Справа № 524/3472/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.06.2014 року
м.Кременчук

Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі:

Головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського
районного суду м. Кременчука з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач свої позовні вимоги мотивувала
тим, що з 18.08.1984 року по 22.04.2014 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. З 03.04.2014 року їй
встановлена ІІ група інвалідності
внаслідок загального захворювання.
Пенсію по інвалідності вона отримує в
невеликому розмірі, інших джерел
доходів не має, тому її матеріальне
становище є скрутним, в зв'язку з чим
вона потребує матеріальної допомоги.
Відповідач не допомагає їй
матеріально, хоча має таку можливість,
так як отримує пенсію і має додаткові
доходи. Вважає, що у відповідності до
ст.ст. 75, 76 СК України вона має право на
стягнення аліментів з ОСОБА_2

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2
на її користь аліменти у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
відповідача щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила задовольнити з підстав,
визначених в заяві. Пояснила, що є
інвалідом другої групи, її доходи не
забезпечують її потреби, оскільки
змушена витрачати кошти на лікування,
оплату комунальних послуг. Вважає, що
відповідач має можливість і
зобов'язаний надавати їй матеріальну
допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник -
ОСОБА_3 в судовому засіданні в
задоволенні позову просили відмовити.
Вважають, що позивач не потребує
додаткової матеріальної допомоги,
оскільки її доходи забезпечують їй
прожитковий мінімум визначений чинним
законодавством. Наголосили на тому, що
позивач не надала доказів на
підтвердження своїх позовних вимог.
Крім того, просили врахувати те, що
відповідач є інвалідом ІІІ групи
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, періодично проходить лікування, що
потребує значних матеріальних затрат.
Після розірвання шлюбу також змушений
винаймати житло. Він не має можливості
надавати матеріальну допомогу.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що є донькою сторін.
Зазначила, що у позивача ряд
захворювань. Вона потребує
матеріальної допомоги для лікування,
для оплати комунальних послуг.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина,
чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Права на утримання не має той із
подружжя, хто негідно поводився у
шлюбних відносинах, а також той, хто
став непрацездатним у зв'язку із
вчиненням ним умисного злочину, якщо це
встановлено судом.

Статтею 76 СК України визначено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право
на утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Якщо на момент розірвання шлюбу жінці,
чоловікові до досягнення
встановленого законом пенсійного віку
залишилося не більш як п'ять років,
вона, він матимуть право на утримання
після досягнення цього пенсійного
віку, за умови, що у шлюбі вони спільно
проживали не менш як десять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
з 18.08.1984 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого
Затишанським селищним бюро ЗАГСу
Фрунзівського району Одеської області,
за актовим записом № 12.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 22.04.2014 року
розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно довідки до акту огляду МСЕК
серії 10 ААА № 198510 від 03.04.2014 року, ОСОБА_1
є інвалідом другої групи загального
захворювання. Дата чергового
переогляду - квітень 2017 року.

З довідки УПФУ в м.Кременчуці № 1876 від
08.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 за
період з грудня 2013 року по травень 2014
року отримала пенсію по інвалідності в
розмірі 6294 грн. За травень 2014 року
позивач отримала вказану пенсію в
розмірі 1049 грн.

Згідно довідки про доходи ТОВ «ДЦ
Україна», ОСОБА_1 працює на посаді
діловода ТОВ «ДЦ Україна» з 01.11.2008 року
та отримала за період з листопада 2013
року по квітень 2014 року заробітну плату
в розмірі 2001,55 грн. Заробітна плата за
квітень 2014 року становила 300 грн.

ЗУ «Про Державний бюджет на 2014 рік»
визначено, що прожитковий мінімум для
непрацездатних осіб становить - 949 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 з огляду положення
ч. 4 ст. 75 СК України, вважається такою,
що не потребує матеріальної допомоги,
оскільки її щомісячний дохід не є
меншим встановленого законом
прожиткового мінімуму.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію по
інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи у розмірі 2135,25 грн. на
місяць, що підтверджується довідкою
Управління Пенсійного Фонду України №
1877 від 08.05.2014 року.

Доказів того, що він має інші джерела
доходу суду не надано.

Отже, встановлені судом обставини
свідчать про те, що позивач відповідно
до ч.4 ст. 75 СК України не є такою, що
потребує матеріальної допомоги, а
відповідач відповідно до ч.3 ст. 75 СК
України є непрацездатним і не може
надавати позивачу матеріальну
допомогу.

Посилання позивача на те, що розмір
отримуваної нею пенсії не забезпечує
її потреб, а також те що дохід
відповідача, який він отримує дає йому
можливість надавати їй матеріальну
допомогу, не можуть слугувати
правовими підставами для стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на її утримання
відповідно до ст. 75 СК України.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: