Справа № 591/4097/14-ц
Провадження № 4-с/591/38/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого –
судді Прокудіної Н.Г.

при секретарі –
Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми скаргу ОСОБА_1 на
рішення та дії державного виконавця та
про скасування постанови державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
накладення штрафу за невиконання
рішення суду та про стягнення
виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі
скаргою, мотивуючи свою скаргу тим, що
рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 14.11.2012р., яке вступило в законну
силу, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1
було задоволено: зобов'язано ОСОБА_1
повернути суму боргу у розмірі 70000 грн.
на користь ОСОБА_3 за договором позики
від 15 березня 2010 року; стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 судові витрати по
справі - судовий збір в розмірі 700 грн..

02.06.2014р. під час виконавчого
провадження по даній справі державним
виконавцем ВДВС Сумського МУЮ ОСОБА_2
було винесено дві постанови: про
накладення штрафу за невиконання
рішення суду в розмірі 170 грн., в порядку
статті 89 Закону України «Про виконавче
провадження», про стягнення
виконавчого збору у розмірі 680 грн..

Вважає, що позов ОСОБА_3 був розглянутий
судом саме в тій редакції позовних
вимог, як вони були сформульовані
ОСОБА_3. Просить скасувати постанову
про накладення штрафу за невиконання
рішення суду та про стягнення
виконавчого збору.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні скаргу підтримав повністю,
просить її задовольнити.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_2
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, так як діяла відповідно до
вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

В судовому засіданні
встановлено, що на примусовому
виконанні державного виконавця Буюн
Н.О. у відділі державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження № 38255939 про зобов'язання
ОСОБА_1 повернути суму боргу в розмірі
70000 грн. на користь ОСОБА_3 (а.с.15).

26.05.2014 року державним виконавцем було
зобов'язано боржника повернути суму
боргу 70000 грн. стягувачу ОСОБА_3 та
попереджено про кримінальну
відповідальність у разі невиконання
рішення суду, про що складено акт

державного виконавця від 26.05.2014
року(а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов’язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, що
відповідає конституційному положенню
щодо обов’язковості виконання судових
рішень на всій території України , ст. 124
Конституції України.

Відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п’ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов’язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Таким чином, з зазначеної норми
випливає, що виконавчий збір та витрати
на проведення виконавчих дій можуть
стягуватись тільки у випадку
невиконання судового рішення у строк,
наданий боржнику державним виконавцем
для добровільного виконання рішення,
тобто стягнення виконавчого збору
здійснюється на стадії примусового
виконання рішення.

Згідно акту державного виконавця від
02.06.2014, встановлено, що рішення суду
боржником не виконано (а.с.17).

На підставі одержаної інформації та в
порядку ст. ст. 41, 28 ЗУ «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій та постанову про
стягнення з боржника виконавчого
збору. В той же день керуючись ст. 11, 89 ЗУ
«Про виконавче провадження» накладено
штраф у розмірі 170,00 грн. (а.с.20)

Згідно Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В зв’язку з тим, що ОСОБА_1
самостійно не було виконано рішення,
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_2,
відповідно до вимог ст. 28 Закону
України „Про виконавче провадження”
09.10.2013 року було винесено постанову про
стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у
розмірі 680 грн.. Таким чином державний
виконавець діяла відповідно до вимог
чинного законодавства.

Тому в задоволенні скарги ОСОБА_1
необхідно відмовити за
необґрунтованістю.

Керуючись Законом України „Про
виконавче провадження", ст. ст. 383- 388 ЦПК
України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги в
повному обсязі за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається до
Апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Повний текст виготовлено та підписано
27 червня 2014 року.

Суддя