Справа № 161/1080/14-ц
Провадження № 2/161/1030/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

20 травня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі: головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 23 січня 2014 року звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики.

Свій позов мотивує тим, що за
період з 2003 по 2005 роки, відповідач
ОСОБА_2 під розписку позичив у її
батька, ОСОБА_3, частинами гроші, всього
у розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів
США. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батько, ОСОБА_3,
помер. Після смерті її батька, ОСОБА_3,
відкрилася спадщина, яку вона, ОСОБА_1,
донька прийняла, про, що свідчить
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 29 квітня 2009 року, яке видане
державним нотаріусом Другої Луцької
державної нотаріальної контори
Волинської області. 06 червня 2012 року
ОСОБА_2 написав їй розписку, згідно якої
визнав, що взяв у борг у її батька,
ОСОБА_3, кошти у сумі 50 000 тисяч доларів
США і які зобов'язувався повернути до 01
січня 2013 року. Про те, що ОСОБА_2 брав у
борг кошти у її батька, ОСОБА_2, та
зобов'язувався їх повернути свідчить
також зазначене у розписці, що ОСОБА_2
передає у власність добровільно
земельну ділянку в с.Липини, згідно
державного акту серії ЯБ № 660692, виданий
управлінням Держкомзему у Луцькому
районі 28, кадастровий номер
072883400:02:000:2806. На підтвердження
вищезазначеного зобов'язання
відповідач по справі передав їй
оригінал державного акту. Станом на
день подачі позовної заяви до суду,
відповідач кошти не повернув,
незважаючи на те, що неодноразово
обіцяв повернути . Після спливу терміну
повернення зазначених у розписці
коштів, а саме 01.01.2013 року, вона
пред'явила відповідачеві усну вимогу,
згідно розписки та положенням діючого
цивільного законодавства, щодо
повернення заборгованості, на що
відповідач пообіцяв повернути борг. До
даного часу відповідач ухиляється від
повернення суми боргу, чим порушив
взяті на себе зобов'язання.

Посилаючись на вищенаведене, позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її
користь борг 399 650грн. (триста дев'яносто
дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят
гривень).

В судове засідання позивач не
з'явилася, її представник подала заяву
про розгляд справи за її відсутності, в
якій зазначила, що позов підтримує з
наведених у позовній заяві мотивів,не
заперечує щодо винесення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчать повідомлення
про вручення судових повісток. Суд
вважає можливим провести заочний
розгляд справи по наявних доказах,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Судом встановлено, що за період з 2003 по
2005 роки, відповідач ОСОБА_2, під
розписку позичив у батька позивача
ОСОБА_3, гроші частинами, всього у
розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів
США. ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько позивача,
ОСОБА_3, помер. Після смерті останнього
відкрилася спадщина, яку позивач
ОСОБА_1, прийняла, як дочка спадкодавця,
про що свідчить свідоцтво про право на
спадщину за законом від 29 квітня 2009
року, яке видане державним нотаріусом
Другої Луцької державної нотаріальної
контори Волинської області та
вбачається з оглянутої в судовому
засіданні копії спадкової справи.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцю на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Судом встановлено, що 06 червня 2012 року
ОСОБА_2 написав позивачу розписку,
згідно якої визнав, що взяв борг у
батька позивача ОСОБА_3, кошти у сумі 50
000 тисяч доларів США, які зобов'язувався
повернути до 01 січня 2013 року. Про те, що
ОСОБА_2 брав у борг кошти у батька
позивача, та зобов'язувався їх
повернути, свідчить також зазначене у
розписці, що ОСОБА_2 передає у власність
добровільно земельну ділянку в
с.Липини, згідно державного акту серії
ЯБ № 660692, виданого управлінням
Держкомзему у Луцькому районі 28,
кадастровий номер 072883400:02:000:2806. На
підтвердження вищезазначеного
зобов'язання відповідач по справі
передав позивачу оригінал державного
акту.

Згідно з положеннями ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялись сторони,
та підписаний його стороною
(сторонами).

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як встановлено судом, станом на день
розгляду справи, відповідач кошти не
повернув, в зв'язку з чим, борг
відповідача перед позивачем згідно
розписки становить 50 000 (п'ятдесят
тисяч) доларів США, що за офіційним
курсом Національного банку України
становить 399 650 грн. (триста дев'яносто
дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят грн.).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а тому з
відповідача слід стягнути сплачене
позивачем державне мито (судовий збір) .

Таким чином, оцінивши зібрані і
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення, з відповідача слід
стягнути в користь позивача
встановлену в судовому засіданні суму
боргу за договором позики в розмірі 399
650 грн. та судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 599, 1046-1047, 1218 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
399650грн. (триста дев'яносто дев'ять тисяч
шістсот п'ятдесят гривень) боргу за
договором позики та 3654 грн. (три тисячі
шістсот п'ятдесят чотири гривні)
судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В.Івасюта