Справа № 172/50/14-ц
Провадження № 2/172/136/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2014 року Васильківський районний
суд Дніпропетровської області

у складі: судді -Порох К.Г.

при секретарі - Джепка К.В.

за участі позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в сел.Васильківка, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4,третьої особи-Чаплинської
селищної ради

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на ті
обставини, що вона має на праві
приватної власності житлову квартиру
АДРЕСА_1. ОСОБА_5, її брат, протягом
тривалого часу проживає в Російській
Федерації, приїздив у щорічні
відпустки і проживав у даній квартирі.
В серпні 2012 року він вселив у квартиру
ОСОБА_4 - відповідачку по справі з
малолітньою дитиною, змінив замки на
вхідних дверях, викрав у неї
правовстановлюючий документ та
технічний паспорт на квартиру. З того
часу вона не має доступу до квартири, в
позасудовому порядку питання щодо
квартири з братом не вирішили.

12.09.2013року ОСОБА_5 уклав договір оренди
квартири з ОСОБА_4 Неодноразові її
звернення до відповідачки з вимогою
виселення результатів не дали. Вона не
має можливості користуватися належною
їй квартирою і посилаючись на ст. 317, 321
ЦК України просила усунути їй
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 виселивши відповідачку ОСОБА_4
з малолітньою дитиною із спірної
квартири, стягнути понесені судові
витрати.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні
вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, надіслала на ім'я суду
заперечення проти позову, де вказала,
що користувалася квартирою на правах
оренди, сплачувала всі комунальні
послуги за квартиру, виселилася 09
лютого 2014 року, коли дізналася про
існування договору купівлі-продажу на
ім'я ОСОБА_1 В квартирі нею зроблений
поточний ремонт. Просить не стягувати з
неї судові витрати, оскільки вона не
працює, є матір'ю -одиначкою дитини
ОСОБА_6, 2012 року, стоїть на обліку у
Васильківському управлінні праці та
соціального захисту, як
малозабезпечена сім'я.

Представник третьої особи - селищний
голова Чаплинської селищної ради
Манько О.М. в судовому засіданні
пояснила, що відповідачка ОСОБА_4
дійсно проживала в квартирі ОСОБА_1, на
даний час виселилася. ОСОБА_4 є матір'ю -
одиначкою, сама виховує малолітнього
сина ОСОБА_8, сім'я її є
малозабезпеченою. Просила суд не
стягувати з ОСОБА_4 судові витрати.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України та ст. 321 ЦК України, кожний має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, право
приватної власності є непорушним і
ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Також згідно ч.1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. При цьому, власник не
може бути обмежений у здійсненні свого
права власності, що слідує із ч. 1ст.321 ЦК
України.

Право власності ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 підтверджується договором
купівлі-продажу від 31 жовтня 2005 року
(а.с.5) та витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, згідно
якого позивачка по справі - ОСОБА_1 є
власницею спірної квартири (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач ОСОБА_1 як власник квартири є
належним позивачем по справі і
правомірно звертається за захистом
своїх прав до суду.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідачка не надала суду доказів, а
судом при розгляді справи не
встановлені підстави збереження
жилого приміщення за нею.

Таким чином суд встановив, що
відповідачка ОСОБА_4протиправно
проживає в квартирі АДРЕСА_1, що
належить позивачці ОСОБА_1, своїми
діями перешкоджає позивачеві у
здійсненні права власності, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, у порядку і розмірах,
вставлених законодавством .

Позивачем при зверненні до суду
сплачений судовий збір 243,60грн., які
необхідно стягнути з відповідача на
користь позивача (а.с.1).

Відповідно до ч.2ст.8 Закону
України"Про судовий збір", враховуючи
майновий стан сторони, суд може
зменшити розмір судового збору або
звільнити від його сплати.
Відповідачем ОСОБА_4 не надано суду
доказів на підтвердження майнового
стану, а тому суд не має законних
підстав для звільнення її від
стягнення на користь позивачки судових
витрат у справі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.3, 16, 316, 317, 319, 321, 391ЦК України, ст.ст. 3,
10, 11, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_4 та її малолітнього
сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

3.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати у справі: сплачений
судовий збір при зверненні до суду в
розмірі - 243грн.60коп. .

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
03березня 2014року.

Суддя: