Справа № 361/2835/14-ц
Провадження № 2/361/1372/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із даним позовом, в якому
просить позбавити ОСОБА_2 прав
власності на квартиру АДРЕСА_1; визнати
за ним право власності на вищевказану
квартиру та стягнути із ОСОБА_2 на свою
користь судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що 12.07.2003
року зареєстровано шлюб між ним та
ОСОБА_2 Від спільного подружнього життя
вони дітей не мають.
З 2011 року шлюбні відносини між
ними припинені, спільне господарство
не ведеться. На даний час триває
судовий розгляд з питань розірвання
Далі зазначає, що за час
проживання у шлюбі за його власні кошти
була придбана однокімнатна квартира
АДРЕСА_1, яка оформлена на дружину та
зареєстрована за нею у Броварському
МБТІ. З підстав поділу майна подружжя у
заявлений спосіб змушений звернутися
до суду.
У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, дав пояснення
аналогічні фабулі позовної заяви.
Уточнив, що спірна квартира була
придбана за час перебування у шлюбі,
однак за його кошти, так як
відповідачка не працювала та не дбала
про матеріальне забезпечення сім'ї.
Ринкова вартість квартири складає 550000
грн. Просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
повторно не з'явилася, про день і час
розгляду даної справи повідомлялася
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила, заяв про слухання даної
справи у її відсутності до суду не
Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим розглянути спір за
відсутності відповідача відповідно до
ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі
матеріалів справи постановити заочне
рішення.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна,
суд може відступити від засади
рівності часток подружжя за обставин,
що мають істотне значення, зокрема якщо
один із них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка, може бути збільшена, якщо з
нею, (ним) проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 12.07.2003 року
Рава-Руською міською радою
Жовківського району Львівської
області, актовий запис № 14
зареєстровано шлюб між сторонами по
даній справі, про що свідчить свідоцтво
про одруження серії НОМЕР_1, видане
12.07.2003 року.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
право власності від 17.01.2012 року
належить квартира АДРЕСА_1.

Вказана квартира є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
яка підлягає поділу з урахуванням
положень ст. 70 СК України. Вимоги
позивача про позбавлення відповідача
права власності на квартиру та
визнання за ним права власності на всю
спірну квартиру є необґрунтованими та
жодним чином не мотивовані з огляду на
принцип рівності часток дружини та
чоловіка у разі поділу майна подружжя,
а також недоведеності обставин щодо
належності вказаної квартири до майна,
що є особистою приватною власністю
позивача по даній справі. Посилання
позивача на ті обставини, що
відповідачка за час спільного
проживання не працювала та не дбала про
матеріальне забезпечення сім'ї є
недоведеними та жодним чином не
підтвердженими.

Виходячи з вимог ст. 70 СК України
та роз'яснень викладених в п.22- 25
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділу
підлягає все спільно набуте майно
подружжя в натурі між сторонами. У разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Враховуючи вищенаведені
обставини, суд приходить до висновку
про часткове задоволення заявлених
позовних вимог про поділ майна
подружжя.

З матеріалів справи вбачається,
що будь-яких судових витрат позивач по
даній справі не ніс, доказів, які б
підтверджували зазначені обставини у
матеріалах справи відсутні. Підстави
для їх відшкодування відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено судове рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Стягненню із
відповідача підлягає судовий збір на
користь держави в розмірі 1827 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 88, 2012-215, 224-228 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Поділити майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У порядку поділу майна подружжя
визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Броварський міськрайонний суд
Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
Н. П. Маценко