Справа
№ 683/503/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
Старокостянтинівський
районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Цимбалюка О.В.

при секретарі Поважнюк О.Б.

за участі

позивача ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

свідка ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинів
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання таким, що втратив право на
проживання, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_4 і просить
визнати його таким, що втратив право на
проживання в АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог вказує, що їй на праві приватної
власності належить будинок АДРЕСА_1. З 17
червня 1999 року у цьому будинку був
зареєстрований ОСОБА_4, колишній
чоловік її доньки, який не проживає у
вказаному будинку з 2010 року, однак
залишається зареєстрованим у ньому.

Оскільки ОСОБА_4 без поважних причин не
проживає у належному позивачці будинку
і не бажає в добровільному порядку
знятись з реєстрації у цьому будинку,
тому його слід визнати таким, що
втратив право на проживання житлом та
зняти з реєстрації.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримує.

Відповідач, який належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, до суду не з'явився, причини
неявки суду не повідомив. За згодою
позивача суд розглядає справу на
підставі наявних у ній доказів - в
порядку ст.224 ЦПК України.

Дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом об'єктивно встановлено, що
позивачка є власником будинок АДРЕСА_1.
Після розірвання шлюбу з донькою
позивачки, ОСОБА_4 виїхав за межі села. З
17 червня 1999 року у цьому будинку був
зареєстрований ОСОБА_4, колишній
чоловік її доньки, який не проживає у
вказаному будинку з 2010 року, однак
залишається зареєстрованим у ньому.

Зазначені обставини підтверджуються:
актам обстеження будинку АДРЕСА_1 від
2014 року, в якому зафіксовано, що ОСОБА_4
у зазначеному будинку не проживає,
довідкою, виданою Самчинецькою
сільською радою від 10.02.2014 року № 63 про
склад сім'ї ОСОБА_1, технічним
паспортом, свідоцтвом про право
особистої власності на будинок
АДРЕСА_1, показами свідків ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які в суді підтвердили, що
ОСОБА_4 не проживає у вказаному будинку
з 2010 року.

Оцінивши усі надані докази, в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_4 відсутній у будинок АДРЕСА_1
понад чотири роки без поважних причин,
а тому втратив право користування цим
житлом.

Відповідно до ст. ст. 3, 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року рішення суду про
позбавлення права користування
житловим приміщенням є підставою для
зняття особи з реєстрації місця
проживання.

При розподілі судових витрат, суд
виходить із положень ст. 88 ЦПК України,
а тому з відповідача на користь
позиваки підлягають стягненню
понесені нею судові витрати в сумі 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 224-226 ЦПК
України, ст.ст.319 ч.1, 346 ч.1 п.1 ЦК України,
ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11 грудня 2003
року, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. судового збору.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, позивачем може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Лише у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя: