АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/451/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1915/14
Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М.
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Дряниці Ю.В.,

суддів: Карнауха П.М.,
Кривчун Т.О.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: представника позивача
Шокало Т.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк»

на рішення Козельщинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Драниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

Позивач 21 березня 2014 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 18021,32 грн. та судового збору в
сумі 243,60 грн., який направив до суду
засобами поштового зв'язку. Позовна
заява була отримана судом 27 березня 2014
року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 22
лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
та ОСОБА_2 було укладено договір №
plxrRX31580291 про надання споживчого кредиту
у розмірі 3840 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 1% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, щомісячної винагороди в
розмірі 92,16 грн. та одноразової
винагороди у розмірі 640 грн., з кінцевим
терміном повернення 22.02.2009 року.
Відповідно до умов договору, боржник
зобов'язувався щомісячно здійснювати
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається з заборгованості за
кредитом, відсотками, комісії та інших
витрат. Кредитні кошти відповідачем
належним чином не поверталися, а тому,
станом на 20 березня 2014 року
утворилась заборгованість на загальну
суму 18021,32 грн.

Рішенням Козельщинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року відмовлено в задоволенні
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, у зв'язку зі
спливом строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.
Посилається на те, що при ухваленні
рішення судом дана неправильна оцінка
встановленим обставинам справи,
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
та ОСОБА_2 було укладено
кредитно-заставний договір № plxrRX31580291
про надання кредиту у розмірі 3840 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом,
щомісячної винагороди в розмірі 92,16
грн. та одноразової винагороди у
розмірі 640 грн., з кінцевим терміном
повернення 22.02.2009 року.

Договір складається із Заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(СТАНДАРТ) та Тарифів, на що
позичальником дана відповідна згода,
яка власноручно підписана (а.с.5).

Відповідно до розділів 4 та 5 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт)
визначено порядок розрахунків та
відповідальність сторін.

Термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (п.5.5. Умов).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
спеціальна по позовній вимозі про
стягнення пені - один рік (ст.ст. 257,258 ЦК
України). Статтею 259 ЦК України
визначено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

У заяві на отримання кредиту вказано,
що боржник ознайомився та згодний із
умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»
(Стандарт), які були надані йому у
письмовій формі, своїм підписом
підтвердив факт про надану йому повну
інформацію про умови кредитування.
Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту, терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюються
сторонами тривалістю 5 років. З даним
пунктом умов боржник погодився, про що
свідчить його підпис на заяві та
вказаний пункт недійсним не визнано.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно статті 526
ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлений договором строк, як
закріплено нормами статей 526, 530 ЦК
України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень та
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою. Для обчислення
позовної давності застосовуються
загальні положення про обчислення
строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК
України. При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, як з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом
цієї норми початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу та
обраховуватися по кожному черговому
платежу окремо.

Зазначена правова позиція
сформульована в постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі № 6-116цс13.

Згідно заяви позичальника (а.с.5),
боржник зобов'язувався щомісячно
здійснювати погашення заборгованості
за кредитом, яка складається з
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісії та інших витрат.
Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з 1
по 5 число кожного місяця позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 273,22 грн.

Відповідно до Заяви позичальника та
пунктів 3.2.5, 3.2.2. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), погашення
заборгованості здійснюється шляхом
внесення коштів на картку клієнтом або
шляхом списання коштів з дебетової
картки, позичальник доручає Банку
здійснювати договірне списання коштів
та зобов'язується погашати кредит у
порядку та строки відповідно до Заяви.

Відповідно до умов кредитного договору
вбачається, що погашення
заборгованості повинно здійснюватися
позичальником щомісячно з 01 по 05 число
кожного місяця в період дії договору з
22 лютого 2007 року по 22 лютого 2009 року.

ЦК України не передбачено заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Нормами статті 267 ЦК України визначено,
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Місцевий суд, застосовуючи наслідки
спливу позовної давності, врахував
правову позицію, висловлену Верховним
Судом України в постанові у справі №
6-101цс12 від 21.11.2012 року, відповідно до
якої позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою нею до винесення рішення
судом першої інстанції.

Як вбачається із звукозапису судового
засідання 06 травня 2014 року та Журналу
судового засідання від 06 травня 2014
року, відповідачка пояснила, що взяла
кредит на придбання TV та DVD марки «SUPRA»,
меблів - дивану і двох крісел. Погашення
кредиту здійснила спочатку лише
декілька разів, а потім, після того як
втратила роботу, припинила погашати
кредит. Після припинення погашення
кредиту, до неї приїхали представники
Банку та забрали телевізор і DVD в
рахунок погашення заборгованості,
меблі не забирали. В цьому ж судовому
засіданні відповідач заявила
клопотання про застосування наслідків
спливу строку позовної давності.

Відповідно до Заяви позичальника,
товарта/або інше майно Позичальника є
предметом застави та відповідно до п.
2.3., 2.4., 2.5. Умов забезпеченням
зобов'язань. Максимальний розмір
вимоги, яка забезпечується Предметом
застави, складає 6557,28 грн. Предмет
застави знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно оригіналу акту від 06 липня 2010
року (а.с.21), вбачається, що він
складений в с. Харченки (Козельщина),
підписаний боржником ОСОБА_2 і
представником ПАТ КБ «ПриватБанк»
Царінним О.М. та скріплений печатками
Банку. Відповідно до даного акту про
передачу заставного майна на
відповідальне зберігання, вбачається,
що боржник передав, а представник
ПриватБанку прийняв заставне майно на
відповідальне зберігання в наступному
складі: 1. TV марки «SUPRA»; 2. DVD марки «SUPRA»
за кредитом, який було видано
Позичальнику, який порушив свої
договірні зобов'язання і має
прострочену заборгованість. У випадку
непогашення наявної заборгованості т
залишку за кредитом в строк до 25 липня
2010 року, Позичальник доручає
ПриватБанку передати на реалізацію
заставне майно, за ціною, визначеною
незалежним оцінщиком, а виручені від
реалізації засоби за вирахуванням
витрат на проведення оцінки майна,
направити на погашення заборгованості.

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апелянта щодо кінцевого строку
договору № DNH4KP89961168, оскільки даний
договір не є предметом спору. Предметом
спору в даній справі є кредитний
договір № plxrRX31580291.

Також із наданої апеляційному суду
виписки по рахунку ОСОБА_2 не
вбачається якого саме кредитного
договору вона стосується.

Окрім того, колегія суддів не бере до
уваги твердження апелянта, що строк
позовної давності перервався
вчиненням боржником у вересні та
грудні 2011 року дії по погашенню
заборгованості, враховуючи пояснення
відповідача в судовому засіданні та
передачу відповідачем Банку товару з
подальшим правом його реалізації для
погашення заборгованості, що
підтверджується оригіналом акту від 06
липня 2010 року (а.с.21).

Належних, допустимих та беззаперечних
доказів, що відповідач особисто внесла
грошові кошти у вересні та грудні 2011
року на погашення заборгованості,
позивачем суду не надано, а тому
колегія суддів вважає, що відсутні
підстави для застосування норм статті
264 ЦК України.

Твердження Банку в апеляційній скарзі
про те, що відповідач користується
грішми Банку починаючи з 2006 року, до
уваги не береться, оскільки,
кредитно-заставний договір на
придбання конкретно визначених
товарів було укладено 22 лютого 2007 року.
Будь-які зобов'язані, які виникли між
сторонами в інший термін, не стосуються
предмету спору в даній справі, а тому не
підлягають аналізу.

Враховуючи, що доводи апеляційної
скарги в більшості стосуються інших
обставин, не пов'язаних з укладеним
кредитно-заставним договором №
plxrRX31580291 від 22.02.2007 року з кінцевим
терміном 22.02.2009року, то колегія суддів
критично до них відноситься.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд,
правильно встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права, врахувавши
правові позиції Верховного Суду
України.

Висновки місцевого суду зроблені на
підставі повного, всебічного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка. Розгляд
справи проведений з дотриманням
принципу змагальності та
диспозитивності, а оцінка доказів
здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК
України.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції. Наведені в апеляційній
скарзі доводи фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновками суду першої інстанції та з
їх оцінкою, а тому не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
місцевим судом норм матеріального і
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів приходить до висновку,
що при вирішенні спору по суті місцевим
судом були вірно враховані та
застосовані норми матеріального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Козельщинського районного
суду Полтавської області від 06 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Карнаух П.М.

(підпис)
Кривчун Т.О.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.