У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Рівненського районного суду від 17
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду
від 17 березня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
відмовлено повністю.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_2 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що судом не враховано та не
досліджено доказів й не надано їм
належної оцінки, зокрема у відмовному
матеріалі Рівненського РВ УМВС України
в Рівненській області № 1485-2011 від 24.03.2012
року по факту вчинення 02.07.2011 року
ОСОБА_3 ДТП на а/д Київ-Чоп в с. Омеляна
Рівненського району Рівненської
області в числі матеріалів перевірки
містилася неоскаржена та не скасована
на момент розгляду справи постанова
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 24.03.2012 року та заява ОСОБА_3
про визнання вини від 08.07.2011 року.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1167/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Штогун О.С.

Доповідач :
Григоренко М.П.

До позовної заяви було долучено
відомості про дорожньо-транспортну
пригоду № 8834957, які зареєстровані в
ЖРЗПЗ (журналі обліку ДТП) 02.07.2011 року та
довідка № 062617, видана інспектором з
дізнання ВДАІ Рівненського району, у
яких зафіксовано, що 02.07.2011 року о 08 год.
50 хв. мала місце дорожньо-транспортна
пригода, в якій було пошкоджено
належний їй на праві приватної
власності автомобіль марки
Пежо-Партнер, д.н.з. НОМЕР_1.

Крім того, в обґрунтування вини
відповідача ОСОБА_3 у постанові про
відмову в порушення кримінальної
справи від 09.07.2011 року зафіксовано, що в
прямому безпосередньому причинному
зв'язку з виникненням ДТП і шкідливими
наслідками, що настали, перебуває грубе
порушення гр. ОСОБА_3 п. 1.5.; п.13.1. Правил
дорожнього руху. Також у даній
постанові зафіксовано, що 08.07.2011 року
від гр. ОСОБА_3 надійшла заява, в якій
він вказує, що по факту вказаної ДТП до
гр. ОСОБА_4 він ніяких претензій не має і
в подальшому мати не буде, вину свою у
вказаному ДТП визнає.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В поданих запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_5 вказують, що вважають рішення
Рівненського районного суду від 17
березня 2014 року законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
позивача безпідставною, доводи якої є
надуманими та такими, що суперечать
матеріалам справи й фактичним
обставинам справи.

Також зазначають, що відповідно до
постанови Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 20
лютого 2014 року, яка була залишена без
зміни постановою апеляційного суду
Закарпатської області від 24 квітня 2014
року, провадження по адміністративній
справі щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 122 КУпАП -
закрито, у зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Із цих підстав просили рішення
Рівненського районного суду від 17
березня 2014 року залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив із
недоведеності позовних вимог
останньої щодо завдання їй
матеріальної та моральної шкоди саме
із вини відповідача ОСОБА_3

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також
не спростовують правильності
висновків оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень ст.ст. 1167,
1188 ЦК України, обов'язок по
відшкодуванню матеріальної та
моральної шкоди може бути покладено на
особу лише за наявності її вини у
завданні цієї шкоди.

В матеріалах справи дійсно є
належні та достовірні докази, які
підтверджують те, що матеріальна шкода
позивачу була завдана в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 02 липня 2011 року, внаслідок
якої її автомобіль зазнав механічних
пошкоджень.

Але, в матеріалах справи відсутні
належні та достовірні докази, які б
вказували на те, що вказана
дорожньо-транспортна пригода сталась
саме із вини відповідача ОСОБА_3

Посилання позивача на постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 24 березня 2012 року (а.с. 122), в
якій зазначено, що 08.07.2011 року від
ОСОБА_3 надійшла заява, в якій той
ніби-то визнає свою вину, як на підставу
задоволення своїх вимог, на увагу не
заслуговують, оскільки на даний час
останній заперечує свою вину у
виникненні дорожньо-транспортної
пригоди 02 липня 2011 року, а постановою
Виноградівського районного суду
Закарпатської області від 20 лютого 2014
року, яка була залишена без зміни
постановою апеляційного суду
Закарпатської області від 24 квітня 2014
року, провадження по адміністративній
справі щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 122 КУпАП -
закрито, у зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Крім того, відповідно до відомостей про
дорожньо-транспортну пригоду № 8834957,
які зареєстровані в ЖРЗПЗ (журналі
обліку ДТП) 02.07.2011 року та довідки № 062617,
виданої інспектором з дізнання ВДАІ
Рівненського району, зафіксовано, що
дорожньо-транспортна пригода 02.07.2011
року, внаслідок якої було пошкоджено
належний на праві приватної власності
позивачу автомобіль марки
Пежо-Партнер, д.н.з. НОМЕР_1. виникла
також внаслідок перевищення чоловіком
останньої ОСОБА_4 безпечної швидкості
(а.с 18).

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази, які б вказували на
те, що водій автомобіля Пежо-Партнер,
д.н.з. НОМЕР_1. був позбавлений
можливості уникнути зіткнення із
огорожею, у випадку дотримання ним
безпечної швидкості та вжиття
екстреного гальмування, з моменту
виявлення ним небезпеки на своєму
шляху.

Для встановлення розміру завданої
матеріальної шкоди було необхідно
провести відповідну авто -
товарознавчу експертизу, але будь-яких
клопотань про її призначення судом від
сторін не надходило, а надані позивачем
товарні чеки та акт виконаних робіт
підтверджують лише вартість
відновлюваного ремонту автомобіля, але
ці документи не дають можливості
однозначно встановити, що цей ремонт
був пов'язаний із усуненням саме тих
механічних пошкоджень, які автомобіль
позивача отримав внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 02.07.2011
року.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення Рівненського районного суду
від 17 березня 2014 року підлягає
залишенню без змін, як ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-314, 315
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
від 17 березня 2014 року залишити без змін
.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право оскаржити
ухвалу апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Рожин Ю.М.