Номер провадження: 22-ц/785/3870/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Драгомерецького
М.М., Парапана В.Ф.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою та ОСОБА_2 на
рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 11 лютого 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

встановила:

Позивач звернувся 20.11.2013 року до
суду з цим позовом, вказуючи, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 04.08.2006 року ОСОБА_2 (далі
Відповідач) 04.08.2006 року отримав кредит у
розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

При укладанні Договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої
зобов'язання за Договором та угодою
виконав в повному обсязі, а саме надав
Відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Договором.

Відповідач не надавав своєчасно
Банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, відсоткам,
а також іншим витратам відповідно до
умов Договору, що відображено у
розрахунку заборгованості за
договором.

Таким чином, у порушення умов
кредитного договору а також ст. ст. 509,
526, 1054 ЦК України, відповідач
зобов'язання за вказаним договором не
виконав.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та Банком
Договір, що підтверджується підписом у
заяві. Копії Умов та правил надання
банківських послуг Правил
користування платіжною карткою додані
до позовної заяви.

У зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 14.10.2013
року має заборгованість в сумі 24429,54
грн., яка складається з наступного:

- 3400,83 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 19389,21 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; а
також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 1139,50 грн. - штраф (процентна
складова).

Розрахунок суми заборгованості
доданий. (Розрахунок заборгованості
відображено з моменту надання та
отримання кредитної послуги.)

Відповідач продовжує ухилятись
від виконання зобов'язання і
заборгованості за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Виходячи з наведеного позивач
просив ухвалити рішення суду, яким
стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у
розмірі 24 429,54 грн. за кредитним
договором б/н від 04.08.2006 року, а також
понесені судові витрати.

Представник позивача за
довіреністю Ковбасюк І.О. в судове
засідання не з'явився. Надав заяву про
розгляд справи у його відсутність.

Відповідач та його представник у
суді ОСОБА_4 позов не визнали повному
обсязі. Відповідач стверджував, що
вказаний кредитний договір
сфальсифіковано, оскільки насправді
04.08.2006 року він кредитний договір не
підписував і коштів не отримував.
Вважав, що вказаний кредитний договір
міг бути сфальсифікований працівником
банку оскільки раніше він мав кредит у
цьому банку та його погасив. В банку
залишились його паспортні данні і
ідентифікаційний номер, а тому цим міг
хтось скористатись. Просив у позові
відмовити у повному обсязі.

На пропозицію суду про проведення
у справі судової почеркознавчої
(графологічної) експертизи його
підпису на кредитному договорі (заяві)
відповідач відмовився від цього,
мотивуючи це тим, що саме банк має
замовляти таку експертизу та нести
витрати на проведення, а не він. Судом
було роз'яснено відповідачу порядок
призначення судової експертизи і
наслідки відмови у її проведені.

Одночасно відповідач просив суд
при розгляді цього позову застосувати
строки позовної давності до заявлених
банком позовних вимог.

Рішенням суду позов буз
задоволений частково. Було стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 04.08.2006 року за тілом кредиту у
розмірі - 429,42 грн. та процентами у
розмірі - 9287,56 грн. В іншій частині вимог
відмовлено, а також були стягнуті з
нього сплачені судові витрати у
вигляді судового збору у розмірі 229,40
грн.

Відповідач в своїй апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
в повному обсязі та прийняти нове
рішення, посилаючись при цьому на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції частково
задовольняючи позивні вимоги виходив з
того, що внаслідок урахування строку
позовної давності у 3 роки, позов в
частині стягнення тіла кредиту та
процентів слід рахувати починаючи з 02
листопада 2010 року. Відповідно до
розрахунку погашення боргу по тілу
кредиту, яке підлягає стягненню у цей
строк, ця сума складає - 429,42 грн. (графа 3)
(а.с.6). Розмір процентів що підлягає до
стягненню за цей період становить - 9
287,56 грн. ( 19 389,21- 10101,65) (графа 12) (а.с.6-7). В
іншому та штрафних санкціях слід
відмовити слід відмовити у зв'язку із
закінченням строку позовної давності.

Судова колегія не може погодитися
з таким рішенням суду першої інстанції
з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що
04.08.2006 року між сторонами укладено
договір б/н про надання банківських
послуг з відкриттям карткового
рахунку.

Відповідно до п.6.5 Умов надання
банківських послуг, позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно п.6.6 Умов надання
банківських послуг, у разі невиконання
зобов'язань за Договором, на вимогу
Банку виконати зобов'язання з
повернення Кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов надання
банківських послуг, при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором, більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Відповідно п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг
передбачено, що Договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку ні одна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на той же строк,
а п. 8.6 передбачено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Пунктом 9.6 Умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що у
разі відсутності на картрахунку Карти
грошей у розмірі достатньому для
оплати послуг банку для продовження
дії картки і при ненадходженні коштів
протягом 3 місяців з моменту спливу
строку дії картки, Банк стягує комісію
за обслуговування рахунку відповідно
до діючого тарифу. Указана комісія
стягується банком по спливу указаного
в даному пункті строку щомісячно. В
разі якщо залишок на Картрахунку менш
розміру комісії, встановленого
тарифами банку, то розмір комісії за
обслуговування Картрахунку
встановлюється в розмірі залишку
коштів на Картрахунку утримувача.

Відповідно до умов Договору
відповідач 04.08.2006 року отримав кредит у
розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% на рік.

В порушення умов договору позивач
неналежним чином виконував умови
договору, у зв'язку з чим, станом на
14.10.2013 року має заборгованість в сумі
24429,54 грн., яка складається з наступного:

- 3400,83 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 19389,21 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; а
також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг;

- 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина).

- 1139,50 грн. - штраф (процентна
складова).

Позивач 20.11.2013 року звернувся до
суду з позовом про стягнення цієї
заборгованості.

При цьому позивач виходив з того,
що незважаючи на те, що кредитний
договір діє протягом 12 місяців після
його підписання, у зв'язку з тим, що
відповідач не звернувся з заявою про
його припинення, то відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг він вважається пролонгованим.
Тому підлягають стягненню
заборгованість по процентам за
користування кредитом, заборгованість
по комісії з часу порушення
зобов'язання до часу звернення до суду.

Судова колегія вважає, що вказана
позиція позивача не співпадає з
позицією судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України, яка
викладена в постанові від 19 березня 2014
року № 6- 14цс14, відповідно до якої, якщо
договір укладено відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258
ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Суд першої інстанції не врахував,
що відповідно до правил користування
платіжною карткою, граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH).

Судом встановлено, що між
сторонами 04.08.2006 року було укладено
кредитний договір, відповідно до якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 4000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 48% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
платіжної картки, який становить 12
місяців.

Платіжну картку банк видав
позивачу 04.08.2006 року, строк її дії
закінчився 04.08.2007 року.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідач заявив клопотання про
застосування строку позовної давності,
що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України є підставою для відмови у
позові. Судова колегія звертає увагу,
що відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
визначено, що у випадку, якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю,
зокрема, забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Матеріали справи не містять
доказів того, що після закінчення
строку дії платіжної картки, а саме - з
05.08.2007 року, відповідач продовжував нею
користуватися, або отримував у ПАТ КБ
"ПриватБанк" нову кредитну картку.

Таким чином, строк позовної
давності на вимогу про сплату
заборгованості за кредитним договором
сплинув 05.08.2010 року, а позивач звернувся
до суду з такими вимогами лише 20.11.2013
року.

Згідно ч.1 ст.69 ЦПК України кожна
особа зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Викладені позивачем обставини
про укладення Договору
підтверджуються письмовими доказами,
наданими при подачі позову до суду:

- копією заяви позичальника ОСОБА_2
від 10.08.2006 року (а.с. 8);

- копією Умов і Правил надання
банківських послуг (а.с.9-12);

- копією паспорту громадянина
України ОСОБА_2 (а.с.13);

- копією картки ідентифікаційного
номеру ОСОБА_2 (а.с.13 звороті)

- розрахунком заборгованості на
загальну суму - 24 429,54 грн. (а.с.5-7).

Доводи апелянта про неукладання
(не підписання) ним кредитного договору
(заяви позичальника) є голослівними і
не підтверджуються належними доказами.
Таким доказом може слугувати лише
висновок судового експерта про
підроблення власноруч написаного
тексту та підпису відповідача на заяві.
Тому суд самостійно не може робити такі
висновки, виходячи лише з побічних
доказів і власних уявлень.

Вивчивши матеріали справи та
врахувавши її обставини, судова
колегія прийшла до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
із передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України
підстав, оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк"
пропущено строк позовної давності,
клопотання про поновлення якого
позивачем не заявлялося, а відповідач
наполягав на застосуванні наслідків
пропущення такого строку в порядку ч. 3
ст. 267 ЦК України.

Таким чином, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції,
виносячи рішення, неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309
ч.1 п. п. 1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 11 лютого 2014 року - скасувати.

Ухвалити по справі рішення, яким в
позові публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
б/н від 04.08.2006 року - відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді:
М.М.
Драгомерецький

В.Ф. Парапан