У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Павліченко С.В.,
Собослой Г.Г.

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
14 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором оренди
транспортного засобу -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася з позовною
заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
у солідарному порядку заборгованості
за договором оренди транспортного
засобу в сумі 13 900 гривень, штрафних
санкцій в сумі 5000 гривень.

Позовні вимоги, мотивовані тим, що
23.11.2010 року між нею та відповідачами
ОСОБА_1, ОСОБА_3 був укладений договір
оренди транспортного засобу,
відповідно до якого позивач передала
відповідачам у тимчасове платне
користування належний їй автомобіль
марки "Daewoo Nexia", державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 , в свою чергу відповідачі
зобов'язалися сплачувати орендну
плату. Строк дії вищевказаного
договору до 23.11.2011 року. За період дії
договору, а саме з 15.06.2011 року до 23.11.2011
року виникла заборгованість за орендну
плату в сумі 13 900,00 грн. Крім того,
позивач вказує на те, що п. 4.3 договору
оренди встановлено, що у разі
неналежного виконання відповідачами
грошових зобов'язань щодо сплати
орендних платежів згідно умов
договору, їм нараховується
неустойка у вигляді штрафу в розмірі 3%
від суми договору (31300 грн.), що за період
з 15.06.2011 року по 23.11.2011 року складає 21597
гривень, однак позивач просить
стягнути штраф в розмірі 5000 гривень.
Крім того рішенням суду від 09.01.2013 року,
стягнуто заборгованість за орендну
плату в строк до 15.06.2011 року.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 14 березня 2014
року позов задоволено та стягнуто з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 солідарно на користь
ОСОБА_2 -13 900 грн. боргу за договором
оренди транспортного засобу від 23.11.2010
року та 5000 гривень штрафу за
невиконання умов договору, вирішено
питання про судові витрати.

На рішення суду ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу з проханням рішення
Ужгородського міськрайонного суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

Вимоги апелянта мотивовані тим,
що в ході експлуатації автомобіля
виникла поломка, яка перешкоджала
апелянту використовувати його.
наймачами вживались заходи щодо його
ремонту,однак позивачка 10.03.2011 року
забрала транспорт з майстерні де
проводився його ремонт. З огляду на це
наймачі були позбавлені можливості
користуватись орендованим майном з
10.03.2013 року. п. 3.2. договору прямо
суперечить вимогам ст. 759 та 762 ЦК
України, а тому є недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача заперечив щодо задоволення
апеляційної скарги.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.
Заява представника ОСОБА_1 про
відкладення справи в зв'язку з
неможливістю прийняття участі в
судовому засіданні через відрядження
не може бути взята до уваги, так-як вона
нічим не підтверджена, більше того
справа 29.05.2014 року уже відкладалась
саме за клопотанням відповідача
ОСОБА_1

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступного.

У справі належними доказами
встановлено, що 23 листопада 2009 року між
ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, ОСОБА_3 укладено договір оренди
транспортного засобу - автомобіля "Daewoo
Nexia", який належить позивачці (а.с.3-4).
Укладений договір набирає чинності з
моменту підписання сторонами та
нотаріального посвідчення і діє до
23.11.2011 року, а у разі якщо після 23.11.2011
року наймачі продовжують
користуватись транспортним засобом і
сплачувати орендну плату строк оренди
вважається продовженим ще на один рік.
Наведений пункт договору не визначає
його суми (п.2.2. договору). Того-ж дня
23.11.2010 року ОСОБА_2 передала
відповідачам транспортний засіб (а.с.5).
Згідно акту, 10 березня 2011 року ОСОБА_4
вилучила належний їй автомобіль "Daewoo
Nexia" у несправному стані (а.с.6). Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
09 січня 2013 року, солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 - 11 400
грн. заборгованості за договором
оренди транспортного засобу, 5000
гривень штрафу, 5722,87 грн. заподіяної
матеріальної шкоди та 3130 грн.
заподіяної моральної шкоди (а.с.8-9).

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами 526, 629, ЦК
України та положеннями ЦК України про
найм.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Так, статтею 759 ЦК України
визначено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, відповідно до
ст. 764 ЦК України, то, за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором.

Предметом договору найму
транспортного засобу згідно ст. 798 ЦК
України, можуть бути повітряні,
морські, річкові судна, а також наземні
самохідні транспортні засоби тощо.

Статтею 799 ЦК України передбачено,
що договір найму транспортного засобу
укладається у письмовій формі. Договір
найму транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 2.3 договору
загальна сума плати за найм
транспортного засобу складає 31300 грн.
Плата за найм транспортного засобу
нараховується по 100 грн. за день окрім
неділі.

Пунктом 4.3 договору передбачено,
що у випадку невиконання чи
неналежного виконання наймачами
грошових зобов'язань щодо сплати
орендних платежів згідно умов цього
договору, наймодавець має право
вимагати від наймачів сплати неустойки
(штрафу) в розмірі 3% від суми договору
визначеної в п.2.2 за кожен випадок
порушення грошових зобов'язань.

Пунктом 3.2 договору встановлено,
що наймодавець має право без
попередження вилучити транспортний
засіб не відмовляючись від цього
договору ( не розриваючи його), якщо у
наймачів виникне заборгованість за цим
договором більше ніж на 1% від суми
цього договору визначеної в п.2.3. При
цьому транспортний засіб буде
знаходитись на зберіганні наймодавця
до моменту повного погашення
заборгованості за цим договором. За
період знаходження автомобіля на
зберіганні у наймодавця, наймачам
нараховується орендна плата, при цьому
наймодавець має право користуватись та
розпоряджатись автомобілем на власний
розсуд.

Статтею 629 ЦК України визначено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У зв'язку з невиконанням
зобов'язань відповідачами ОСОБА_1,
ОСОБА_3 по сплаті орендних платежів
за період з 15.06.2011 року по 23.11.2011 року за
найм транспортного засобу, утворилась
заборгованість, яка згідно розрахунку
заборгованості наданого позивачем,
складає 13900 гривень - сума
заборгованості за орендними платежами;
21957 гривень сума штрафу згідно умов
договору, який апелянтом не оскаржено
(а.с. 7).

Відповідно до п. 3.4. договору
наймачі мають право відмовитись від
цього договору попередивши наймодавця
за 30 днів письмово про даний факт та
відшкодувавши йому витрати які він
поніс при укладенні цього договору.

Доказів, про розірвання договору
в матеріалах справи відсутні, як і
відсутні посилання на це апелянтів.

За таких обставин суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги правильно вирішив спір.

В свою чергу твердження апелянтів
про безпідставність стягнення, так-як
пункти договору які передбачають
можливість нарахування орендної плати
при вилученні автомобіля наймодавцем,
сторонами не оспорені, не визнані
недійсними, вони не є нікчемними, а тому
підлягають до застосуванню, при
вирішенні спору між сторонами.

У відповідності до ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З врахування викладеного суд першої
інстанції, вірно встановив обставини
справи та характер правовідносин, що
виникли між сторонами і ухвалив
правильне по суті і справедливе
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.209,218,303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді