РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Ленінський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва
В.Г.,

при секретарі Крещенко
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів за
невиконання договору купівлі-продажу,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася з позовом, в якому
просить стягнути на її користь основну
суму боргу в розмірі 108513,00 грн.,
неустойку за невиконання зобов'язання
щодо прострочення постачання меблів у
розмірі 11690,87 грн. та моральну шкоду в
розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що 18.04.2012 року між сторонами, в салоні
меблів «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, було укладено договір
купівлі-продажу меблів №12-04-18/2 згідно з
яким позивачка зобов'язалася сплатити
відповідачу гроші в сумі 60363,00 грн. як
аванс за продаж меблів фабрики TURRI. В
свою чергу, поставку меблів відповідач
повинен був здійснити в строк 120
календарних днів з дня здійснення
попередньої оплати. Того ж дня
позивачка передала кошти в сумі 60363,00
грн.

25.04.2012 року сторони уклали наступний
договір купівлі-продажу меблів №12-04-25/01
фабрик MALEBRA (Італія), BONTEMPI (Італія), UFFIX
(Італія), строк виконання цього
договору складав 90 календарних днів з
дня здійснення попередньої оплати.
25.04.2012 р. позивачка передала
відповідачу кошти в сумі 48150,00 грн.

19.06.2012 року позивачка, виконуючи п. 2.12
вищезазначеного договору передала на
ім'я ОСОБА_3 (керівника салону меблів)
14406,00 грн.

14.11.2012 року позивачка, при зустрічі з
відповідачем, дізналася, що оплата за
меблі в Італію була здійснена в розмірі
всього 1720 євро (7310,59 грн.), тобто,
відповідач порушив умови договору
купівлі -продажу.

Відповідач, в свою чергу, надала через
канцелярію суду відзив на позовну
заяву про стягнення грошових коштів за
невиконання договору купівлі-продажу,
де вказала, що вона працювала в
меблевому салоні ІНФОРМАЦІЯ_1,
господарем та власником якого був
ОСОБА_3, відкривши приватне
підприємство на своє ім'я, як того
вимагав власник салону. За договором
купівлі-продажу № 12-04-18/02 від 18.04.2012 р.
авансовий платіж був прийнятий від
ОСОБА_1 18 квітня 2012 року про що нею була
складена, підписана та видана
квитанція до прибуткового касового
ордера без номеру на суму 60363,00 грн., але
фактично в руки ці кошти отримав ОСОБА_3

За іншим договором купівлі-продажу
№12-04-25/01 від 25.04.2012 р., який нею був
підписаний заздалегідь, кошти вона не
отримувала, квитанцію не заповнювала,
підписи та печатку не ставила, бо 25
квітня 2014 року була відсутня на
робочому місці. Як вона дізналася
пізніше, кошти за цим договором від
ОСОБА_1 отримав сам ОСОБА_3 та оформив це
на її підприємство, тобто квитанція до
прибуткового касового ордера від 25.04.2012
року на суму 48150,00 грн. заповнена не її
рукою, стоїть не її підпис, печатка
підроблена.

ОСОБА_2 заперечує проти вимоги позивача
щодо відшкодування моральної шкоди у
розмірі 5000,00 грн., адже вважає, що ця
компенсація не підтверджена та
необґрунтована жодними
документальними доказами, також не
згодна з розрахунками щодо суми
штрафних санкцій та вважає, що немає
підстав на розрахунок та отримання від
неї суми боргу та суми штрафних санкцій
за договором №12-04-25/01 від 25.04.2012 р.

Позивачка до судового засідання
з'явилася, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка проти задоволення позову
заперечувала, посилаючись на вимоги,
викладені у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

18.04.2012 року було укладено договір
купівлі-продажу меблів №12-04-18/2, згідно
з яким позивачка зобов'язалась
сплатити відповідачу гроші в сумі 60363,00
грн. як аванс за продаж меблів фабрики
TURRI (а.с. 8-10). Відповідач поставку меблів
повинен був здійснити в строк 120
календарних днів з дня здійснення
попередньої оплати. Того ж дня,
позивачка передала відповідачу кошти в
сумі 60363,00 грн., згідно квитанції
прибуткового касового ордера від 18.04.2012
р. (а.с.7).

25.04.2012 року сторони уклали наступний
договір купівлі-продажу меблів №12-04-25/01
фабрик MALEBRA, BONTEMPI, UFFIX (а.с. 12-14). Строк
виконання цього договору складав 90
календарних днів з дня здійснення
попередньої оплати та 25.04.2012 року
позивачка передала відповідачу кошти в
сумі 48150,00 грн. згідно квитанції
прибуткового касового ордеру від 25.04.2012
р. (а.с. 11).

При передачі коштів відповідачу був
присутній ОСОБА_3, який, з його слів, був
керівником салону меблів
«ІНФОРМАЦІЯ_1», де був укладений
договір купівлі-продажу меблів, а також
здійснював підприємницьку діяльність
та приймав безпосередню участь в
отриманні від позивачки коштів для
придбання меблів.

19.06.2012 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2
попросили позивачку виконати п. 2.2
Договору купівлі-продажу №12-04-18/02,
відповідно до якого ОСОБА_1 передала на
ім'я ФО-П ОСОБА_3 14406,00 грн., що
підтверджується квитанцією
прибуткового касового ордеру від 19.06.2012
року, підписаного ФО-П ОСОБА_3 (а.с. 15).

14.11.2012 року позивачка, при зустрічі з
відповідачем, дізналася, що оплата за
меблі в Італію була здійснена в розмірі
всього 1720 євро (7310,59 грн.) за Договором
купівлі-продажу №12-04-18/2. Однак,
офіційного підтвердження цього факту
немає.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Доводи відповідачки, за договором
купівлі-продажу № 12-04-25/01 від 25.04.2012
року, що був підписаний нею
заздалегідь, за яким коштів вона не
отримувала, квитанцію не заповнювала,
підписи та печатку не ставила,
перевірялись судом, призначалась
відповідна експертиза, однак,
неможливість її виконання зумовлена
невиконанням клопотання експерта
ОСОБА_2, ненаданням експериментальних
зразків підписів і почерку, несплатою
рахунку вартості робіт.

Отже, визнання цього факту, для
з"ясування якого призначалась
експертиза здійснюєтья судом з
урахуванням оцінки доказів, аналізу
правової позиції цієї особи та того
результату, якого вона домогається.
Фактично суд виходить з припущення, що
особа ухиляється від участі в
експертизі, оскільки побоюється її
результатів, а тому не визнає факт, який
треба було встановити експертизою,
доведеним.

При цьому суд виходить із сукупності
інших доказів, що викривають у
протилежному, а саме :

- Договорів № 12-04-18/02 від 18.04.2012 року та №
12-04-25/01 від 25.04.2012 року у, що укладались
між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2
- Продавцем та ОСОБА_1 - Покупцем, у
відповідності до яких Продавець
зобов"язується передати покупцю у
власність, а Покупець прийняти і
оплатити на умовах цього договору
партії товарів.

- додаткової угоди № 3 до Договору
суборенди нежитлового приміщення №
18/12/09 від 22.12.2009 року, яка підтверджує, що
ФОП ОСОБА_2 є орендарем приміщення за
адресою : АДРЕСА_1. Договір діє до 30
листопада 2012 року.

Статтею 4.8 договорів купівлі-продажу
меблів № 12-04-18/2, № 12-04-25/01 передбачено
компенсацію в розмірі 0,2 % за кожен
прострочений банківській день від суми
фактичного платежу за не постановлені
в строк товарні позиції.

Виходячи з умов договору
купівлі-продажу №12-04-18/02 від 18.04.2012 р. п.
4.8 при затримці поставки товару понад
термін, вказаний в п. 3.1 цього договору,
Покупцю виплачується компенсація в
розмірі 0,02 % за кожен прострочений
банківський день від суми фактичного
платежу за непоставлені в строк
товарні позиції цього договору.

Враховуючи те, що за договором № 12-04-18/02
від 18.04.2012 року авансовий платіж був
внесений 18.04.2012 року в сумі 60363,00 грн., а
строк поставки товару складає 120
календарних днів з моменту отримання
авансового платежу, то продавцем
порушені строки з 18.08.2012 року по 27.09.2013 р.
(день подачі позову до суду), тобто 407
днів *0,02 % (0,02 %*60363,00 =12,7) = 5168,90 грн.; за
договором №12-04-25/01 від 25.04.2012 р.
авансовий платіж був внесений 25.04.2012 р.
в сумі 48150,00 грн., а строк поставки
товару складає 90 календарних днів з
моменту отримання авансового платежу,
то продавцем порушені строки з 25.07.2012 р.
по 27.09.2013 р. (день подачі позову до суду),
тобто 429 днів *0,02 % (0,02 %*48150,00 =9,63) = 4131,27
грн.

Приписами ч.1 ст.624 ЦК України
передбачено, якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків.

Сума неустойки за невиконання
відповідачем свого зобов'язання щодо
прострочення постачання товарів за
вказаними договорами купівлі-продажу
складає 9300,17 грн.

На підставі ППВСУ №4 від 31.03.1995 року
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», виходячи з вимог виваженості,
розумності, справедливості суд,
ураховуючи моральний стан позивачки,
оцінює суму, яка б могла частково
загладити її моральні страждання в 1000,00
грн.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, , суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за невиконання
договору купівлі-продажу -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1,
основну суму боргу в розмірі 108513 (сто
вісім тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 00
коп.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1,
розмір неустойки за невиконання свого
зобов'язання щодо прострочення
постачання меблів в розмірі 9300 (девять
тисяч триста) грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, на
відшкодування моральної шкоди 1000 (одну
тисячу) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1,
суму сплаченого судового збору в
розмірі 1252 (одна тисяча двісті
п'ятдесят дві) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.Г. Пашнєв