Справа № 147/367/14-ц
Провадження № 2/147/168/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року.
Смт. Тростянець.

Тростянецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Савченко
С.М.,

при секретарі Подолян Т.І.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Тростянець цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
малолітньою особою,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_7 про відшкодування
шкоди, завданої малолітньою особою.
Зазначив, що 8 листопада 2013 року його
син ОСОБА_6 в 13 годин 30 хвилин йшов з
Олександрвської школи до зупинки
автобуса в селі Олександрівка. Його
однокласник ОСОБА_8, проходячи поруч з
стадіоном, почав бити сина, кинув його
на землю, в результаті син ударився
головою об бордюр, який розташований на
алеї. Внаслідок чого син отримав важку
черепно-мозкову травму. Лікувався в
травматологічному відділенні
Тростянецької ЦРЛ протягом двох
неділь, в лікарні ім. ак. Ющенко в м.
Вінниця з 17.02.2014 року по 26.02.2014 року. В
перерві між 08.11.2013 року та 17.02.2014 року
син лікувався амбулаторно. Під час
лікування витрачено: на проїзд з с.
Капустяни до Тростянця 17,40 грн.; на
проїзд з Капустяни до м. Вінниця 659,66
грн. На лікування сина витрачено 1615 грн.
59 коп.

Вина малолітнього ОСОБА_8 в
нанесенні тілесних ушкоджень
встановлена висновком Тростянецького
РВ УМВС. Відповідач ОСОБА_4 притягнута
до адміністративної відповідальності,
як така, що ухиляється від виховання
сина. В додатковій позовній заяві
зазначив, що під час нанесення побоїв,
отримання травми, син зазнав болю,
голова його болить до цього часу. У сина
в даний час присутні головокружіння.
Крім того, у сина була тріщина шийних
хребців, це також супроводжувалося
больовими відчуттями. Тому моральну
шкоду оцінює в сумі 5000 грн. Просив
стягнути з відповідача 2257 грн. 85 коп. у
відшкодування матеріальної шкоди і 5000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_6 позов підтримав по підставах
наведених в позовній заяві. Також
пояснив, що 11 листопада 2013 року син
пішов у школу. Йому погано стало у
школі, у нього кров носом пішла. 8, 9 і 10
листопада 2013 року син не скаржився на
головний біль.

Відповідач ОСОБА_4 позов не
визнала повністю. Пояснила, що її син не
бив ОСОБА_6. А 11 листопада 2013 року син
ОСОБА_2 був у школі. Вона не розуміє як з
важкою травмою ОСОБА_6 11 листопада був у
школі.

Суд, вислухавши сторони по справі,
допитавши свідків, дослідивши
письмові докази по справі, вважає
позовні вимоги не доведеними з
наступних підстав.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в присутності
батька позивача і представника Служби
у справах дітей Тростянецької районної
державної адміністрації пояснив, що
08.11.2013 року йшов з школи на автобусну
зупинку. ОСОБА_9 і ОСОБА_8 підійшли до
нього. За ними йшли старшокласники і
там був брат ОСОБА_10. ОСОБА_9 сказав
ОСОБА_8 Романові, що біжи вдар ОСОБА_6.
Він попередив ОСОБА_11, що в того будуть
проблеми. ОСОБА_11 запитав, що буде,
підійшов до нього і турнув його, він
вдарився головою до бордюра. Вони
спочатку сміялися. Коли він встав і
сказав, що ОСОБА_11 у тебе будуть ще
більші проблеми, то ОСОБА_11 почав його
штовхати. ОСОБА_9 турнув його з розгону
і він впав на проїжджу частину дороги,
де їхав автомобіль КАМАЗ. Він
відкотився з дороги. ОСОБА_9 сказав, що
якщо ти розкажеш то вони його приб'ють.
На питання до ОСОБА_9, що навіщо той
його вдарив ОСОБА_9 вдарив його. ОСОБА_8
перший почав його бити, спочатку
кулаком , а потім ногами бив по спині,
животі, підійшов ОСОБА_9 і теж почав
бити. Саме більше його бив ОСОБА_8. Коли
він встав і прийшов на автобусну
зупинку бабуся дівчинки ОСОБА_12
підійшла до нього і запитала його, що
чому він б'є ОСОБА_12. Він сказав, що її не
б'є, хай сама не лізе. А вона взяла його
за шию і почала термосати ним. На
слідуючий день в суботу у нього боліла
голова. А в неділю почала боліти
сильніше і була рвота. В понеділок
пішли до сімейного лікаря в с.
Капустяни, який направив до лікаря
ОСОБА_13. В послідуючому в ході
лікування при обстеженні виявили
двохміліметрову тріщину шийного
хребця і забиття головного мозку. В
даний час коли багато читає його болить
голова. Коли його штовхнув ОСОБА_8 то
він впав та вдарився головою об
проволоку, яка стирчала із закопаного
бетонного стовпчика.

Свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
присутності матері ОСОБА_14 і
представника Служби у справах дітей
Тростянецької РДА, пояснив в судовому
засіданні, що коли йшли з школи ОСОБА_6
хотів позмагатися хто крепший, хотів
побитися з ОСОБА_15. ОСОБА_15 відштовхнув
ОСОБА_6 і він впав в яр, де травичка,
стовпчики були за метрів три. ОСОБА_6
тоді ніхто не бив. Його тільки всі
відштовхували. ОСОБА_6 піднявся, почав
обзиватись і кидати камінцями. Він з
ОСОБА_8 пішли наперед, тікали від нього,
він доганяв.

Свідок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
присутності матері позивача і
представника Служби у справах дітей
Тростянецької РДА, пояснив в судовому
засіданні, що ОСОБА_6 пропонував йому і
ОСОБА_9 помірятися силою і він його
відштовхнув. ОСОБА_16 впав, через 2-3
секунди піднявся і почав кидати
камінцями.

Свідок ОСОБА_13 лікар, який працював в
поліклініці Тростянецької ЦРЛ пояснив
в судовому засіданні, що 12.11.2013 року
ОСОБА_6 з сином звернулися до нього зі
скаргою на головні болі сина. Очне дно
було в нормі, при струсу мозга воно має
бути змінено. Зі слів батька болі, рвота
була 08.11.2013 року. Через день повторилося
блювання і 14.11.2013 року знову рвота і
вони виставили діагноз черепно-мозкова
травма та направили його у Вінницьку
обласну дитячу клінічну лікарню. Там
виявили підвивих першого шийного
хребця. Головні болі блювання було
викликане не стільки ударом голови об
землю, а викликане підвивихом першого
шийного хребця. Підвивих міг
утворитися тільки в момент травми,
навіть від хлистоподібного руху шиєю.

Відповідно до висновку
Тростянецького РВ УМВС України у
Вінницькій області від 26.11.2013 року про
результати звернення громадянина
ОСОБА_2 прийнято рішення про припинення
розгляду звернення ОСОБА_2, а факти
викладені в ньому такими, що не
повністю знайшли своє підтвердження
(а.с. 5). Предметом розгляду було
звернення ОСОБА_2 від 19.11.2013 року про те,
що 08.11.2013 року о 13 год. 30 хвилин в с.
Олександрівка по вулиці Леніна його
синові ОСОБА_6, учневі 4-го класу
Олександрівської СЗШ 1-3 ст. спричинив
тілесні ушкодження однокласник ОСОБА_8,
та в подальшому цього ж дня коли син
знаходився на автобусній зупинці до
нього підійшла бабуся однокласниці
ОСОБА_12, яка ображала та штовхала
ОСОБА_6. У висновку зазначено, що під час
дитячих пустощів малолітній ОСОБА_8
штовхнув ОСОБА_6 в результаті чого він
впав та вдарився головою до бордюра.
Пішов до автобусної зупинки, де з ним
розмовляла ОСОБА_17 щодо його
однокласниці ОСОБА_12. Дане звернення не
було внесене в Єдиний державний реєстр
досудових розслідувань.

В справі наявна копія постанови
від 10.12.2013 року по справі про
адміністративне правопорушення
№147/1916/13-ц про притягнення ОСОБА_18,
ІНФОРМАЦІЯ_4, до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. На
неї накладено адміністративне
стягнення у виді попередження за те, що
ухиляється від виконання своїх
обов'язків щодо виховання свого
малолітнього сина ОСОБА_8, що призвело
до того, що останній 08.11.2013 року
чіплявся до своїх однолітків, штовхав
ОСОБА_6, через що ОСОБА_6 упав на землю,
отримавши легкі тілесні ушкодження.
Відповідач ОСОБА_4 не визнає дану
постанову, однак не заперечує, що за її
участю розглядалася дана справа.

Із пояснень позивача ОСОБА_2
убачається, що судово-медичне
дослідження на предмет важкості
отриманих тілесних ушкоджень не
проводилося. Доказів важкості
отриманих тілесних ушкоджень суду не
надано.

Судом пропонувалося сторонам по справі
заявити клопотання, для чого надався
строк, про проведення судово-медичної
експертизи на предмет наявності
тілесних ушкоджень та причинного
зв'язку з наслідками від них. Однак,
сторони по справі не виявили бажання
заявляти таке клопотання.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

ОСОБА_6 лікувався в дитячому
неврологічному відділенні ВОПНЛ №1 з
17.02.2014 р. по 26.02.2014 р. з діагнозом
вегето-судинна дистонія
посттравматичного ґенеза.

По справі не встановлено, що
вегето-судинна дистонія
посттравматичного ґенеза є наслідком
падіння і удару головою 08.11.2013 року.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він як
лікар не може визначати ступінь
важкості тілесних ушкоджень.

Суд, аналізуючи в сукупності,
надані сторонами по справі і
дослідженими судом доказами, вважає
недоказаним ствердження позивача, що у
ОСОБА_6 від падіння і удару головою саме
08.11.2013 року могла утворитися
черепно-мозкова травма та який вплив
мало на травму і коли виникло
ушкодження першого шийного хребця.
Крім того, висновок Тростянецького РВ
УМВС України у Вінницькій області від
26.11.2013 року про результати звернення
громадянина ОСОБА_2 не підтверджує
наявність в діях ОСОБА_8 ознак
суспільно небезпечного діяння
відповідальність за яке передбачена КК
України.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1178 ЦК України,
ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позову в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, завданої
малолітньою особою.

На рішення може бути подана
апеляція протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через
Тростянецький районний суд.

Суддя: