Справа № 523/3345/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р. Суворовський районний
суд міста Одеси у складі:

головуючого судді
Пепеляшкова О.С.

при секретарі
Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
стягнення спадкових коштів,
компенсації моральної шкоди,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
стягнення грошових коштів, та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1,
який вказав, що після смерті його
батька залишилось спадкове майно у
вигляді грошей в сумі 40 000 грн., а так як
ці гроші забрала відповідач по справі,
позивач просив визнати незаконними дії
ОСОБА_2 по заволодінню спадковими
коштами, стягнути з відповідача на його
користь належну частину спадкових
коштів, а саме 10 000 грн. з урахуванням
проценту банку за час незаконного
володіння, відшкодувати моральну шкоду
в сумі 7 000 грн. а також понесені судові
витрати.

Не погоджуючись з заявленими до неї
позовними вимогами ОСОБА_2 звернулась
до суду з зустрічною позовною заявою, в
який вказала, що батькам сторін є
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які при житі були
пайщиками фермерського господарства
«Кидрасівка», регулярно отримували
кошти від ФГ «Кидрасівка» за
користування вказаними земельними
ділянками, але у вересні 2012 року, тобто
після смерті батьків, відповідач
отримав кошти у розмірі 2 400 грн.; також
ОСОБА_1 отримав з Управління Пенсійного
фонду України в Роздільнянському
районі Одеської області 3 останніх
пенсій ОСОБА_5, кожна з яких становила 2
700 грн. що разом складає 8 100 грн. та 2
останніх пенсії ОСОБА_6 кожна з яких
становила 1 350 грн. що разом складає 2 700
грн., у зв'язку з чим відповідача
просила стягнути з ОСОБА_1 ? частину
вказаних грошових коштів, що становить
3 300 грн., відшкодувати заподіяну цими
діями моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

В судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримав та просив його
задовольнити, посилаючись на викладені
в позовній заяві обставини, не
заперечував проти задоволення
зустрічного позову, висловивши
готовність повернути частину грошей.

ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення
позову, посилаючись на те, що гроші були
фактично передані їй батьком для
певних цілей - лікування останнього та
компенсацію інших витрат, що сума
грошей є невизначеною, та ці гроші були
витрачені на лікування, а потім
поховання батька та мати.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 вважали
позов ОСОБА_1 необґрунтованим та таким,
що задоволенню не підлягає, так як
батько залишив ці гроші відповідачу
для конкретних цілей та вони були
витрачені на лікування та поховання
батьків; думку стосовно зустрічної
позовної заяви не висловили.

Вислухавши пояснення сторін, третіх
осіб, дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

За життя ОСОБА_5 залишив нотаріально
посвідчений заповіт від 04.06.2004р. яким
гараж, що знаходиться по АДРЕСА_1 він
заповів ОСОБА_1, житловий будинок з
надвірними по спорудами за цією ж
адресою, а також все інше майно, де б
воно не було та з чого б воно не
складалося, і взагалі, все те, що на
смерті буде йому належати і на що він за
законом матиме право заповів в рівних
частках кожному - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 (а.с. 5).

Позивач після смерті батька ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, своєчасно
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про при спадщини. Також він
звернувся до нотаріальної контори з
вимогою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на гараж, але в
цьому йому було відмовлено зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на гараж.

Вказані обставини підтверджуються
також ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 16.01.2014р., якою
залишено без змін рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 29.10.2013р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 й
ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус
Роздільнянського району Одеської
області про визнання права власності
на спадкове майно та його розподіл (а.с.
25). Зазначеним позовом ОСОБА_1 просив
зобов'язати ОСОБА_2 повернути йому ?
частину спадкових коштів на суму 10 000
грн., та в їх задоволені було
відмовлено.

З пояснень сторін та свідчень
допитаних в якості свідків ОСОБА_3 й
ОСОБА_4 судом встановлено, що за життя
ОСОБА_5, в період хвороби, передав
відповідачу ОСОБА_2 гроші (суму яких
однозначно встановити не є можливим)
шляхом повідомлення про
місцезнаходження останніх для витрат
на певні цілі лікування - ОСОБА_5 та
супровідні витрати. Ці гроші були
використані відповідачем на лікування
ОСОБА_5, а згодом - на його поховання та
поховання матері сторін ОСОБА_6,
проведення відповідних ритуалів,
облаштування могил тощо.

За положеннями ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті - ст.
1218 ЦК України.

А відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи.

Таким чином суд доходить до висновку
про те, що гроші в невизначеній сумі,
якими ОСОБА_5 розпорядився за час життя,
не входять до складу спадщини.

На підставі викладеного не підлягають
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
стягнення спадкових коштів в повному
обсязі та як похідних - про
відшкодування моральної шкоди.

Стосовно вимог за зустрічною позовною
заявою суд виходить з того, що
відповідачем також не доведено того, що
отримані ОСОБА_1 2 400 грн. входять до
складу спадщини, так як з копії довідки
ФГ «Кидрасівське» (а.с. 39) вбачається, що
2 400 грн. були отримані позивачем для
оформлення спадщини своїх батьків
(надана копія відомості про виплату
грошей за вересень 2012р. взагалі не
містить зазначення ПІБ позивача та
суми 2 400 грн. - а.с. 38), що визначає їх
правовий статус не як спадкове майно, а
тому вимоги ОСОБА_2 про стягнення їх
відповідної частини не підлягають
задоволенню з наведених вище правових
підстав.

В силу положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте відповідачем не надано жодного
доказу того, що ОСОБА_1 отримав з
Управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області 3 останніх пенсій ОСОБА_5, кожна
з яких становила 2 700 грн. що разом
складає 8 100 грн., та 2 останніх пенсії
ОСОБА_6 кожна з яких становила 1 350 грн.
що разом складає 2 700 грн.; ОСОБА_2 також
не зазначає жодних доказів наявності
відносин спадкування сторін після
смерті ОСОБА_6, не вказує навіть періоду
(за життя спадкодавців чи ні), за який
було начебто було отримано позивачем
ці пенсії, що унеможливлює визначення
статусу цих грошей як спадкового або як
безпідставно отриманого майна, а тому
вимоги ОСОБА_2 про стягнення частини
коштів як спадкового майна (вимоги про
відшкодування моральної шкоди - як
похідні) також задоволенню не
підлягають в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218,
294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення
спадкових коштів, компенсації
моральної шкоди - залишити без
задоволення в повному обсязі.

Позов ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів та моральної шкоди -
залишити без задоволення в повному
обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення через Суворовський
районний суд м.Одеси.

Суддя