АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Заводян К.І.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: апелянта, її представника,
представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє від свого імені та в
інтересах малолітнього ОСОБА_2, до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівців від 04 червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувала
слідуючими обставинами.

З 15.06.1997р. вона та ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1. народився син - ОСОБА_2
Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 21.07.2006р.
шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач сплачував на утримання сина
аліменти в розмірі ? частини всіх видів
свого заробітку. В листопаді 2011 року
ОСОБА_1 отримала на свою адресу позовну
заяву ОСОБА_3 до неї про виключення
відомостей про батька з актового
запису про народження дитини, по якій 31
жовтня 2011 року Кельменецький районний
суд Чернівецької області відкрив
провадження.

22-ц/794/1069/14
Головуючий у 1 інстанції
Кирилюк Л.К.

Категорія 46/51
доповідач Перепелюк І.Б.

Під час розгляду вказаної справи, за
клопотання ОСОБА_3 ухвалою
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 10.11.2011р. було
призначення судово-генетичну
експертизу, проведення якої доручено
Київському міському бюро
судово-медичної експертизи.

Відбір крові від батька та сина був
призначений на 20 січня 2012 року та у
зв'язку із неявкою ОСОБА_3 повторно на 23
березня 2012 року. Однак відповідач
жодного разу не з'явився для проведення
експертизи.

25 квітня 20102 року ухвалою
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 25 квітня 2012
року позов ОСОБА_3 залишено без
розгляду.

У зв'язку із розглядом справи ОСОБА_1
понесла ряд витрат, а саме витрати на
проїзд в сумі 642,74грн.

У зв'язку із вказаною ситуацією та
через хвилювання у сина погіршився
стан здоров'я, що стало підставою для
їх неодноразового звернення за
медичною допомогою до
лікаря-невропатолога. На лікування
сина було витрачено 1460,60грн., а всього
позивач понесла матеріальних витрат на
суму 2103,34грн.

Вважає, що діями відповідачем їй та
сину було завдано майнової та
моральної шкоди.

Позивач просила стягнути з відповідача
на її користь на відшкодування
матеріальної шкоди 2103,34грн. а також
15000грн. на відшкодування моральної
шкоди на її користь, на користь сина
ОСОБА_2 20000грн. та судовий збір.

Рішенням Шевченківського
районного суду м.Чернівців від 04 червня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1, яка діє від свого
імені та в інтересах малолітнього
ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Апелянт вважає оскаржуване рішення
незаконним та необґрунтованим,
посилаючись на обставини, зазначені в
позові.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, рішення - залишити без
змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, що діями
відповідача їй та її сину було завдано
матеріальної та моральної шкоди.

Такі висновки суду є правильними.

Встановлено, що з 15.06.1997р. по 21.07.2006р.
ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, під
час якого ІНФОРМАЦІЯ_1. в них народився
син ОСОБА_2

В жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Кельменецького районного суду
Чернівецької області з позовом до
ОСОБА_1 про виключення відомостей про
батька з актового запису про
народження сина.

10.11.2011р. у вищевказаній справі була
призначена судово - генетична
експертиза, яку було доручено провести
експертам Київського міського бюро
судово - медичної експертизи, куди
ОСОБА_3 двічі не з'являвся для
проведення зазначеної експертизи.

В квітні 2012 року ОСОБА_3 подав заяву про
залишення його позову до ОСОБА_1 без
розгляду і ухвалою суду від 25.04.2012р.
позовна заява залишена без розгляду.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач вважає, що діями відповідача
їй та сину заподіяна матеріальна та
моральна шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог щодо стягнення матеріальної
шкоди, суд першої інстанції, керуючись
положеннями ст.ст.22,1166 ЦК України,
вірно зробив висновок про те, що
належними та допустимими доказами по
справі не доведено спричинення
відповідачем матеріальної шкоди.

Крім того, понесені позивачем та її
сином витрати на проїзд відносяться до
витрат пов»язаних з розглядом справи,
зокрема справи по якій була призначена
судово-генетична експертиза.
Відшкодування цих витрат здійснюється
у встановленому законом порядку і в
розумінні ст.1166 ЦК України не є
матеріальною шкодою.

Що стосується моральної шкоди слід
зазначити наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму ВС
України № 3 від 31.03.1995р. «Про практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати,
зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Спричинення відповідачем моральної
шкоди, на яку посилається позивач,
належними та допустимими доказами не
підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Звернення ОСОБА_3 до суду з позовом та
оспорення батьківства є правом особи,
передбаченим законом.

Доводи апеляційної скарги з приводу
неповного дослідження всіх обставин по
справі є безпідставними.

Встановлено, що суд першої інстанції
з»ясував всі обставини по справі,
дослідив представлені суду докази та
дав їм належну оцінку, вірно
застосував норми матеріального права.

Рішення суду першої інстанції є
законним, обґрунтованим, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують,
підстав для скасування чи зміни
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє від
свого імені та в інтересах
малолітнього ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівців від 04 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :