У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
20 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача - ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої джерелом підвищеної
небезпеки,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 20 березня 2014 року позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на
стороні відповідача ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої джерелом підвищення
небезпеки - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду завдану джерелом
підвищеної небезпеки в сумі 318 238 грн. 60
коп..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені витрати за проведення
експертної оцінки та оплату послуг
експертизи складових в сумі 1 800 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені витрати на оплату витрат
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката в сумі 12 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені витрати на оплату судового
збору в сумі 3 200 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з їх
недоведеністю.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному
порядку.

________________________________________________________________________

Справа № 569/13404/13-ц

Головуючий в суді І інстанції -
Ореховська К.Е.

Провадження № 22-ц-787/996/2014

Суддя-доповідач - Шимків С.С.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції належним чином не
встановив обставини щодо особи, яка на
правовій підставі володіє
транспортним засобом, яким винуватцем
ДТП та законність підстав його
використання водієм - ОСОБА_3.

При цьому, наголошує на нікчемності
договору позички, оскільки він
нотаріально не засвідчений, а також
вважає його фіктивним.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить змінити рішення суду та
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 суму матеріального
збитку у розмірі 318 238 грн. 60 коп., суму
оплати послуг за проведення експертної
оцінки у розмірі 1 200 грн. 00 коп., 600 грн. 00
коп. оплати послуг експертизи
складових, 12000 грн. витрат за підготовку
позовної заяви та представництво
інтересів в суді, 3 200 грн. 39 коп. витрат
по сплаті судового збору та 1 600 грн. 20
коп. судового збору за подання
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і
це встановлено судом, що 12 вересня 2012
року сталася дорожньо-транспортна
пригода внаслідок якої автомобіль ВМW
Х5, д.н. НОМЕР_1, зазнав механічних
пошкоджень.

Власником зазначеного
пошкодженого автомобіля є ОСОБА_1, що
підтверджується долученими в справі
доказами та не заперечується
учасниками процесу.

Відповідно до висновку звіту № 187
П про оцінку автомобіля ВМW Х5, д.н.
НОМЕР_1, від 21 листопада 2012 року,
матеріальний збиток завданий
власникові автомобіля в результаті
його пошкодження складає 394 762 грн. 28
коп.

Згідно звіту № 058П від 09 липня 2013
року ринкова вартість працездатних
складових автомобіля в результаті його
пошкодження при ДТП склала 26 523 грн. 68
коп..

З пояснень представника позивача
вбачається, що сума страхового
відшкодування пошкодженого автомобіля
складає 50 000 грн., яка виплачена ПРАТ "СК
Провідна" в повному обсязі.

Частиною другою ст. 1187 ЦК України
визначено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 6 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року "Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки", особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки одній особі з вини іншої,
відшкодовується винною особою на
загальних підставах.

Постановою Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 11 грудня 2012
року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

З даної постанови вбачається, що
ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ДАФ,
модель CF 85-430, реєстраційний номер -
НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості
руху, не врахував дорожньої обстановки
перед початком перестроювання, не
переконався що це буде безпечним і не
створить перешкоди та небезпеки іншим
учасникам дорожнього руху, під час
перестроювання з правої в ліву смугу не
дав дороги транспортним засобам, що
рухалися в попутному напрямку по тій
смузі на яку він мав намір
перестроїтися та допустив зіткнення з
автомобілем БМВ Х5 д/н НОМЕР_1, який в
подальшому перекинувся та зіткнувся з
вантажним автомобілем ДАФ НОМЕР_6 з
напівпричепом НОМЕР_3 завдавши при
цьому механічних пошкоджень вантажу, а
саме автомобілю КІА РІО, номер кузова
НОМЕР_4, а також автомобіль ДАФ НОМЕР_2
зіткнувся з автомобілем Мерседес, д/н
НОМЕР_5, який рухався позаду автомобіля
БМВ Х5, д/н НОМЕР_1, в наслідок чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження, чим створив ДТП, за що
передбачена відповідальність за ст. 124
КУпАП.

Вину у вчиненні ДТП та розмір завданої
шкоди ОСОБА_3 не заперечує.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у випадку
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування), для повного
відшкодування причиненої шкоди,
зобов`язана сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страхової
виплати (страхового відшкодування).

Відповідно до роз`яснень наданих в п.17
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» при
відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом
засобом ДАФ, д.н. НОМЕР_2, мав
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії та реєстраційний документ на
вказаний транспортний засіб.

Протилежного апелянтом не доведено.
Матеріали справи не містять відомостей
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 за керування,
на час ДТП, транспортним засобом за
відсутності посвідчення водія на право
керування відповідної категорії чи
реєстраційного документу на
транспортний засіб.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що шкода, завдана внаслідок
ДТП автомобілю БМВ Х5, д.н. НОМЕР_1, яке
сталося з вини ОСОБА_3 та який на
відповідній правовій підставі керував
транспортним засобом ДАФ, д.н. НОМЕР_2,
підлягає відшкодуванню з останнього.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 1190 ЦК України
передбачено, що особи, спільними діями
або бездіяльністб яких було завдано
шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Матеріали справи не містять даних і
судом не встановлено, що ОСОБА_2
заподіяв ОСОБА_1 шкоду спільно з ОСОБА_3.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
щодо неповного з'ясування всіх
обставин справи, які мають значення для
справи, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки всі вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
20 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.