Справа № 447/1797/13
Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/783/3370/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 12 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6
до Роздільської сільської ради
Миколаївського району, ОСОБА_7, ОСОБА_4
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовити.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з»ясування фактичних обставин справи.
Зазначає, що його не було повідомлено
про час та місце розгляду справи, чим
порушено ст.6 ЦПК України. Вважає, що
зміст рішення суперечить вимогам п.1 ч.1
ст.215 ЦПК України. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3 на підтримання апеляційної
скарги, пояснення представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 про заперечення доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
першої інстанції відповідає в повній
мірі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

29 січня 2002 року Роздільська селищна
рада (орендодавець) та ОСОБА_2 ( орендар)
уклали договір оренди земельної
ділянки, відповідно до якого
орендодавець на підставі рішення 15-ої
сесії 3 скликання Роздільської
селищної ради від 28 листопада 2001 року,
надав, а орендар прийняв в оренду
земельну ділянку загальною площею 0,0015
га, яка знаходиться в АДРЕСА_1
Миколаївського району на території
Роздільської селищної ради, надану для
встановлення та обслуговування
торгового кіску строком на 25 років.
Розташування та межі земельної ділянки
визначені на плані, який додається до
договору та є його невід»ємною
частиною. (а.с.8)

Відповідно до п.2.2. договору орендна
плата становить 75 грн. в рік.

21 лютого 2002 року Роздільська селищна
рада (орендодавець) та ОСОБА_6 (орендар)
уклали договір оренди земельної
ділянки, відповідно до якого
орендодавець на підставі рішення 16-ої
сесії 3 скликання Роздільської
селищної ради від 14 січня 2002 року № 139,
надав, а орендар прийняв в оренду
земельну ділянку загальною площею 0,0014
га, яка знаходиться в АДРЕСА_1
Миколаївського району на території
Роздільської селищної ради, надану для
встановлення та обслуговування
торгового кіску строком на 25 років.
Розташування та межі земельної ділянки
визначені на плані, який додається до
договору та є його невід»ємною
частиною. (а.с.12)

Відповідно до п.2.2. договору орендна
плата становить 70 грн. в рік.

16 липня 2003 року Роздільська селищна
рада та ОСОБА_7 уклали угоду про те, що
після виготовлення документів на право
власності на землю (після договору
купівлі-продажу земельної ділянки), які
на даний час є в оренді гр. ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 на 25 років, претензій до даних
ділянок не буде до закінчення договору
оренди або добровільної відмови від
земельних ділянок, орендованих
вищевказаними громадянами. В разі
невиконання даної угоди всі документи
по купівлі-продажу земельної ділянки
земельної ділянки по АДРЕСА_1
Миколаївського району Львівської
області будуть вважатися недійсними.
(а.с.48)

18 вересня 2003 року Роздільська селищна
рада (продавець) та ОСОБА_7 (покупець)
уклали договір купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
відповідно до якого продавець на
підставі рішення №121 сьомої сесії 4-го
скликання Роздільської селищної ради
від 17 липня 2003 року передала за плату, а
покупець прийняв земельну ділянку
площею 623 кв.м., що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 Миколаївського району.
(а.с.32)

13 травня 2004 року ОСОБА_7 отримала
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0623 кв.м. у
межах згідно планом в АДРЕСА_1
Миколаївського району Львівської
області. (а.с.18)

10 вересня 2007 року ОСОБА_7 (продавець) та
ОСОБА_4 (покупець) уклали договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
відповідно до якого продавець продала,
а покупець купила земельну ділянку для
обслуговування магазину площею 0,0623 га,
що знаходиться в АДРЕСА_1
Миколаївського району Львівської
області. (а.с.30)

Відповідно до п.2 вказаного договору
продаж здійснено за 10630 грн. які
продавець одержав від покупця до 11.09.2007
року.

Згідно з п. 1.4 договору продавець
засвідчив, що від покупця не приховано
обставин, які мають істотне значення.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 30.05.2011 року
позов ОСОБА_2, ОСОБА_6 задоволено та
визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 623 кв.м. від 18.09.2003 року укладений
між Роздільською селищною радою
Миколаївського району Львівської
області та ОСОБА_7 в частині продажу
орендованих земельних ділянок ОСОБА_2
та ОСОБА_6 згідно договорів оренди від
29.01.2002 року та 21.02.2002 року; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0623 га від
10.09.2007 року укладеного між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 в частині продажу орендованих
земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_6
згідно договорів оренди від 29.01.2002 року
та 21.02.2002 року. (а.с.51-53)

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 12 червня 2012 року задоволено
частково апеляційну скаргу ОСОБА_4,
ОСОБА_5 Рішення Миколаївського
районного суду Львівської області в
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 10.09.2007 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 земельної ділянки в
частині орендованих земельних ділянок
від ОСОБА_2 та ОСОБА_6 скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення про
відмову в позові. (а.с.130-133)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_5 задоволено
частково, рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
30 травня 2011 року та рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 12 червня 2012 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції. (а.с.157-158)

Відповідно до ст.12 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі -
це угода сторін про взаємні
зобов»язання, відповідно до яких
орендодавець за плату передає
орендареві у володіння і користування
земельну ділянку для

господарського використання на
обумовлений договором строк.

Згідно з ст.10 вказаного закону (в
редакції станом на час виникнення
спірних правовідносин) орендар
земельної ділянки має переважне право
на отримання орендованої земельної
ділянки у власність у випадках і
порядку, визначених Земельним кодексом
України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
з відсутності підстав для визнання
недійсними договорів купівлі-продажу,
оскільки позивачі не довели наміру та
можливості викупити спірну земельну
ділянку, а відтак Роздільська селищна
рада, реалізуючи своє право власності
на спірну земельну ділянку, продала її
ОСОБА_7, а остання - ОСОБА_4 на законних
підставах.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Колегією суддів визнається
безпідставним посилання апелянта на ч.4
ст.9 Закону України «Про оренду землі»,
якою передбачено, що не допускається
продаж орендованих земельних ділянок
державної або комунальної власності
без згоди орендаря, оскільки вказана
норма права не діяла на час виникнення
спірних правовідносин, тобто станом на
18.09.2003 року.

Щодо угоди від 16 липня 2003 року,
укладеної між Роздільською селищною
радою та ОСОБА_7, то не стверджує
наявність підстав для визнання
договорів недійсними, оскільки умови
угоди ОСОБА_7 не порушувалися, що і не
заперечується позивачем, жодних
претензій у позивачів по справі до
власника спірної земельної ділянки не
було, а такі виникли у ОСОБА_4, однак
вона стороною угоди не була.

Твердження апелянта про те, що зміст
рішення суперечить ст.215 ЦПК України, не
зазначені сторони, які з»явились в
судове засідання та відсутній журнал
судового засідання від 12 серпня 2013
року, колегією суддів визнається
голослівним, оскільки як вбачається з
ухвали Миколаївського районного суду
від 14 березня 2014 року в оскаржуваному
рішенні суду виправлено описку та
встановлено, що в судовому засіданні
вказаного числа сторони присутні не
були, а відтак відповідно до вимог ч.2
ст.197 ЦПК України фіксування судового
засідання з допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося, журнал судового
засідання не вівся.

Колегією суддів приймається до уваги і
те, що позивачами по справі не подано
доказів щодо площі земельних ділянок,
орендованих ними, які як вони вважають,
увійшли до площі спірної земельної
ділянки, яка була предметом договору
купівлі-продажу.

Судом апеляційної інстанції
надавалась можливість сторонам надати
апеляційному суду докази щодо тієї
частини розмірів земельних ділянок,
які перевищують площу земельних
ділянок, використовуваних позивачами
по справі, однак ні апелянтом, ні
представником відповідачки таких
доказів суду не подано.

Доводи апеляційної скарги не свідчать
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права, про
неправильність висновків суду, такі не
грунтуються на матеріалах справи та
спростовуються дослідженими доказами.

Суд першої інстанції правильно
встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, давши належну оцінку доказам,
які є в матеріалах справи, правильно
застосував матеріальний закон, під час
розгляду справи не допустив порушень
процесуального закону, які б були
підставою для скасування рішення,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а оскаржуване рішення суду
залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
12 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді:
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.