проаналізувавши юридичну
природу виниклих правовідносин, вважає
за необхідне задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_2.

На підставі викладеного та керуючись:
п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 9 від 06.11.2009 року, ст. ст. 4, 16, 215,
216, 229, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 212 -215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Друга Луганська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
нікчемним, визнання права власності на
1/6 частку квартири - задовольнити.

Визнати нікчемним заповіт від імені
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, складений 05
листопада 2007 року та посвідчений 06.11.2007
р. державним нотаріусом Другої
Луганської державної нотаріальної
контори Саприкіною Г.І., за реєстровим
№ 1-1955 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/6 частку квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка - ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене протягом
10 днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії судового рішення.

Суддя:
С.О. Космінін