АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1][2]

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі: головуючого -
Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 21 березня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ
«УкрСиббанк») звернулося до суду з
вказаним позовом, в якому просило
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 від 28
грудня 2007 р. у розмірі 145054 грн.26 коп., з
яких: заборгованість по кредиту та
відсоткам - 132624,37 грн.; заборгованість
по пені в сумі 12 429,89 грн., а також
відшкодувати судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 28
грудня 2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», назву якого було змінено
на ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 від 28
грудня 2007 р. Відповідно до умов
вказаного договору банк надав
відповідачу кредит на загальну суму 108
000 грн. терміном до 29 грудня 2014 року зі
сплатою відсотків у розмірі 13% річних
за час фактичного користування
кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за вказаним
кредитним договором, 28 грудня 2007 року
між позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №170895, за яким остання
зобов'язалася відповідати у повному
обсязі за невиконання ОСОБА_1 своїх
зобов'язань, що виникли з кредитного
договору.

У зв'язку з невиконанням відповідачами
взятих на себе зобов'язань, 14.07.2009 р.
банк на адресу відповідачів надіслав
вимоги №135-27/54, №135-27/55 про дострокове
повернення кредиту, які останніми були
проігноровані, заборгованість по
договору не погашена, що стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 21 березня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 146504
грн. 80 коп. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»,
з посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 21 березня 2014 року та ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі. Свої доводи
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції не були досліджені та
прийняті до уваги докази, надані
позивачем на підтвердження своїх
позовних вимог, зокрема, довідку -
розрахунок заборгованості за
кредитним договором №0 від 28
грудня 2007 року та копії вимог про
дострокове повернення кредиту. В
тексті позовної заяви не зазначено про
укладення додаткової угоди до
вказаного кредитного договору,
оскільки додаткова угода до цього
кредитного договору не укладалася.
Відсоткова ставка не змінювалася та
становила 13% річних.

Додаткова угода №1, яка була долучена
ОСОБА_2 до матеріалів справи,
стосується іншого кредитного договору
№0 від 28 грудня 2007 року.

За таких обставин висновок суду про те,
що внаслідок укладення додаткової
угоди збільшився обсяг
відповідальності поручителя, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука є припиненою, є помилковим.

В судовому засіданні представник ПАТ
«УкрСиббанк» Лісовський С.В.
апеляційну скаргу підтримав та
просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_4 просять апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
грудня 2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», назву якого змінено на
ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0.

В цей же день, 28 грудня 2007 року, до
вказаного договору було укладено
додаткову угоду №1 (а.с.31).

28 грудня 2007 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №170895, за яким остання
зобов'язалась відповідати перед
кредитором за невиконання ОСОБА_1 усіх
його зобов'язань, що виникли з договору
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу № 0
від 28 грудня 2007 року.

Ухвалюючи рішення про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з боржника ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що отримавши кредитні
кошти на умовах укладеного кредитного
договору, останній не виконує свої
зобов'язання щодо щомісячного
погашення заборгованості по кредиту та
нарахованим відсоткам, що призвело до
виникнення заборгованості у
визначеному позивачем розмірі.

Судове рішення в цій частині сторони не
оскаржують, а тому воно не є предметом
апеляційного розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позову до
відповідача ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що внаслідок
укладення додаткової угоди 28 грудня 2007
року до кредитного договору № 0
від 28 грудня 2007 року та додаткової
угоди від 12 січня 2009 року до кредитного
договору №0 від 28 грудня 2007 року
процентна ставка за використання
кредитних коштів була підвищена з 13%
річних до 60% річних.

Оскільки доказів отримання згоди
поручителя на зміну зобов'язання -
збільшення процентної ставки за
користування кредитом з 13% річних до 60%
річних, внаслідок чого збільшується
обсяг її відповідальності, суду не
надано, суд дійшов висновку про
припинення поруки відповідно до ч. 1ст.
559 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, оскільки він не
відповідає фактичним обставинам
справи та наданим доказам.

Частиною 1 ст.559 ЦК України встановлено,
що порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за кредитом,
наданогопозивачем, процентна ставка за
кредитним договором не збільшувалась,
та залишалась протягом всього часу на
рівні 13% річних.

Додаткова угода №1 до договору про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 від 28
грудня 2007 року укладена в день
укладення договору поруки - 28 грудня 2007
року.

Враховуючи викладене, підстави вважати
про необізнаність поручителя з
положеннями кредитного договору з
урахуванням додаткової угоди №1 до
нього відсутні.

Наявна в матеріалах справи додаткова
угода №1 від 12 січня 2009 року ,
відповідно до умов якої сторони
домовились про встановлення з 12 січня
2009 року процентної ставки по строковій
сумі основного боргу в розмірі 30%, а за
користування кредитними коштами понад
встановлений строк - в розмірі 60% ,
правового значення для вирішення
даного спору не має, оскільки вона
укладена до іншого кредитного договору
№ 0.

З урахуванням зібраних по справі
доказів в їх сукупності колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду в
частині відмови в задоволенні позову
до поручителя з підстав припинення
поруки відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України
не відповідає обставинам справи та
вимогам закону, а тому в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Зі змісту договору поруки вбачається,
що строк її припинення не встановлено,
тому згідно з вимогами вищевказаних
норм матеріального права, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково не пред'явить
вимоги до поручителя.

Отже підставою для припинення договору
поруки може бути недотримання
кредитором строку звернення до суду з
вимогою до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи,
Акціонерний комерційний інноваційний
банк «УкрСиббанк» в порядку досудового
врегулювання спору запропонував
відповідачам протягом тридцяти днів з
моменту отримання вимоги від 14.07.2009
року, достроково сплатити
заборгованість по поверненню
кредитних коштів та сплаті процентів
за користування кредитом (а.с.45,46).

Про направлення вказаних вимог на
адресу відповідачів позивач
посилається в позовній заяві (а.с.4) та
вказана обставина є доводами
апеляційної скарги.

Доказів звернення банку з вимогою до
поручителя протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання, з урахуванням
реалізації права на дострокове
повернення кредиту, матеріали справ не
містять. За таких підстав, у
відповідності до ч. 4 ст.559 ЦК України,
порука припинилась.

Суд першої інстанції зазначених
обставин і вимог закону не врахував,
внаслідок чого помилково відмовив в
задоволенні позову з підстав ч.1 ст.559 ЦК
України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність частково задоволення
апеляційної скарги, скасування рішення
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову з
підстав ч.4 ст.559 ЦК України.

Керуючись ст. 303,307,309,316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнитичастково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 21 березня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/6123/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
НовакА.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.