Провадження № 2/521/2665/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.,

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Одеська
залізниця», Пасажирське вагонне депо
«Одеса-Головна» ДП «Одеська
залізниця», третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
в.о. начальника пасажирського
вагонного депо «Одеса-Головна» ДП
«Одеська залізниця» - Кричун Віктор
Петрович про поновлення на роботі,
стягнення незаконно утриманих при
звільненні грошових коштів, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди та
судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Малиновського
районного суду м. Одеси з позовом до
Державного підприємства «Одеська
залізниця», Пасажирське вагонне депо
«Одеса-Головна» ДП «Одеська
залізниця», третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
в.о. начальника пасажирського
вагонного депо «Одеса-Головна» ДП
«Одеська залізниця» - Кричун Віктор
Петрович про поновлення на роботі,
стягнення незаконно утриманих при
звільненні грошових коштів, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди та
судових витрат.

В ході розгляду справи позивач надав
суду уточнену позовну заяву та заяву
про збільшення позовних вимог, в якій
просить визнати протиправним його
звільнення з посади провідника
пасажирських вагонів пасажирського
вагонного депо «Одеса-Головна»
Одеської залізниці на підставі наказу
№ 1230-ОС від 30.07.2012р. згідно до п.п. 1 ч.1 ст.
36 КЗпП України; поновити його на роботі
в Одеській залізниці в якості
провідника пасажирських вагонів
пасажирського вагонного депо
«Одеса-Головна» Одеської залізниці;
стягнути з Одеської залізниці на його
користь оплату за вимушеного прогулу у
сумі 48 026,54 грн.; допустити рішення про
поновлення ОСОБА_1 на роботі в Одеській
залізниці в якості провідника
пасажирських вагонів пасажирського
вагонного депо «Одеса-Головна» та про
стягнення з Одеської залізниці на його
користь заробітної плати за вимушений
прогул за один місяць, тобто у сумі 3 522,66
грн. до негайного виконання; стягнути з
Одеської залізниці на його користь
незаконно вилучену із його розрахунку
грошову суму у розмірі 9087,65 грн.;
стягнути з Одеської залізниці на його
користь компенсацію за спричинену його
незаконним звільненням, безпідставною
невиплатою розрахунку при звільнені та
затягуванням розгляду цивільної
справи про поновлення на роботі
моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень,
стягнути на його користь з Одеської
залізниці судові витрати у розмірі 14 500
грн.

При цьому в своїх письмових додаткових
поясненнях посилається на те, що він
працював на Одеській залізниці з 1983
року на посаді провідника
пасажирського вагону. З 15.06.2009 року
працював на посаді провідника
пасажирських вагонів на умовах
контракту № 169 строком дії до 15.09.2009
року, який був продовжений до 15.09.2013 р.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 зазначає,
що 30.07.2012 року від його імені на ім'я в.о.
начальника пасажирського вагонного
депо «Одеса-Головна» Одеської
залізниці - Кричуна В.П. була подана
заява про звільнення з роботи за п. 1 ч. 1
ст. 36 КЗпП України, але вказана заява
була написана рукою інструктора
ОСОБА_4, який підсів до його вагону
29.07.2012 р. на станції Котовськ. Вказаний
інструктор тривалий час залякував його
через те, що в його вагоні були виявлені
безквиткові пасажири, яких він взяв за
вказівкою начальника потягу, та
здійснював інший психологічний вплив,
через що ОСОБА_1 підписав чисті аркуші,
та було попереджено що на них буде
заява про надання чергової відпустки
та про надання відпустки без грошового
утримання.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали та
просили його задовольнити.

Представник відповідача Державного
підприємства «Одеська залізниця» в
судовому засіданні позов не визнав,
вважає його необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню, надав суду
мотивовані заперечення на позов.

Представник Пасажирського вагонного
депо «Одеса-Головна» ДП «Одеська
залізниця» в судовому засіданні позов
не визнав, вважає його необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню,
надав суду заперечення на позов.

Представник третьої особи - в.о.
начальника пасажирського вагонного
депо «Одеса-Головна» ДП «Одеська
залізниця» - Кричун Віктор Петрович в
судовому засіданні позов не визнав,
вважає його необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював
на Одеській залізниці з 1983 року на
різних посадах.

З 2009 року позивач працював у
Пасажирському вагонному депо
Одеса-Головна Одеської залізниці на
посаді провідника пасажирських
вагонів на умовах контракту.

15.06.2009 р. між Пасажирським вагонним депо
Одеса-Головна та ОСОБА_1 було укладено
контракт № 169, строком дії до 15.09.2009
року. Вказаним контрактом передбачені
строк дії, права, обов'язки, умови,
відповідальність та додаткові, крім
встановлених законом, підстави
дострокового його розірвання.

Так підпунктом „а" пункту 18 ст. 6
контракту передбачено, що додатковою
підставою припинення та розірвання
контракту є встановлення факту
перевезення безквиткових пасажирів та
надлишкової ручної поклажі.

Таким чином 15.06.2009 року при укладанні
цього контракту позивач був
ознайомлений з умовами контракту та
був з ними згоден.

15.09.2009 р. між Пасажирським вагонним депо
Одеса-Головна та ОСОБА_1 були укладені
додаткові угоди до контракту № 169 від
15.09.2009р., яким дію контракту було
продовжено до 15.09.2013 р, що свідчить про
те, що позивача задовольняли умови
контракту та він мав намір
продовжувати працювати на
запропонованих умовах.

Відповідно до пункту № 4 Протоколу
оперативної наради при в.о. начальника
пасажирського вагонного депо
Одеса-Головна від 30.07.2012 р. № ЛВЧД-3-16/349
було вирішено за порушення підпункту
„а" пункту 18 контракту (перевезення
безквиткових пасажирів) утримати з
заробітної плати причетних
працівників, згідно поданих заяв,
матеріальний збиток за перевезення
безквиткових пасажирів по території
Російської Федерації., в тому числі і з
ОСОБА_1

30.07.2012р. позивач подав в.о. начальника
пасажирського вагонного депо «Одеса -
Головна» заяву про звільнення та заяву
про утримання з його заробітної плати
штраф за допущене порушення 28.07.2012 р.

Наказом № ЛВЧДК-3-05/1230 від 30.07.2012 р. про
припинення трудового договору
(контракту) ОСОБА_1. було звільнено з
30.07.2012 р. за п. 1 ст. 36 КЗпП України.

06.08.2012р. ОСОБА_1 подав в.о. начальника
пасажирського вагонного депо «Одеса -
Головна» заяву про відкликання заяви
про звільнення.

В ході розгляду справи позивачем було
заявлено клопотання про проведення
судово-почеркознавчої експертизи,
зазначаючи, що обидві заяви про
звільнення та про надання згоди на
проведення грошового утримання з
заробітної плати подані на ім'я в.о.
начальника пасажирського вагонного
депо «Одеса - Головна» від його імені,
але виконані іншою особою.

Ухвалою суду від 14.11.2013р. по справі було
призначено судово-почеркознавчу
експертизу.

22.04.2014 р. на адресу суду надійшов
висновок від 11.04.2014 р. за № 6533/02
судово-почеркознавчої експертизи,
згідно якого вбачається, що «рукописні
записи, що починаються та закінчуються
словами: «Начальнику пасс.ваг.депо….»-
«контракту 30.07.12» в наданих заявах про
звільнення та про грошове утримання за
порушення - виконані не ОСОБА_1, а іншою
особою. Але підпис ОСОБА_1 розміщений на
заяві про звільнення - виконаний самим
ОСОБА_1, щодо підпису на заяві про
утримання, зазначено про неможливість
вирішення питання щодо належності
підпису ОСОБА_1 чи іншій особі.

Суд не може прийняти до уваги доводи
позивача, що його залякував якийсь
інструктор ОСОБА_4, бо у судовому
засіданні позивач не зміг пояснити
суду чи є інструктор його начальником і
чи підпорядковується він інструктору,
тобто чи міг він використовуючи свою
посаду психічно впливати на
волевиявлення позивача.

Тому враховуючи те, що підпис виконано
ОСОБА_1 говорить про його
волевиявлення, тим паче одразу після
звільнення як пояснив позивач він
забрав 03.08.2012 р. свою трудову книжку, а
вже після звільнення вирішив написати
заяву в якій відмовляється від своїх
заяв про звільнення і про утримання
грошей, і це говорить про те, що
позивачу було відомо що його звільнили
та ознайомили з наказом вчасно.

Згідно з п. 7.3 Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 27.12.2006
року № 1196, зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 04.04.2007
року № 310/13577 (з подальшими змінами та
доповненнями), провідник вагона
зобов'язаний перед подачею поїзда для
посадки пасажирів вивісити трафарет та
порядковий номер вагона, а після
зупинки вагона - своєчасно відкрити
двері та розпочати посадку пасажирів,
перевіряючи при цьому наявність
проїзних документів, їх відповідність
даті відправлення поїзда, номера
поїзда і вагона, ваги і розмірів ручної
поклажі встановленим нормам, а в разі
потреби - перевізні документи про
сплату ручної поклажі, що перевозиться
разом з пасажиром. Перевіряється також
наявність посвідчень на право
пільгового або безоплатного проїзду.
Пасажири без проїзних документів чи не
з дійсними проїзними документами з
прізвищем та ініціалами в проїзному
документі, які не відповідають даним
документа, що посвідчує особу, з ручною
поклажею більше встановлених норм та з
перевищенням розмірів, установлених
для ручної поклажі, у вагон не
допускаються.

Таким чином, позивач ОСОБА_1
зобов'язався самостійно, без наказів чи
прохань інших працівників залізниці, в
даному випадку начальника поїзду,
контролювати посадку пасажирів та вагу
(розміри) ручної поклажі, а відтак -
нести за це відповідальність.

Крім того, згідно п. 4 Контракту ОСОБА_1
зобов'язалася чесно і сумлінно
виконувати вимоги діючої Інструкції
провідника пасажирського вагону та
інших нормативних документів, що
регламентують порядок роботи
провідника пасажирського вагону.

Згідно п. 8.2.1. Інструкції провіднику
пасажирського вагона ЦЛ-0038 провідник
пасажирських вагонів несе
відповідальність за перевезення
безквиткових пасажирів та надлишкової
ручної поклажі.

Пунктами 18.6, 18.8 «Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом
України», № 1196 від 27.12.2006 р., зазначено,
що якщо під час здійснення контролю
поїзда виявлено пасажира без проїзного
документа або з безплатним проїзним
документом, але за відсутності у
пасажира документа, що підтверджує
право на таку пільгу, то він уважається
безквитковим і повинен сплатити штраф
та оплатити проїзд від станції посадки
до місця призначення. Якщо пасажир не
має грошей для оплати штрафу та
проїзду, то він повинен залишити поїзд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про
залізничний транспорт» встановлено, що
працівники залізничного транспорту
загального користування, які
здійснюють обслуговування пасажирів,
працевлаштовуються на підприємства
пасажирського залізничного транспорту
загального користування за
контрактною формою трудового договору.
Перелік категорій та посад працівників
залізничного транспорту, які працюють
за контрактною формою, затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 липня 1997 року № 764. До даного
переліку входить і посада провідника
пасажирського вагону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підстави, передбачені контрактом є
самостійною підставою припинення
трудового договору.

Згідно п. 18 Контракту встановлені
додаткові підстави припинення та
розірвання контракту, а саме
встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів та надлишкової
ручної поклажі.

Отже, судом встановлено, що позивачем
було порушено підпункт „а" пункту 18
(встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів) контракту № 169,
укладеного 15.09.2009 р., що є підставою для
припинення та розірвання контракту,
тому керівництво пасажирського
вагонного депо мало правові підстави
для розірвання трудового договору з
позивачем.

Суд вважає доведеним та таким, що не
заперечується позивачем, факт
перевезення безквиткових пасажирів,
чим було порушено вищенаведені Правила
та умови трудового контракту.

За п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами
припинення трудового договору є
підстави, передбачені контрактом.
Таким чином, при укладенні контракту
закон надає право сторонам
установлювати підвищену
відповідальність особи й додаткові
підстави для розірвання трудового
договору - контракту.

Відповідно до умов укладеного між
сторонами Контракту роботодавець має
право розірвати з власної ініціативи
контракт до закінчення терміну його
дії і звільнити працівника в разі
встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів або
надлишкової ручної поклажі. Зазначена
підстава дострокового припинення
трудового договору з ініціативи
уповноваженого органу управління
роботодавця є додатковою і самостійною
підставою, встановленою угодою сторін,
яка не передбачена нормами трудового
законодавства. При укладенні контракту
сторони скористалися своїм правом, у
відповідності до ч. 3 ст. 21 КЗпП України,
встановлювати додаткові підстави для
розірвання контракту.

Оскільки ж відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36
КЗпП України підстави, передбачені
контрактом, є самостійною підставою
припинення трудового договору,
положення щодо порядку застосування
стягнень та наявності вини, на що як на
підставу поновлення посилається
позивач, на спірні правовідносини не
поширюється.

Правова позиція суду підтверджується
Верховним Судом України в ухвалі від
09.06.2010 року по справі № 6-6884св10 при
розгляді справи за аналогічними
обставинами трудового спору.

В зв'язку з цим суд вважає, що порушень
трудового законодавства при
звільненні позивача Одеською
залізницею не допущено, а тому відсутні
підстави для поновлення його на роботі,
а відтак - відсутні підстави і для
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди та
судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 21, 36 КЗпП України, ст. 15 Закону
України «Про залізничний транспорт»,
«Правил перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України», № 1196 від 27.12.2006 р.,
ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства „Одеська
залізниця", Пасажирське вагонне депо
«Одеса-Головна» ДП «Одеська
залізниця», третя особа, що не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
в.о. начальника пасажирського
вагонного депо «Одеса-Головна» ДП
«Одеська залізниця» - Кричун Віктор
Петрович про поновлення на роботі,
стягнення незаконно утриманих при
звільненні грошових коштів, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди та
судових витрат - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: