Справа № 357/4264/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що з 07.08.2004 року
перебуває з відповідачкою в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне
життя не склалося, оскільки вони мають
різні характери та погляди на життя,
між ними постійно виникали сварки, на
даний час шлюбні відносини фактично
припинені, за таких обставин позивач
вважає сумісне життя та збереження
шлюбу неможливим, а тому просить суд
шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги.

Відповідач після закінчення наданого
судом строку на примирення позов
визнала.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про задоволення позову з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що сторони по
справі з 07.08.2004 року перебувають в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується копіями свідоцтв про
шлюб, про народження дитини,
поясненнями сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини, примушування до припинення
шлюбних відносин чи до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність.

Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда чи інші
обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено і сторонами не
заперечується, що між ними дійсно
виникають сварки та непорозуміння, на
даний час вони проживають окремо,
спільного господарства не ведуть,
наміру зберігати сім'ю позивач не має.

За клопотанням відповідача судом
надавася сторонам строк на примирення
з метою збереження сім»ї, але це не
призвело до позитивних наслідків.

Враховуючи те, що збереження шлюбу
можливе тільки на почуттях взаємної
любові та поваги, взаєморозуміння та
взаємодопомоги, що є морально-правовою
основою шлюбу, при наявності бажання
обох сторін, суд вважає за можливе шлюб
між сторонами розірвати, оскільки за
таких обставин подальше збереження
шлюбу суперечило б інтересам позивача,
який не бажає поновлювати шлюбні
стосунки.

Відповідно до ст.113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Відповідач, яка змінювала прізвище при
реєстрації шлюбу, бажає залишити
прізвище -ОСОБА_2.

Згідно Закону України «Про судовий
збір» при зверненні до суду позивачем
сплачено 243 грн.60 коп. судового збору,
але ці витрати він залишає за собою.

Керуючись ст.ст. 24,56, 110, 111, 112,113 СК
України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 212-215
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 7 серпня 2004 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Білоцерківського міського
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 744, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити
прізвище - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко