Провадження №: 2/752/818/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

при секретарі Короткій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», третя особа
товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання додаткового
договору недійсним,

встановив:

12.09.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання
додаткового договору недійсним.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що 25.12.2007
року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» було
укладено кредитний договір №СL-013/394/2007
про отримання споживчого кредиту на
придбання автомобіля в сумі 14 970, 30
доларів США, зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 10,49%
річних. 25.06.2009 року на вимогу кредитора
ним було укладено з останнім
додатковий договір №1 до кредитного
договору №СL-013/394/2007 від 25.12.2007 року.
Відповідно до п. 2 зазначеного
додаткового договору - на період з
моменту його підписання і до 26.10.2009 року
для розрахунку процентів за
користування кредитом буде
використовуватись процентна ставка
розмір та види якої визначено у мовами
кредитного договору, а на період з
26.10.2009 року і до повного виконання
боргових зобов»язань за кредитним
договором для розрахунку процентів за
користування кредитом буде
використовуватись процентна ставка в
розмірі 13,14% річних.

Під час укладення додаткової угоди, він
був переконаний представниками
кредитора, що зазначений додатковий
договір відповідає вимогам закону та
укладається виключно в його інтересах,
а в разі його відмови від підписання
додаткового договору у нього буде
відібрано транспортний засіб, який був
придбаний за кредитні кошти.
Посилаючись на те, що оспорюваний
додатковий договір не відповідає його
інтересам, а підвищення відсоткової
ставки у зв»язку з волевиявленням
однієї сторони було заборонено
кредитору Постановою НБУ №168 від 10.05.2007
року. Зміна відсоткової ставки за
користування кредитом можлива лише за
умови істотної зміни обставин, якими
сторони керувались при укладенні
договору кредиту .

Посилаючись на те, що під час укладення
додаткового договору №1 до кредитного
договору №СL-013/394/2007 від 25.12.2007 року він
був введений в оману представниками
кредитора, та діяв під впливом погроз з
боку представників кредитора, а також
порушення рівності сторін за
договором, просив визнати недійсним
оспорюваний додатковий договір.

До початку судового розгляду справи
позивач уточнив заявлені ним вимоги,
просив визнати недійсним додатковий
договір №1 до кредитного договору
№СL-013/394/2007 від 25.12.2007 року з тих підстав,
що на момент його укладення він не мав
можливості виконати у повному обсязі
свої зобов»язання за кредитним
договором, а тому сприйняв, як реальні
твердження представників кредитора, що
додатковий договір укладається
виключно в його інтересах, а також
уникнення від відібрання банком у
нього автомобіля, який він придбав за
кредитні кошти. Стверджував, що
зазначені обставини були тяжкими для
нього і саме внаслідок збігу цих
обставин він уклав оспорюваний
договір.

Ухвалою суду від 24.02.2014 року до участі у
справі в якості третьої особи було
залучено ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

У судовому засіданні позивач та його
представник заявлений позов
підтримали. З зазначених у позовній
заяві підстав, про укладення позивачем
додаткового договору №1 до кредитного
договору №СL-013/394/2007 від 25.12.2007 року
внаслідок збігу для нього тяжких
обставин, оскільки представники
відповідача переконали його в
доцільності укладення такого
договору, а також відібрання
транспортного засобу у випадку його не
підписання та відсутність можливості
виконати достроково зобов»язання за
кредитним договором просили визнати
недійсним зазначений додатковий
договір.

Представник відповідача та третьої
особи, заявлений позов не визнав,
посилаючись на його необґрунтованість,
а також порушення позивачем строків
позовної давності при зверненні в суд з
позовом, просив відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Суд, вислухавши пояснення
учасників судового розгляду справи,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
загальних зборів акціонерів АКБ
«Райффайзенбанк Україна» від 09.10.2006
року АКБ «Райфайзенбанк Україна»
змінило назву на ЗАТ «ОТП Банк»,
останнє було правонаступником всіх
прав та обов»язків АКБ «Райфайзенбанк
Україна». Відповідно до рішення
загальних зборів акціонерів ЗАТ «ОТП
Банк» від 23.04.2009 року ЗАТ «ОТП Банк»
змінило назву на ПАТ «ОТП Банк». ПАТ
«ОТП Банк» є правонаступником всіх
прав та обов»язків ЗАТ «ОТП «Банк» (
а.с.83-85).

ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» 25 грудня 2007
року було укладено кредитний договір
№СL-013/394/2007 (а.с.5-11).

25 червня 2009 року сторонами кредитного
договору №СL-013/394/2007 від 25 грудня 2007
року було укладено додатковий договір
№1 до кредитного договору №СL-013/394/2007
від 25 грудня 2007 року (а.с.12-14).

У судовому засіданні також
встановлено, що 10.12.2010 року, керуючись
ст.ст. 512-516,656,1077 та 1080 ЦК України ПАТ
«ОТП Банк» відступлено ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» всі права на
кредитний портфель, а саме право вимоги
до Боржників (їх Поручителів) щодо
сплати загальної суми заборгованості
Боржників перед Продавцем за
кредитними договорами, яка включає
суму основного боргу, проценти,
нараховані на суму такого боргу, усі та
будь-які штрафні санкції (у разі їх
наявності) на дату набрання чинності.
Покупець також набув усіх прав вимоги
за кредитними договорами, що були
дійсними на дату набрання чинності,
включаючи, але не обмежуючись правами
вимоги до Боржників щодо сплати суми
основного боргу, сплати процентів,
нарахованих на суму основного боргу,
сплати штрафних санкцій. (а.с.75-81).

За даними акту витягу з додатку №1 до
договору купівлі-продажу кредитного
портфелю від 10.12.2010 року до складу
кредитного портфелю увійшов
кредитний договір №СL-013/394/2007 від 25
грудня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП
«банк» та ОСОБА_1 (а.с.82).

Отже, права вимоги за кредитним
договором №СL-013/394/2007 від 25 грудня 2007
року ПАТ «ОТП Банк» були відступлені
фактору на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 10.12.2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Як видно зі змісту, укладеного 10.12.2010
року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» договору
купівлі-продажу кредитного портфелю,
ПАТ «ОТП Банк» продало, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» придбало права на
кредитний портфель, та зобов»язалося
сплатити на користь продавця
винагороду. Покупець набув усіх прав
вимоги за кредитними договорами, що
були дійсними на дату набрання
чинності, включаючи, але не обмежуючись
правами вимоги до боржників.

За правилами ст.. 518 ЦК України, боржник
має право висувати проти вимоги нового
кредитора у зобов»язанні заперечення,
які він мав проти первісного кредитора
на момент одержання письмового
повідомлення про заміну кредитора.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов»язанні, він має право висунути
проти вимоги нового кредитора
заперечення, які він мав прои
первісного кредитора на момент
пред»явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов»язок до пред»явлення
йому вимоги новим кредитором, - на
момент його виконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконав
свої зобов»язання за кредитним
договором №СL-013/394/2007 від 25 грудня 2007
року, що був укладений з ЗАТ «ОТП Банк»,
в тому числі і додатковим договором №1
до цього ж кредитного договору, не був
повідомлений про заміну кредитора.

Наразі, залучений позивачем до участі у
справі відповідач ПАТ «ОТП Банк» на
час звернення позивача в суд з позовом,
а також на час судового розгляду
справи не має права вимоги за
кредитним договором з приводу якого
заявлено спір, а відтак і не може
відповідати за заявленими позивачем
вимогами.

З огляду на викладене, заявлені ОСОБА_1
та підтримані ним у судовому засіданні
позовні вимоги до ПАТ «ОТП Банк» про
визнання недійсним додаткового
договору №1 додатковий договір №1 до
кредитного договору №СL-013/394/2007 від 25
грудня 2007 року, який ПАТ «ОТП Банк»
передано новому кредитору ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про захист прав
споживачів», ст.ст. 512-518, 1077,1078,1079 ЦК
України, ст.ст. 10,11, 33,60,61,88,208,213,218,154 ЦПК
України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання додаткового
договору недійсним, залишити без
задоволення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Голосіївський районний суд
м.Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Плахотнюк К.Г.