Справа № 404/3725/13-ц
Номер провадження 2/404/3/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді -
Галагана О.В.,

при секретарі
- Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійним заповіту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у квітня 2013 року звернувся до
суду з позовом, яким просив визнати
недійсним заповіт ОСОБА_3, посвідчений
ІНФОРМАЦІЯ_4 року державним нотаріусом
другої Кіровоградської нотаріальної
контори ОСОБА_5.

Під час розгляду справи представник
позивача збільшила позовні вимоги,
додатково просила зобов'язати Другу
державну нотаріальну контору м.
Кіровограда вжити заходи щодо охорони
спадкового майна ОСОБА_3 - будинку
АДРЕСА_1 у м. Кіровограді (а.с.225-228).

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла
ОСОБА_3, яка є його та відповідача
матір'ю. Після її смерті відкрилася
спадщина, яка складається з будинку
АДРЕСА_1 у м. Кіровограді. В 2011 році
ОСОБА_3 складено заповіт щодо рівного
заповідання будинку між ним та
відповідачем, з яким мати його
ознайомила. Його впевненість у
розподілі будинку ґрунтується на тому,
що ним особисто було проведено значні
поліпшення до облаштування будинку,
проводились ремонти і благоустрій.
Відносини між ним та матір'ю були
родинні, теплі. ОСОБА_3 жила з ним у
Одесі місяцями і лише напередодні
смерті за вимогою брата, відповідача,
повернулася до м. Кіровограда. 19.12.2012
року він звернувся до Другої державної
нотаріальної контори м. Кіровограда
для оформлення права на спадщину,
державним нотаріусом йому було
повідомлено про наявність нового
заповіту, складеного ним особисто за
два дні до смерті матері, виключно на
користь відповідача. Мати після
операції, що була проведена 20.02.2012 року
із застосуванням наркозу страждала
раптовими провалами в пам'яті, близьких
не впізнавала, придбаним позивачем
телефоном не користувалася. Таким
чином, вважає, що складання
вищевказаного заповіту не відповідало
внутрішній волі спадкодавця, оскільки
вона знаходилась в хворобливому стані,
можливо під дією лікарських речовин
або під психологічним впливом, тому не
могла усвідомлювати результатів своїх
дій, наслідком чого стало складання
недійного заповіту.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали та
просили задовольнити з підстав в ньому
викладених.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що відносини їх
спільної з позивачем матір»ю - ОСОБА_3 у
останнього були натягнуті із-за не
можливості знайти спільну мову між нею
та його дружиною. Коли маму
прооперували 2012 року, вирішили, що вона
буде мешкати у них по черзі, проте коли
вона проживала у позивача виник
конфлікт його дружини з нею, остання
застосувала до неї фізичне насилля в
результаті чого біля трьох місяців
мати проживала у відповідача. Саме в
цей час у неї виник намір позбавити
позивача спадщини. Мати за місяць до
смерті наполягла на повернення додому
у місто Кіровоград, також хотіла
змінити заповіт. У Кіровограді
відповідач раз на неділю відвідував
матір, їй також допомагала соціальний
працівник, жінка біля 50 років, яку
найняла особисто матір. У п»ятницю,
коли її відвідував відповідач матір
повідомила, що заповіт нею змінено, а у
неділю вона померла. Обставини зміни
заповіту йому не відомі. Просив, як і
його представник у задоволені позову
відмовити в повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення позивача та
його представника, відповідача та його
представника, спеціаліста, допитавши
експерта, дослідивши матеріали справи
в їх сукупності, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть (а.с. 5).

Після її смерті відкрилась
спадщина на будинок АДРЕСА_1 в місті
Кіровограді.

Згідно архівної довідки від 09.04.2013
року, виданої Обласним комунальним
підприємством «Кіровоградське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації», право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за
архівними даними реєстрових книг
Обласного комунального підприємства
«Кіровоградське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» належало:
ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини на підставі
свідоцтва про право власності від
28.08.1971 року, виданого Відділом
комунального господарства виконавчого
комітету Кіровської районної ради;
ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини на підставі
договору дарування від 02.12.1982 року за №
2-2253, посвідченого третьою
Кіровоградською державною
нотаріальною конторою; ОСОБА_3 у
розмірі 1/3 частини на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
20.06.1991 року за № 2-1889, посвідченого
третьою Кіровоградською державною
нотаріальною конторою (а.с. 9).

Згідно відповіді № Л-837-7 від 25.09.2012
року начальника Головного управління
юстиції у Кіровоградській області на
звернення ОСОБА_3 повідомлено наступне,
що відповідно до розділу І глави 1
пункту 2 Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 року № 296/5 та на прохання
ОСОБА_3, державним нотаріусом Другої
Кіровоградської державної
нотаріальної контори ІНФОРМАЦІЯ_4 року
о 14:00 год буде здійснено виїзд за межі
приміщення Другої Кіровоградської
державної нотаріальної контори за
місцем проживання ОСОБА_3 для
встановлення дійсних намірів на
вчинення нотаріальної дії, розуміння
її значення і правових наслідків та у
разі відсутності будь-яких сумнівів -
її вчинення (а.с. 25).

Відповідно до свідоцтва на право
власності на будівництво від 28.08.1971
року, посвідченого Відділом
комунального господарства виконавчого
комітету Кіровоградської Ради
депутатів трудящихся, домоволодіння в
м. Кіровограді по АДРЕСА_1 дійсно
належить ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на
праві приватної власності. Свідоцтво
видане на підставі рішення
Кіровоградського міськвиконкому від
26.08.1971 року за № 1464 (а.с. 26).

Відповідно до заповіту від 01.03.2004
року, зареєстрованого в реєстрі за №
5-165 та посвідченого державним
нотаріусом Другої Кіровоградської
державної нотаріальної контори ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла ОСОБА_2 - 2/3
частини та ОСОБА_1 - 1/3 частини від
всього свого майна, де б воно не було і з
чого б воно не складалось, і взагалі,
все те, що їй належатиме на день її
смерті та все те, на що вона законом
матиме право (а.с. 28).

Відповідно до заповіту від
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, зареєстрованому в
реєстрі за № 2-303 та посвідченого
державним нотаріусом Другої
Кіровоградської державної
нотаріальної контори ОСОБА_12, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, усі свої права та
обов'язки, які їй належать на момент
складання цього заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть належати
їй у майбутньому та все її майно, де б
воно не було і з чого б воно не
складалось, і взагалі все те, що їй буде
належати на день смерті і на що вона за
законом матиме право (а.с. 39).

Під час розгляду даної справи були
допитані наступні свідки.

Свідок ОСОБА_2, пояснила, що знала
ОСОБА_3 багато років, доглядала за
будинком, коли вона проживала в Одесі.
Зрідка спілкувалась із нею по телефону,
вона постійно скаржилась на
відповідача, розповідала, що роблять
якісь уколи, що після них вона весь час
спить. 02 вересня приїхала в м.
Кіровоград була в здоровому глузді.
Після повернення ОСОБА_3 до Кіровограду
вона прийшла до неї, постукала у вікно,
але ОСОБА_3 її не пустила в будинок,
розмовляла з нею через вікно,
стверджувала, що в неї вкрали 400 грн.,
які залишив її син ОСОБА_2. Після цього
залишивши ключі та документи вона
пішла. Більше до смерті заповідачки з
нею не спілкувалась.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що знала
ОСОБА_3, практично щоденно спілкувалась
із нею по телефону, коли та перебувала в
Одесі. Заповідачка скаржилась на дітей,
особливо на ОСОБА_2. Але у вересні
свідок захворіла і не змогла
відвідувати її особисто. Тоді прямі
телефонні розмови перервалися, трубку
брала якась дівчина, казала, що ОСОБА_3
спить і будити вона її не буде. Тоді
свідок почала дзвонити двічі на день -
зранку і ввечері - результат той самий.
Лише одного разу їй вдалося почути
кволий голос заповідачки, яка сказала,
що «я сплю, мені щось колють». Що і хто
робить уколи не пояснювала. У день
смерті останньої, зранку ІНФОРМАЦІЯ_3 р.
вона виїхала до неї, стурбована таким
станом речей, але коли їхала у
маршрутці подзвонила і їй відповіли, що
ОСОБА_3 померла. Сумнівається, що
заповідачка могла усвідомлювати свої
дії, оскільки спати цілий день не було
типовою поведінкою ОСОБА_3, яка до
хвороби була активна і багато
спілкувалась.

Свідок ОСОБА_16, пояснила, що, є дружиною
позивача, дійсно після операції по
домовленістю з відповідачем, вони
доглядали за матір'ю по 2 тижні. Потім
привезли на місяць до позивача, де мати
проживала у їх будинку разом із нею.
Поведінка заповідачки була
неоднорідна. Траплялися періоди
нормального спілкування, але ставалися
напади агресії щодо неї, вигадувала про
приховування невісткою речей, не
пам'ятала де вона знаходиться, дітей не
ображала. За 4 дні перед від'їздом до м.
Кіровограда телефонувала відповідачу,
розповідала, що вона на неї кричала та
била її. Приїхав відповідач і забрав
матір до себе. Три місяці мати була у
відповідача. В день смерті вона
телефонувала ОСОБА_3 але слухавку взяла
якась дівчина та повідомила, що остання
померла.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він та ОСОБА_5
виїжджав за адресою спадкодавця для
складання заповіту по АДРЕСА_1 в м.
Кіровограді у зв'язку з хворобою
останньої. Особу ОСОБА_3 було
встановлено, дієздатність перевірено.
Померла прочитала текст заповіту
вголос. Заповіт реєструється в той же
день.

Свідок ОСОБА_17, пояснила, що знала
ОСОБА_3, так як була її сусідкою, бачила
її часто. Близько 10 днів, коли не було
газу привозила їй їжу щоденно, близько
10-11 годин дня, спілкувалась близько
години. Говорила із нею про бажання
змінити заповіт, казала, що заповість
ОСОБА_1 - акції (які акції не пояснила),
ОСОБА_2 - дім. В м. Кіровограді жила
місяць перед смертю. Вважає
заповідачку адекватною для свого віку.
За декілька днів до смерті мати
повідомила їй, що сусідка перестала
виходити у двір, потім дізналася, що
приїхав відповідач, а сусідка померла.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що
померла є його двоюрідною сестрою, що
був у заповідачки практично кожного
дня весь тиждень з моменту її приїзду і
за 3 дні до смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 p., вона
не постійно лежала, ходила, говорила,
спілкувались нормально, вважає, що була
при пам'яті і здоровому глузді.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що є
дружиною відповідача, що з 25-26 травня 2012
року її чоловік забрав матір від брата,
так як брат зателефонував та повідомив
щоб забирали, через скандал із
невісткою, дружиною брата. Заперечує
вияви агресії або неадекватності з
боку ОСОБА_3, у спілкуванні вона була
привітна у родині та із сусідами.
Ніяких ліків не приймала. Вважає що
заповідачка повернулася до м.
Кіровограда виключно через власне
бажання.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 29.11.2013 року призначено
по справі посмертну комплексну судову
психолого-психіатричну експертизу
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, проведення якої
доручено експерту психологу та
експерту психіатру комунального
закладу «Кіровоградська обласна
психіатрична лікарня» (а.с. 185-186).

Згідно акту № 610 від 17.12.2013 року
комунального закладу «Кіровоградська
обласна психіатрична лікарня», комісія
прийшла до висновку, що ОСОБА_3, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, психічним
розладом на момент підписання заповіту
від ІНФОРМАЦІЯ_4 року не страждала,
розуміла значення своїх дій та могла
керувати ними на момент підписання
заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Комісія
приходить до вискоку, що відповісти на
питання. Чи були у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
індивідуально-психологічні
особливості,
інтелектуально-мнестичної сфери,
критичних, прогностичних та
контролюючих функцій, які із
урахуванням віку, перенесених хвороб
(адемокарцинома сліпої кишки,
атеросклероз та судинна
енпефалопатія), вживання наркотичних
речовий у період проведеного
оперативного втручання, які могли
вплинути на поведінку і вільне
волевиявлення, усвідомлювати значення
своїх дій в момент посвідчення
заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_4 року?

Відповісти на питання наведені в
ухвалі про призначення експертизи, а
саме:

- Чи були у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
індивідуально - психологічні
особливості, інтелектуально -
мнестичноі сфери, критичних,
прогностичних та контролюючих функцій,
які із урахуванням специфіки й
складності соціально - правової
ситуації навколо заповідача, могли
вплинути на поведінку і вільне
волевиявлення в момент посвідчення
заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_4 року?

- Як вплинули індивідуально -
психологічні особливості ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахування ступеню
логічності і відповідності
підписаного заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_4
року попереднім внутрішньо сімейним
взаємовідносинам і об'єктивним
життєвим обставинам, на її здатність
розуміти значення своїх дій при
підписанні заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_4
року ? - не виявилось можливим (а.с. 195-197).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_19,
який є лікарем-психіатром
Кіровоградської обласної
психіатричної лікарні, та приймав
участь у проведені експертизи, як
лікар-доповідач, пояснив, що йому не
відомі випадки проведення
психологічної експертизи, після смерті
особи щодо якої така експертиза
повинна бути проведена. Також вказав,
що при проведенні посмертних
судових-психіатричних експертиз показ
свідків як правило до уваги експертами
не беруться, оскільки це суб»єктивне
відношення особи до сприйняття
оточуючої реальності іншою особою,
відтак до уваги беруться лише фактичні
обставини та докази, що як правило
становлять медичну документацію.
Рекомендував з приводу невисвітлених в
експертизі питань отримати
консультацію психолога на кшталт
можливості проведення такої
експертизи в Україні.

Представник позивача після допиту
експерта вказала, що нею не ставиться
під сумнів душевний стан ОСОБА_3 на час
підписання заповіту, проте вважає, що
на її волю був здійснений зовнішній
психологічний тиск, що і стало
причиною підписання заповіту нею,
проте поза її волі.

В судовому засіданні в якості
спеціаліста надав пояснення психолог
КОПЛ ОСОБА_20, який пояснив, що при
вирішенні питання про проведення
посмертної комплексної судової
психолого-психіатричну експертизи
ОСОБА_3, йому пропонували прийняти в ній
участь в якості експерта в частині
питань, що стосуються психологічного
стану заповідача на час підписання
заповіту, проте він відмовився
прийняти в ній участь за відсутності
вихідних даних необхідних для
відповіді на поставлені в ухвалі суду
питання. такими вихідними даними могли
бути психологічні характеристики,
психологічні обстеження, медичні
огляди психолога тощо. При цьому покази
свідків не мають значення при
проведені таких експертиз, оскільки їх
сприйняття поведінки інших людей не
дозволяє оцінити глибину їх
психологічного стану. Для визначення
психологічного стану людини на момент
події необхідна відправна точка для
аналізу, що відсутнє в матеріалах
справи. Не має значення для проведення
психологічних досліджень і дані лікаря
онколога, оскільки він не дає
психологічну характеристику, а
сприймає стан людини суб»єктивно не
розкриваючи її емоційний стан, тобто не
дає будь-яких даних для аналізу.
Спеціаліст вказав на неможливість
проведення психологічного експертного
дослідження з питань цього характеру
наведені в ухвалі суду про призначення
посмертної комплексної судової
психолого-психіатричну експертизи.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 06.11.2009 року
, № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правила статті
225 ЦК поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано недієздатною,
однак у момент вчинення правочину
особа перебувала в такому стані, коли
вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до статті 145 ЦПК
зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК. При розгляді справ за позовами про
визнання недійсними заповітів на
підставі статті 225, частини другої
статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145
ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі
сторін зобов'язаний призначити
посмертну судово-психіатричну
експертизу. Висновок такої експертизи
має стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

Для висновку суду щодо відмови в
задоволенні позовних вимог позивача є
безсумнівно висновок акту № 610 від
17.12.2013 року посмертної
судово-психіатричної експертизи
відповідно до якого ОСОБА_3, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, психічним розладом
на момент підписання заповіту від
ІНФОРМАЦІЯ_4 року не страждала,
розуміла значення своїх дій та могла
керувати ними на момент підписання
заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_4 року. При
цьому судом покази свідків не беруться
до уваги, оскільки вони або
заінтересовані у наслідках розгляду
справи і їх покази не відрізняються від
пояснень сторін у справі, тобто містять
протиріччя, або як у випадку з сусідами
не містять достатньої інформації.
Матеріалами справи не доведено, що
заповіт ОСОБА_3 підписаний проти
власної волі, або в стані в кому вона не
усвідомлювала значення своїх дій.
Судом досліджувались інші доводи та
докази позивача на обґрунтування
позову проте їх аналіз не дає підстав
до задоволення позову.

Не підлягає задоволенню вимога про
зобов'язання Другої державної
нотаріальної контори м. Кіровограда
вжити заходи щодо охорони спадкового
майна ОСОБА_3 - будинку АДРЕСА_1 у м.
Кіровограді, як з підстав відмови у
задоволенні основної вимоги, так із
підстав неможливості зобов»язання
юридичної особи вчинити дії, яка не
була стороною в розгляді справи.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог позивача, тому суд
відмовляє в стягненні на його користь
судових витрат.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд ,-

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання недійним заповіту -
відмовити.

Судові витрати залишити по фактично
понесеним.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда