АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/8364/2014
Головуючий в І інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Голосіївського районного
суду міста Києва від 20 травня 2014 року у
справі за поданням старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
Бубели АндріяМиколайовича,
заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4,
про визначення частки майна боржника,
яким він володіє спільно з іншими
особами, -

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року державний виконавець
ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві
Бубела А.М. звернувся до суду з поданням
про визначення частки майна боржника,
яким він володіє спільно з іншими
особами.

В обґрунтування подання зазначив, що на
примусовому виконанні у відділу ДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі

5 364,65 грн. (постанова про відкриття
виконавчого провадження від 30.11.2012)

Під час проведення виконавчих дій було
встановлено, що за боржником

3 серпня 2003 року зареєстрований
транспортний засіб Mitsubishi Lancer
(Мітсубіши Лансер), 1993 року випуску,
чорного кольору, який набутий
подружжям за час перебування у шлюбі,
тобто належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2
(чоловік та жінка в минулому) на праві
спільної сумісної власності.

Ухвалою Голосіївського районного суду
міста Києва від 20 травня 2014 року у
задоволенні зазначеного подання
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду у зв'язку з
тим, що вона суперечить вимогам
процесуального закону та про
постановлення нової, по суті подання
державного виконавця.

У своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що
постановлюючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції дійшов висновків, які
не ґрунтуються на вимогах закону та є
безпідставними.

Так, судом зазначено як підставу для
відмови у задоволенні подання
відсутність судового рішення або
договору, яким встановлено правовий
статус спірного рухомого майна, як
майна спільної сумісної власності, а
тому правові підстави для звернення до
суду державного виконавця в порядку
статті 379 ЦПК України відсутні.

На думку апелянта, такі висновки
суперечать положенням ч.1 ст.70

СК України, якою передбачено, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Доказами того, що майно є спільною
сумісною власністю є свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
свідоцтва про реєстрацію та розірвання
шлюбу та інші необхідні докази, наявні
в матеріалах справи для задоволення
подання про визначення частки майна
боржника, яким він володіє спільно з
іншими особами.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
її представник

ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу
підтримали та просили її задовольнити
з викладених у ній підстав.

Державний виконавець, належним чином
повідомлений, та ОСОБА_4, який про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся в установленому законом
порядку, в судове засідання не прибули,
про причини неявки суд не повідомили, а
тому, з урахуванням положень ч.2 ст. 379
ЦПК України, колегія суддів вважала за
можливе слухати справу у їх
відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів скарги, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність її часткового
задоволення виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання
державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Бубели
А.М. про визначення частки майна
боржника, яким він володіє спільно з
іншими особами суд першої інстанції
виходив із того, що враховуючи
відсутність судового рішення або
договору, яким встановлено правовий
статус спірного рухомого майна, як
майна спільної сумісної власності, то
правові підстави для звернення до суду
державного виконавця в порядку статті
379 ЦПК України відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду з
таким висновком погодитися не може та
вважає, що він зроблений без
достатнього з'ясування дійсних
обставин справи, на які посилався
заявник, звертаючись до суду з
поданням.

Так, державним виконавцем зазначено, що
під час проведення виконавчих дій було
встановлено, що за боржником 3 серпня 2003
року зареєстрований транспортний
засіб Mitsubishi Lancer (Мітсубіши Лансер), 1993
року випуску, чорного кольору, який
набутий подружжям ОСОБА_4 (стягувач та
боржник у виконавчому провадженні) за
час перебування у зареєстрованому
шлюбі, що підтверджується відповідними
свідоцтвами, копії яких наявні у
матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Оскільки матеріали справи не містять
доказів визначення часток рухомого
майна у іншому порядку, слід виходити з
того, що воно належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2
на праві спільної сумісної власності.

Як це передбачено ч.1 ст. 379 ЦПК України
питання про визначення частки майна
боржника у майні, яким він володіє
спільно з іншими особами, вирішується
судом за поданням державного
виконавця.

З огляду на наявні в матеріалах справи
докази, а саме свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, свідоцтва про
реєстрацію та розірвання шлюбу між
сторонами, висновки суду щодо
неможливості встановлення правового
статусу спірного рухомого майна та
необхідності відмови у задоволенні
подання є такими, що зроблені з
порушенням встановленого порядку, а
тому ухвала підлягає скасуванню, а
питання передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції на підставі п.3 ч.1
ст.312 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 312, 313 - 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду
міста Києва від 20 травня 2014 року
скасувати, передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко