Справа № 577/2479/14-ц
Провадження № 2/577/710/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року Конотопський
міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді
Кравченка В.О.,

при секретарі
Мирошниченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Конотопа
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Конотопський
міськвиконком, Управління
Держземагенства у Конотопському
районі про встановлення земельного
сервітуту,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому просить
встановити постійний безоплатний
земельний сервітут розміром 1 м на 13,12 м,
шляхом зобов"язання ОСОБА_2 на належній
їй земельній ділянці по АДРЕСА_1 не
встановлювати капітальної огорожі та
капітальних стін на відстані ближче 1
метра до стіни жилого будинку літера Б-1
по АДРЕСА_2 що має довжину 13,12 м і
прилягає до земельної ділянки
відповідачки по АДРЕСА_1. А також надати
позивачу доступ до будинку з метою
обслуговування та ремонту.

На обгрунтування вимог зазначає, що
земельна ділянка на якій розташований
будинок АДРЕСА_2 належить йому на праві
власності. По сусідству, на АДРЕСА_1,
знаходиться домоволодіння ОСОБА_2, яка
також є власником земельної ділянки.
Межа земельних ділянок проходить на
відстані 50 см від будинку позивача, що
провокує постійні сварки між
сторонами, оскільки не можуть знайти
порозуміння на предмет належного
обслуговування будівлі. Викладені
обставини і обумовили звернення до
суду з цим позовом.

Представник позивача за ордером і
угодою ОСОБА_3 підтримав вимоги і
наполягає на їх задоволенні з підстав
викладених вище.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечує
задоволенню вимог, при цьому
посилається на те, що ніколи не
перешкоджала ОСОБА_1 у ремонті
належного останньому будинку, до того ж
побудованого з порушенням будівельних
норм. На її переконання ОСОБА_1 бажає
незаконно заволодіти її земельною
ділянкою. Крім того, питання земельного
сервітуту не було предметом
досудового обговорення, а тому
звернення до суду з цим позовом є
передчасним.

Треті особи: Конотопський
міськвиконком, Управління
Держземагенства у Конотопському
районі надали відгуки в яких просять
розглядати справу без їх
представників, при винесенні рішення
покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників процесу
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов задоволенню не підлягає з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 98 Земельного Кодексу
України (далі по тексту ЗК) право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Згідно зі ст. 99 ЗК власники або
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати встановлення таких
земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на
велосипеді;

б) право проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху;

в) право прокладання та експлуатації
ліній електропередачі, зв'язку,
трубопроводів, інших лінійних
комунікацій;

г) право прокладати на свою земельну
ділянку водопровід із чужої природної
водойми або через чужу земельну
ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї
земельної ділянки на сусідню або через
сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної
водойми, розташованої на сусідній
земельній ділянці, та право проходу до
природної водойми;

е) право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному
шляху;

ж) право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд;

з) інші земельні сервітути.

За приписом ст. 100 ЗК сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).
Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Договір про встановлення
земельного сервітуту підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Судом встановлено і цей факт не
оспорюється сторонами, що позивачу на
праві власності належить будинок та
земельна ділянка розташовані по
АДРЕСА_2 а відповідачу - по АДРЕСА_1. Межа
земельних ділянок проходить на
відстані 50 см від будинку позивача, що,
на переконання останнього, позбавляє
його можливості належно обслуговувати
частину будинку, робити ремонт тощо і
викликає необхідність встановлення
запропонованого в позові земельного
сервітуту.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи, які досліджені
судом (а.с. 6-11,17 30-31)

Відмовляючи у задоволенні вимог суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 401 ЦК України (далі по
тексту ЦК) право користування чужим
майном (сервітут) може бути встановлене
щодо земельної ділянки, інших
природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій,
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут).

Згідно зі ст. 402 ЦК сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки.

Договір про встановлення земельного
сервітуту підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
для державної реєстрації прав на
нерухоме майно.

У разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

З аналізу положень статей 401, 402 ЦК
випливає, що земельний сервітут може
бути встановлений судом за позовом
особи, яка вимагає встановлення
сервітуту, у разі недосягнення
домовленості між цією особою та
власником (володільцем) земельної
ділянки.

Таким чином, закон вимагає від позивача
надання суду доказів того, що нормальне
використання належної йому
нерухомості, неможливо без обтяження
сервітутом чужої земельної ділянки.

При цьому слід довести, що задоволення
потреб позивача неможливо здійснити
яким-небудь іншим способом.

Отже, встановлюючи земельний сервітут
на певний строк чи без зазначення
строку (постійний), необхідно
враховувати, що метою сервітуту є
задоволення потреб власника або
землекористувача земельної ділянки
для ефективного використання як
ділянки, так і нерухомості
розташованої на ній, а умовою
встановлення є неможливість
задоволення такої потреби в інший
спосіб. Також слід чітко визначити
обсяг прав особи, що звертається
відносно обмеженого користування
чужим майном.

Крім того, земельний сервітут
здійснюється способом, найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлюється.

Підсумовуючи викладене суд приходить
до переконання, що позивач спочатку
повинен був звернутися до відповідача
з пропозицією про укладення договору
про земельний сервітут, у проекті якого
запропонувати чітки умови
використання земельної ділянки, а у
разі відмови укласти такий правочин -
звернутися до суду.

З матеріалів справи вбачається, і це
підтвердили учасники процесу, що
позивач не звертався до відповідача з
пропозицією укласти договір про
встановлення земельного сервітуту і
сторони не вирішували питання про
укладення такої угоди у встановленому
порядку. Отже, звернення ОСОБА_1 з
позовом до суду про встановлення
такого сервітуту є передчасним.

Крім того, суд звертає увагу, що позовні
вимоги про встановлення постійного
безоплатного земельного сервітуту
шляхом забов"язання відповідача на
належній останньому земельній ділянці
не встановлювати на певній відстані до
будівлі капітальної огорожі та
капітальних стін, тобто фактично не
вчиняти певних дій, при відсутності
вимог безпосереднього користування
чужою земельною ділянкою, не
охоплюється поняттям земельного
сервітуту в розумінні ст.98 ЗК України.

Також слід зазначити, що відповідно до
частини 3 статті 403 ЦК особа, яка
користується сервітутом, зобов'язана
вносити плату за користування майном,
якщо інше не встановлено договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

Частиною 3 ст. 101 ЗК передбачено право
власника чи землекористувача
земельної ділянки, щодо якої
встановлено сервітут, вимагати від
осіб, в інтересах яких встановлено
земельний сервітут, плату за його
встановлення, якщо інше не передбачено
законом.

Проте, позивачем не доведено
необхідності встановлення для нього
безоплатного земельного сервітуту, не
наведено обґрунтованих доводів, у
зв'язку з чим повинен бути встановлений
саме безоплатний сервітут.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що заявлений позов є передчасним,
безпідставним і необгрунтованим.

Керуючись: ст.ст. 98-101 ЗК України, 401-403 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212 ЦПК України,-

В И Р І
Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Сумської області
через Конотопський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення, а
для осіб, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
протягом того ж строку з дня отримання
копії рішення.

Суддя
Кравченко В.
О.