РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
Волноваський районний суд Донецької
області

в складі: головуючого - судді
Голуб Т.І.

при секретарі
Балаба Н.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Волноваха
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про позбавлення права
користування жилим приміщенням та
виселення та до ОСОБА_5 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2014 року позивачка звернулась в
суд з даним позовом, пояснюючи, що на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом вона є власницею
жилого будинку, розташованого по
АДРЕСА_1. У лютому 2010 року до неї
звернулась ОСОБА_4 з проханням
дозволити їй тимчасово проживати у
будинку. Вона погодилась та в усному
порядку домовилась з ОСОБА_4 про те, що
остання буде платити їй орендну плату у
розмірі 1000 гр. та оплачувати комунальні
послуги. У лютому 2010 року ОСОБА_4
вселилась у будинок та сплатила їй
орендну плату за чотири роки, тобто по
лютий 2014 року включно, у розмірі 4 тис.
гр., про що вона написала розписку. За її
згодою ОСОБА_4 була зареєстрована у
спірному будинку. З лютого 2014 року
відповідачка припинила сплачувати
орендну плату та вселила без її згоди у
будинок ОСОБА_5 та припинила з нею
спілкуватись у телефонному режимі.
Весною 2014 року вона побачила, що ОСОБА_4
перебудовує жилий будинок, рушить
господарські споруди, які знаходяться
у дворі будинку та спилює дерева. 17.06.2014
року вона направила ОСОБА_4 лист з
проханням укласти письмовий договір
найму житлового будинку, а у разі
незгоди- виселитись із будинку, але
остання не відреагувала до наступного
часу на її прохання. У наступний їй час
спірний жилий будинок їй необхідний
для проживання у ньому разом з
неповнолітньою дитиною, оскільки вони
до цього мешкали в іншому населеному
пункті у будинку родичів, але
відповідачі перешкоджають їй у
здійсненні такого права, тому просить
суд усунути перешкоди у здійсненні нею
права користування та розпорядження
спірним будинком шляхом позбавлення
ОСОБА_4 права користування ним та
виселити останню та ОСОБА_5 із будинку
без надання іншого жилого приміщення.

У судове засідання позивачка не
з*явилась, надала письмову заяву, у якій
просить суд розглянути справу у її
відсутність, на задоволенні позову
наполягає.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просить суд задовольнити їх у повному
обсязі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як відповідачі
по справі, у судове засідання не
з*явились та у своїх заявах просили суд
розглянути справу у їх відсутність, але
за клопотанням їх представника були
допитані у судовому засіданні як
свідки.

Представник відповідачів у
судовому засіданні позов не визнав та
пояснив, що відповідачі фактично
купили у позивачки будинок та
володіють ним на законних підставах.

Вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов*язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Вимогами ст. 657 ЦК України
передбачено, що договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд та має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, що
передбачено ст. 391 ЦК України.

Частиною першою статті 161 ЖК
України передбачено, що наймач вправі
вселити в займане ним приміщення у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві особистої
власності, свою дружину, дітей, батьків,
а також інших осіб за письмовою згодою
власника будинку (квартири) і всіх
членів сім*ї, які проживають з
наймачем.

Судом встановлено, що
позивачка ОСОБА_3, згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 02.08.2007
року та витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 07.12.2007
року, є власником жилого будинку,
розташованого у АДРЕСА_1.

Із домової книги вбачається, що
відповідачка ОСОБА_6 з листопада 2011
року зареєстрована у спірному будинку,
сплативши позивачці орендну плату за
проживання у будинку за 4 роки у розмірі
4 тис. гр., що витікає із позовних вимог
та підтверджується розпискою, зміст
якої є неконкретним, відсутня навіть
адреса будинку, та не спростовується
доказами відповідачів, допитаних у
судовому засіданні у якості свідків та
їх представника, які поясняли, що вони
фактично купили земельну ділянку у
позивачки, а не будинок, який був
непридатний для проживання і тому у
суду немає підстав не приймати доводи
позивачки та її представника до уваги,
а свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є заінтере
сованими особами по справі та їх
пояснення мають не усунені у судовому
засіданні протиріччя.

Як вбачається із позовних вимог
та пояснень представника позивачки,
які підтверджується наявними у справі
доказами, ОСОБА_4 припинила сплачувати
позивачці орендну плату та відмовилась
укласти з власницею будинку договір
найму жилого будинку або виселитись з
нього, уникає зустрічі з позивачкою та
використовує будинок та земельну
ділянку без згоди ОСОБА_3 на свій
розсуд.

У наступний час позивачка, у якої
знаходяться правові та технічні
документи на спірний будинок та не
передавались відповідачам, бажає
проживати у своєму будинку, але
відповідачі перешкоджають їй у цьому.

Враховуючи викладене, суд вважає
необхідним позбавити ОСОБА_4 права
користування спірним жилим будинком,
як наймача та виселити її та ОСОБА_5,
який взагалі проживає у будинку
позивачки без її згоди, із жилого
будинку.

Вказані вище обставини
підтвердили у судовому засіданні
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є
сусідами відповідачів та які не мали
ніяких підстав оговорювати останніх.

Крім того, доводи представника
відповідачів про те, що останні мають
право володіння спірним будинком,
взагалі нічим не підтверджуються,
оскільки право володіння, як
передбачено ст. 398 ЦК України, виникає
на підставі договору з власником або
особою, якій майно було передане
власником, а також на інших підставах,
встановлених законом. Доказів
укладання між сторонами вказаного
договору відповідачами не надано.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивачки
необхідно стягнути у солідарному
порядку судовий збір у розмірі 243 гр. 60
коп., оскільки позовні вимоги
задоволені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 319, 391, 398, 638, 657
ЦК України, ст. 161 ЖК України, керуючись
ст.ст. 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
позбавлення права користування жилим
приміщенням та виселення та до ОСОБА_5
про виселення задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні
ОСОБА_3 права користування та
розпорядження жилим будинком,
розташованим у АДРЕСА_1, шляхом
позбавлення ОСОБА_4 права користування
вказаним жилим будинком.

Виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із
жилого приміщення у будинку АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 243 гр. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Волноваський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:

04.09.2014