АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7494/2014
Головуючий у І інстанції - Коваль О.А.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Онищенко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 14 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
захист честі, гідності та ділової
репутації,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до суду з
зазначеним позовом до відповідача,
який в подальшому уточнили, мотивуючи
свої вимоги тим, що відповідачем,
ніби-то від імені колективу
Укрморрічінспекції, 19.06.2013 року на
адресу Адміністрації Президента
України, Генеральної прокуратури
України, Служби безпеки України,
Міністерства інфраструктури України
та Національного агентства України з
питань державної служби направлено
скаргу, в якій викладено, а відтак
розповсюджено негативну та
недостовірну інформацію, яка ганьбить
та принижує їх честь, гідність та
ділову репутацію, паплюжить їх добрі
імена, як громадян України та державних
службовців, які займають керівні
посади в низці структурних підрозділів
Державної інспекції України з безпеки
на морському та річковому транспорті
Укрморрічінспекція, а саме:

«… ОСОБА_3 … ним, постійно не
забезпечується виконання доручень та
завдань Президента України, Кабінету
Міністрів України, Законів України, що
стосуються забезпечення безпеки
судноплавства та здійснення
державного нагляду (контролю) за
безпекою на морському та річковому
транспорті.»

«… постійно, під психологічним тиском,
звільняються Головою
Укрморрічінспекції ОСОБА_3, у разі
невиконання його особистих доручень.»

«Постійно відбувається незаконна
реорганізація Укрморрічінспекції…»

«…у некомпетентних начальника
управління кадрової роботи ОСОБА_7,
заступника начальника управління
ОСОБА_2, та в.о. начальника Управління
правового забезпечення ОСОБА_4, які
паплюжать честь та гідність державного
органу влади та держави України.»

«Заробітна плата та премії окремих
«преданных» працівників
Укрморрічінспекції …(ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_8), яка безпідставно
нараховується.»

«ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4
постійно зловживають службовим
становищем, що призвело до обурення
колективу та його звернення до
заінтересованих органів державної
влади.»

Вказані твердження позивачі просять
визнати недостовірними та такими, що
підлягають спростуванню, оскільки
завдають шкоди їх честі, гідності та
діловій репутації, шляхом зобов'язання
ОСОБА_6 проінформувати у письмовій
формі Адміністрацію Президента
України, Генеральну прокуратуру
України, Службу безпеки України,
Міністерство інфраструктури України
та Національне агентство України з
питань державної служби про те, що
інформація, наведена у скарзі від 19.06.2013
року, не відповідає дійсності, є
неправдивою.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 14 квітня 2014 року
позовні вимоги залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, вказуючи на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянта підтримав
авпеляційну скаргу, просив її
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_6 та її
представник просили апеляційну скаргу
відхилити , а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого
рішення, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав

Судом встановлено, що скарга від 19.06.2013
року із текстом, який позивачі вважають
таким, що містить негативну та
неправдиву інформацію, яка порочить їх
честі, гідність та ділову репутацію,
було направлено на адресу
Адміністрації Президента України, яка
в свою чергу на запит суду, повідомила
про те, що її було перенаправлено для
розгляду до компетентного органу, а
саме Міністертсву інфраструктури
України листом від 02.07.2012 року за №
22/062520-26. Також скаргу було направлено до
Генеральної прокуратури України, яка
вказану скаргу направила за належністю
також до Міністертсва інфраструктури
України листом від 05.07.2013 року за №
07/2/1-19281-13. Було її направлено і до
Національного агентства України з
питань державної служби, яка повернула
її адресатам для належного оформлення
відповідно до вимог Закону України
«Про звернення громадян». До Служби
Безпеки України, згідно їх відповіді
від 25.02.2014 року за № 51/12-1573 така скарга
не надходила.

Вказана скарга надходила до
Міністерства інфраструктури України,
яке за відповідним наказом проводило
перевірку зазначеним у ній фактам, за
результатом якої 12.07.2013 року складено
Акт, з якого вбачається, що при
здійсненні такої перевірки
Укрморрічінспекції було виявлено ряд
порушень діючого законодавства,
зокрема, в дотриманні розпорядку
робочого дня; щодо кадрових питань,
таких як призначення на посади
виконуючих обов'язків керівників та їх
заступників без дотримання
встановлених законодавством процедур
та за відсутності у штатних розписах
організації таких посад, як
«виконуючий обов'язки», тощо;
передчасне присвоєння рангів з
встановленням відповідної доплати,
надбавки за вислугу років, за знання та
використання в роботі іноземної мови,
доплату за науковий ступінь,
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань;
переведення працівників на вищі посади
без дотримання певних законодавчих
умов та навпаки переведення працівника
на нижчеоплачувану роботу без
збереження її попереднього середнього
заробітку; невідповідність проведення
конкурсу на заміщення вакантної посади
- самій посаді, на яку в подальшому
особа призначалась; порушення порядку
прийняття на державну службу;
порушення в нарахуванні заробітної
плати та премій окремим працівникам
Укрморрічінспекції, зазначених в цьому
акті, серед яких і деякі позивачі;
встановлено за період з 03.03.2013 року по
08.07.2013 року швидку плинність кадрів
Укрморрічінспекції.

Сама скарга складена ніби-то від
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13.,ОСОБА_14, ОСОБА_15, тощо. Прізвище
відповідача в ній не зазначено.

Підписи від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_14
виконані не ними.

Відповідно до ст.. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
таабо членів її сім ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
достовірних даних про поширення
інформації саме відповідачем позивачі
не надали.

Висновок експерта КНДІСЕ від 12.08.2013
року ( а.с. 128-135) свідчить лише про те, що
підпис від імені ОСОБА_14 на другому
аркуші скарги виконаний ОСОБА_6, а не
самим ОСОБА_14, однак, на думку колегії
суддів, зазначена обставина не
свідчить, що відомості були поширені
саме ОСОБА_6, а не іншою особою.

У п.16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009 року № 1
«Про судову практику про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» зазначено , що
відповідно до ст.. 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Суди
повинні мати на увазі, що у випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити цю
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки в такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
ст.. 40 Конституції України, а не
поширення недостовірної інформації.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати , чи є вона
фактичним твердженням чи оціночним
судженням.

Відповідно до ст.. 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків,, які
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності і спростувати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що особа,
яка направила скаргу від імені
колективу до Президента України,
Генерального прокурора України ,
Голові служби безпеки України
висловила в ній свою думку, інформацію ,
критичну оцінку дій позивачів як
державних службовців та просила її
перевірити уповноваженими на те
органами та посадовими особами, а тому
така інформація не може бути визнана
такою, що ганьбить честь , гідність та
ділову репутацію позивачів.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно з 'ясував обставини
справи, зібраним доказам дав належну
оцінку та прийшов до правильного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України
, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити .

Рішення
Святошинськогорайонного суду м.Києва
від 14 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: