АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/1777/14-ц 22-ц/774/1407/К/14
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/1407/к/14
Доповідач - Остапенко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Митрофанової Л.В.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 06 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" про
відшкодування моральної шкоди,
завданої професійним захворюванням, -

особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4;

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг»» -
Майстренко Олександр Сергійович.

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», (далі ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг»), про
відшкодування моральної шкоди, в
обґрунтування якого зазначив, що
працюючи на різних посадах протягом
тривалого часу у шкідливих та
небезпечних умовах праці, у зв'язку з
чим висновком МСЕК від 07.02.2007 року йому
первинно встановлено 25% втрати
професійної працездатності
безстроково.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах несприятливого
мікроклімату, що є виною підприємства,
яке не створило нешкідливі та безпечні
умови праці відповідно до вимог
діючого законодавства, просив суд
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду у сумі 76 899 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 06 травня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» на користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.,
в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Судові витрати щодо сплати судового
збору віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ВАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить
питання про зміну рішення суду
зменшивши розмір стягнутої з
відповідача моральної шкоди,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неповного
з`ясування обставин справи, що мають
значення для справи.

Визначаючи розмір моральної шкоди
судом першої інстанції не взято до
уваги п.п. 5, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995року, розмір моральної шкоди не
відповідає засадам розумності та є
значно завищеним.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3. працював
з 12.1982р. по 01.1985р. - змінним механіком з
експлуатації самоскидів в кар'єрі;
Дробильна фабрика №3: з 01.1985р.по 01.1988р. -
машиніст конвеєра 4 роз,, з 01.1988p. пo 01.1989р.
- майстер основної виробничої дільниці,
з 01.1989р. по 02.1992р. - начальник виробничої
дільниці; Дробильна фабрика №4 з
08.1992р.по 11.1993р. - начальник дробарної
фабрики; Дробильна фабрика №2: з 02.1994р.
по 09.1994р.- майстер основної виробничої
дільниці, з 09.1994р. по 12.1995р.- головний
інженер фабрики, з 12.1995р. по 04.1996р. -
заступник начальника фабрики по
виробництву, з 04.1996р. по 06.1999р. -
начальник дробарної фабрики; РУ:
Дробарна фабрика №4 з 06.1999р. по 06.2000р. -
начальник дробарної фабрики, з 06.2000р. по
08.2002р.- майстер зайнятий на дільниці
подрібнення; цех з ремонту
устаткування з 08.2002р. по 02.2004р. -
начальник дільниці водовідливу в
кар'єрах; ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг",
ГЗК, РУ цех з ремонту устаткування: з
02.2004р. по 01.2006р., з 01.2006 р. по 12.2006 р. -
начальник дільниці водовідливу в
кар'єрах. 24 грудня 2007 року звільнений за
власним бажанням (а.с. 5-15)

Працюючи протягом тривалого часу,
впродовж 23 років 3 місяців в умовах
впливу шкідливих факторів, позивач
отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 07 лютого 2007 року
позивачу первинно встановлено 25%
втрати професійної працездатності
безстроково.

Актом № 37 розслідування хронічного
професійного захворювання від 26 грудня
2006 року, встановлена причина
зазначених професійних захворювань -
пил, фібро генної дії, що перебільшував
ГДК які виникли в результаті порушення
керівництвом підприємств, де працював
хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону
України «Про охорону праці».

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_3 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Висновок суду також підтверджується
актом розслідування хронічного
професійного захворювання №37 від 26
грудня 2006 року (а.с. 3-4), яким
встановлено, що причиною професійного
захворювання позивача є робота
протягом 23 років 3 місяців в умовах пилу
параметри яких перевищували ГДН, які
виникли в результаті порушення
керівництвом підприємств, де працював
позивач, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону
України «Про охорону праці», якими
передбачений обов'язок власника або
уповноваженого ним органу створити на
робочому місці умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Крім того, суд, на підставі медичних
документів про лікування позивача у
зв'язку з професійним захворюванням,
правильно визнав, що позивачу була
заподіяна моральна шкода, так як він
переносить фізичний біль, був
порушений звичайний спосіб життя і він
вимушений витрачати свої сили на
організацію свого життя, переносить
фізичний біль, внаслідок чого
переносить моральні страждання.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
про те, що розмір моральної шкоди
необгрунтований відповідають
дійсності, оскільки при вирішенні
питання про розмір відшкодування
моральної шкоди заподіяної позивачу,
суд не врахував роз'яснень п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31 березня 1995 р. (з
подальшими змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» і не
обґрунтував розмір моральної шкоди в
сумі 51 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія
суддів, беручи до уваги конкретні
обставини по справі, характер і
тривалість фізичних і моральних
страждань позивача, їх інтенсивність і
довготривалість, істотність вимушених
змін у його життєвих стосунках та
ступінь вини позивача в нещасних
випадках, вважає необхідним на
підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України
змінити рішення суду в частині
визначеного судом розміру моральної
шкоди і зменшити її з 51 000 гривень до 12
000 гривень.

Крім того, при вирішенні питання про
розподіл судових витрат, суд першої
інстанції помилково відніс їх за
рахунок держави.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК
України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Таким чином, рішення суду в частині
віднесених судових витрат на рахунок
держави підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення в цій
частині про стягнення з відповідача
на користь держави судовий збір в сумі
243, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, 4 ст. 309, 314, 316
ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг"
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 06 травня 2014 року
змінити, зменшивши розмір моральної
шкоди, стягнутої з Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь
ОСОБА_3 з 51000 гривень до 12 000 гривень.

Рішення суду в частині віднесення
судових витрат за рахунок держави
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
на користь держави судовий збір в сумі
243, 60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/