Провадження № 2/638/1045/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Дзержинський районний
суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді
Шишкіна О.В.,

секретарів -
Підлипенського Д.В., Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Дзрежинського районного суду із
позовом до відповідача, у якому просить
суд Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Свою заяву позивач вмотивовує тим, що
позивач є власником квартири, набула на
неї право власності за договором
купівлі-продажу від 03.06.2008 року.
Відповідач, колишня дружина брата
позивача, була зареєстрована у
квартирі після її придбання та разом із
братом позивача у ній проживала. У 2012
року фактично вказані шлюбні відносини
припинено, у зв'язку із чим відповідач у
вказаній квартирі фактично не
проживає.

Позивач із представником у судове
засідання з`явились, позов підтримали
та наполягали на його задоволенні.
Відповідач та представник у судове
засідання не з`явились, про причини
неявки суд не повідомлений. Позиція
щодо невизнання позову висловлювалась
представником відповідача у
попередніх судових засіданнях, а також
письмовими запереченнями до позову,
які містяться у матеріалах справи.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснив, що знає батька позивача
та її брата, оскільки є їх сусідом,
відповідача по справі не знає та не
бачив, акт про не проживання
відповідача підписував один раз - 17
червня 2013 року.

Вислухавши позиції сторін, показання
свідків та дослідивши матеріали
справи, суд доходить висновку про
обґрунтованість позовних вимог
керуючись наступним.

Позивач є одноособовим власником
квартири АДРЕСА_1. Право власності
позивачем набуто на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 03.06.2008
року. Згідно пояснень позивача, з метою
придбання цієї квартири, нею був
оформлений кредитний договір та
договір іпотеки, предметом якого є ця ж
квартира.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України (з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України) члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються житловим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником, якщо така укладена.

Зареєстрованими на момент розгляду
справи у спірній квартирі ОСОБА_4, брат
позивача, ОСОБА_5, батько позивача, а
також ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Відповідач у спірній квартирі не
проживає з 2012 року, що підтверджується
показаннями свідка ОСОБА_3 та
матеріалами справи.

Крім того, факт не проживання
відповідача за місцем реєстрації
частково визнано її представником.

З урахуванням показань свідка, надані
позивачем акти не проживання
відповідача за місцем реєстрації (а.с.
15-16) суд не приймає у якості доказів на
підставі ч.1 ст.59 ЦПК України.

Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено
збереження права користування житлом
лише для членів сім'ї, які припинили
сімейні відносини з власником
квартири, при умові збереження права
власності на будинок (квартиру) цього ж
власника, тобто при незмінності
власника майна.

В судовому засіданні було встановлено,
що з 2012 р. і по теперішній час
відповідач в кватирі не проживає. З
цього часу вона в помешканні не
з'являлися, вселятись не намагалися,
претензій не пред'являла.

В силу того, що відповідач прописана в
квартирі, але в ній не проживає, позивач
не може в повній мірі володіти,
користуватись та розпоряджатись
квартирою та змушений оплачувати
вартість комунальних послуг і за
відповідача.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Застосування ст.ст. 71, 72 ЖК України до
розглядуваних правовідносин судом
визнається доцільним з урахуванням
положень ст.8 ЦК України, ч.8 ст.9 ЦПК
України.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 2 від 12.04.1985 року Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України визначено, що у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.

Коли відсутній повернувся на жилу
площу за згодою членів сім'ї, його не
можна вважати таким, що втратив право
на жилу площу. Якщо ж він вселився в
жиле приміщення всупереч волі членів
сім'ї і був відсутнім понад встановлені
строки без поважних причин, то суд
вправі визнати його таким, що втратив
право на жилу площу. Коли в жилому
приміщенні не залишалися члени сім'ї
особи, яка була відсутня, його
повернення в це приміщення до часу
розгляду спору в суді є істотною
обставиною, але вона не може бути
безспірною підставою до відмови в
позові, а повинна оцінюватись у
сукупності з іншими обставинами.

Підстав поважності причини не
проживання відповідача за місцем
реєстрації відповідачам та його
представником не наведено.

Таким чином, відповідачі без поважних
причин не проживають в квартирі більш
ніж шість місяців та можуть бути
визнані втратившими право
користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею
в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя (підпис)

Згідно оригіналу. Суддя: