Справа № 369/4257/14-ц
Провадження №2/369/2184/14
РІШЕННЯ

Іменем України

29.05.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Солдатенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, ОСОБА_3, третя
особа КП «БТІ Києво-Святошинського
району Київської області» про
виділення частки будинку із складу
об»єкта нерухомого майна в окремий
будинок та присвоєння окремої поштової
адреси, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом до відповідачів,
посилаючись на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 25.11.1969
вона набула право власності на ?
будинку НОМЕР_2 з відповідною частиною
надвірних будівель.

Рішенням 14 сесії 4 скликанням Соф.
Борщагівської сільської ради від 25.08.2004
їй передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,1888 га,
розташовану в АДРЕСА_1.

Належна їй ? частина будинку загальною
площею 90,3кв.м., розташована на
земельній ділянці, яка належить їй на
підставі державного акта на право
власності на землю, присвоєно адресу -
АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_2 будинковолодіння
НОМЕР_1 складається із 2-х житлових
будинків: літ «А» загальною площею 175,6
кв.м. житловою - 118,4 кв.м. та буд. літ. «Б»
загальною площею 31,2кв.м., житловою - 24,8
кв.м.Будинок літ. «А» складається із
квартири №1, житловою площею 58,6 кв.м.,
власником якої є ОСОБА_3, розташованої
на земельній ділянці по
АДРЕСА_2.Квартира №2 загальною площею
90,3 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м.,
розташована на земельній ділянці
площею 0,1888га по АДРЕСА_1, яка належить
їй.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 22.04.2014, їй
відмовлено у державній реєстрації
права власності на ? житлового будинку
АДРЕСА_2 у зв'язку з розбіжностями в
номерах, що містяться в договорі
купівлі-продажу від 25.11.1969, технічному
паспорті від 20.05.2013 та в державному акті
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ №822013.

Згідно з повідомленням генерального
директора КП БТІ від 04.04.2014 року №159 їй
відмовлено у виготовленні технічного
паспорта на належну їй ? частину
будинку з тих підстав, що виготовлення
технічних паспортів на частину
житлового будинку за окремими адресами
згідно з «Інструкцією про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна» не
передбачено.

У зв'язку з цим виникла необхідність у
виділенні належної їй ? будинку із
складу об'єктів нерухомого майна.

Тому просила виділити ? будинку із
складу об'єкта нерухомого майна, що
складається із 2-х житлових будинків:
літ «А» та літ. «Б», розташований на
земельних ділянках НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 в
окремий будинок загальною площею
90,3кв.м., житловою - 59,8 кв.м. Присвоїти цій
частині будинку окрему поштову адресу:
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав.

Відповідач Софіївсько-Борщагівська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області» в судове
засідання, не з»явилися, про день
слухання справи повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили.

Третя особа КП «БТІ
Києво-Святошинського району Київської
області» в судове засідання,не
з»явилася, про день слухання справи
повідомлена належним чином, просили
слухати справу без участі їх
представника.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, в позові відмовляє з
наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 25.11.1969
позивач набула право власності на ?
будинку НОМЕР_2 з відповідною частиною
надвірних будівель.

Рішенням 14 сесії 4 скликанням Соф.
Борщагівської сільської ради від 25.08.2004
позивачу передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,1888 га,
розташовану в АДРЕСА_1 та на його
підставі 10.12.2008 видано державний акт на
право власності на землю.

Згідно технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_2,
будинковолодіння НОМЕР_1 складається
із 2-х житлових будинків: літ «А»
загальною площею 175,6 кв.м. житловою - 118,4
кв.м. та буд. літ. «Б» загальною площею
31,2 кв.м., житловою - 24,8 кв.м.

Будинок літ. «А» складається із
квартири №1, житловою площею 58,6 кв.м.,
власником якої є ОСОБА_3, розташованої
на земельній ділянці по АДРЕСА_2.

Квартира №2 загальною площею 90,3 кв.м,
житловою площею 59,8 кв.м., розташована на
земельній ділянці площею 0,1888 га по
АДРЕСА_1, яка належить позивачу.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 22.04.2014, позивачу
відмовлено у державній реєстрації
права власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_2 у зв'язку з
розбіжностями в номерах, що містяться в
договорі купівлі-продажу від 25.11.1969,
технічному паспорті від 20.05.2013 та в
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №822013.

Згідно з повідомленням генерального
директора КП БТІ від 04.04.2014 №159 позивачу
відмовлено у виготовленні технічного
паспорта на належну позивачу ? будинку
загальною площею 90,3 кв.м., житловою - 87,4
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з тих підстав,
що виготовлення технічних паспортів на
частину житлового будинку за окремими
адресами згідно з «Інструкцією про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна» не передбачено.

Згідно п. 1.7 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно затвердженого в
Міністерстві

юстиції України 30 липня 2010 р. за № 582/17877
державна реєстрація прав проводиться
реєстратором БТІ за наявності
матеріалів технічної інвентаризації,
підготовлених тим БТІ, реєстратор
якого проводить державну реєстрацію
прав на цей об'єкт.

Згідно п. 2.5 Інструкції щодо проведення
поділу, виділу та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна при
підготовці документів про поділ
нерухомого майна БТІ проводять такі
дії: уточнюється кількість основних
будинків і допоміжних будівель, що
входять до складу об'єкта нерухомого
майна, виявляються і вносяться до
матеріалів технічної інвентаризації
поточні зміни в будинках, будівлях,
спорудах; за відсутності нотаріально
посвідченого договору чи рішення суду
щодо порядку користування будинками,
будівлями та спорудами беруться до
уваги заяви всіх співвласників,
підписи яких засвідчені нотаріально.
Після цього готується висновок щодо
технічної можливості

поділу об'єкта нерухомого майна, який
містить такі дані: а) кому належить
об'єкт нерухомого майна; б) на підставі
яких правовстановлювальних
документів; в) повну технічну
характеристику об'єкта нерухомого
майна; г) фактичне користування
будинками (приміщеннями), будівлями та
спорудами між співвласниками; ґ) який
документ підтверджує право власності
(користування) земельною ділянкою; д)
склад новоутворених об'єктів
нерухомого майна і їх адреси; е)
пропозиції щодо можливих розмірів
земельних ділянок, що закріплюються за
новими (виділеними) об'єктами з
урахуванням

обмежень (обтяжень) на використання
земельних ділянок відповідно до
затвердженої містобудівної
документації та земельного
законодавства (варіанти поділу
додаються).

Згідно ст. 31 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать: а)
власні (самоврядні) повноваження:
розгляд і внесення до відповідних
органів виконавчої влади пропозицій до
планів і програм будівництва та
реконструкції об'єктів на відповідній
території; підготовка і подання на
затвердження ради відповідних
місцевих містобудівних програм,
генеральних планів забудови населених
пунктів, іншої містобудівної
документації; координація на
відповідній території діяльності
суб'єктів містобудування щодо
комплексної забудови населених
пунктів; надання відповідно до закону
містобудівних умов і обмежень забудови
земельних ділянок; б) делеговані
повноваження: участь у прийнятті в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у порядку та у випадках,
встановлених законом; організація
роботи, пов'язаної зі створенням і
веденням містобудівного кадастру
населених пунктів; здійснення в
установленому порядку державного
контролю за дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій;
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу; вирішення
відповідно до законодавства спорів з
питань містобудування.

Міські, сільські, селищні ради при
здійсненні своєї діяльності, щодо
затвердження положень про порядок
присвоєння п о ш т о в и х адрес об'єктам
нерухомості, керуються законами
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень", "Про регулювання
містобудівної діяльності", "Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності",
Тимчасовим положенням про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
р. N 7/5 та зареєстроване в Міністерстві
юстиції України 18.02.2002 р. за N 157/6445,
Інструкцією про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затверджену наказом
Держбуду України від 24.05.2001 р. за N 127,
Інструкцією щодо проведення поділу,
виділу та розрахунку часток об'єктів
нерухомого майна, затверджену наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України 18.06.2007 р. № 55.

Враховуючи зміст заявлених вимог,
суд приходить до висновку про
необхідність аналізу наступних
правових норм та рекомендацій
Верховного суду України. У
ст. 3 ЦК України передбачено, що
загальними засадами цивільного
законодавства є: 1) неприпустимість
свавільного втручання у сферу
особистого життя людини; 2)
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом; 3)
свобода договору; 4) свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; 5) судовий захист
цивільного права та інтересу; 6)
справедливість, добросовісність та
розумність.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

У ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України зазначено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.
Статтею 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. Зважаючи на позицію
Верховного Суду України, викладену у
Постанові Пленуму «Про судове рішення
у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, оскільки правом на звернення до
суду за захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це. Статтею 10
ЦПК України передбачено, що цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.
Аналізуючи вище перелічені правові
норми та рекомендації Верховного суду
України в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинен був довести суду позивач, це
наявність у неї прав, свобод чи
інтересів, які були порушені, невизнані
чи оспорені відповідачами.

Проте, з огляду на наявні в справі
матеріали, порушення прав позивача або
законних інтересів її, відповідачами в
судовому засіданні не встановлено, що
підтвердили сторони в судовому
засіданні, Також відсутні невизнані чи
оспорені права позивача відповідачами,
оскільки відповідач ОСОБА_3 визнає
позов в повному обсязі, до відповідача
Соф. Борщагівської сільської ради
позивач не зверталася щодо питання, яке
ставиться нею в позовній заяві, та
якому згідно закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
належить вирішення такого питання.

Суду було надано докази лише того, що
позивачка зверталася до державного
реєстратора прав на нерухоме майно , та
їй було відмовлено у реєстрації права
власності на частину будинку, також на
лист БТІ про неможливість виготовити
технічний паспорт на цю частину
будинку, оскільки Інструкцією про
порядок проведення технічної
інвентаризації об»єктів нерухомого
майна», затвердженою наказом Держбуду
України від 24.05.2001 № 127 виготовлення
технічних паспортів на частини
житлових будинків садибного типу за
окремими адресами не передбачено, а
тому суд не вбачає, що відповідачами
взагалі порушені будь-які права та
законні інтереси позивача, тому
обставини, на які посилається позивач,
суперечать вимогам ст. 60 ЦПК України.

Крім цього , як вбачається з тексту
позовної заяви, позивачем не зазначено
причини подання позову, підстава
подання позову, тобто, які саме права
та/або інтереси позивача порушено
відповідачами, який закон порушено,
ким з відповідачів?

Як на підставу своїх позовних вимог,
позивач посилається лише на Порядок
Державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень від 22.06.2011, що є
цілком ймовірним, оскільки немає такої
норми Закону, яка б надавала суду
повноваження щодо присвоєння окремих
поштових адрес.
В судовому
засіданні не доведено факту наявності
порушення права та законних інтересів
позивача, не доведено факту
протиправної поведінки відповідачів,
та причинний зв»язок з можливим
порушенням прав та законних інтересів
позивача, про що зазначено вище.

Тобто, позивач не довела тих обставин
на які посилалася як на підставу
позовних вимог, не надала докази в
обґрунтування своїх вимог, що є її
обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК
України. При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу,
роз»яснював позивачу її права та
обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 15,16 ЦК України, Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, ОСОБА_3, третя особа
КП «БТІ Києво-Святошинського району
Київської області» про виділення
частки будинку із складу об»єкта
нерухомого майна в окремий будинок та
присвоєння окремої поштової адреси,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: