АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8196/2014
Головуючий у 1 інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
29 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган
опіки і піклування Дарницької районної
у м. Києві державної адміністрації, про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною, визначення способів участі у
вихованні дитини, надання дозволу на
тимчасовий виїзд дитини за кордон, за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа: Орган опіки і піклування
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації, про
визначення способів участі батьків у
вихованні дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

01 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому з
урахуванням уточнень просив усунути
йому перешкоди у спілкуванні з донькою
ОСОБА_4 та у її вихованні, визначити
наступний спосіб його участі у
вихованні, оздоровленні та спілкуванні
з дитиною:

- весняні канікули щороку починаючи з
першого дня канікул і до їх закінчення
дитина проводить з батьком за його
місцем перебування;

- літні канікули щороку починаючи з
першого дня другої половини канікул і
до їх закінчення дитина проводить з
батьком за його місцем перебування;

- осінні канікули щороку починаючи з
першого дня канікул і до їх закінчення
дитина проводить з батьком за його
місцем перебування;

- зимові (різдвяні) канікули щороку
починаючи з першого дня канікул і до їх
закінчення у парні роки дитина
проводить з батьком за його місцем
перебування, а в непарні роки дитина
перебуває з матір'ю за її місцем
перебування, зобов'язати ОСОБА_1 вчасно
та безперешкодно у визначенні строки
за власний рахунок передавати дитину
батьку за місцем його перебування,
надавати йому можливість
безперешкодно спілкуватися з донькою
засобами телефонного, електронного та
надати тимчасовий терміном на три роки
дозвіл на тимчасовий виїзд за межі
України (до республіки Білорусь,
Російської Федерації, королівства
Нідерланди) малолітній ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_1, у його супроводі без згоди
ОСОБА_1 з метою оздоровлення, зустрічей
з близькими родичами, участі в
навчально- освітніх заходах. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що перебував
у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з
14.08.2004 року, який було розірвано
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 04.06.2013 року. Від шлюбу у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4.
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 04.06.2013 року також було
визначено місце проживання дочки разом
з матір'ю ОСОБА_1 та надано дозвіл на
тимчасовий виїзд за межі України (до
Швейцарії) строком на 3 роки. З того часу
у нього немає можливості бачитись з
дочкою, ОСОБА_1 не йде на домовленості
щодо встановлення графіку побачень з
дочкою. Вважає, що такі перешкоди з боку
матері суттєво обмежують його права як
батька, в зв'язку з чим вимушений був
звернутись до суду з даним позовом.

12 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, у
якому просила визначити наступний
спосіб своєї участі та участі ОСОБА_3 у
вихованні дочки:

- під час парного календарного року
першу половину літніх канікул
малолітня ОСОБА_4 проводить з ОСОБА_1 за
її рахунок, другу половину літніх
канікул дитина проводить разом з
батьком ОСОБА_3 на території Швейцарії
або України за рахунок ОСОБА_3 та у
спосіб безпосереднього перевезення
дитини зі Швейцарії до України та з
України до Швейцарії ОСОБА_3 за його
рахунок;

- під час непарного календарного року
першу половину літніх канікул дочка
проводить з батьком - ОСОБА_3 на
території Швейцарії або України за
рахунок ОСОБА_3 та у спосіб
безпосереднього перевезення дитини зі
Швейцарії до України та з України до
Швейцарії ОСОБА_3 за його рахунок, другу
половину літніх канікул дитина
проводить з ОСОБА_1 за її рахунок;

- осінні канікули під час парного
календарного року дитина проводить
разом з батьком - на території
Швейцарії або України за його рахунок
та у спосіб безпосереднього
перевезення дитини зі Швейцарії до
України та з України до Швейцарії
ОСОБА_3 за його рахунок, а під час
непарного календарного року дитина
проводить разом з матір'ю за її рахунок;

- зимові канікули під час парного
календарного року дитина проводить
разом з мамою за її рахунок, а під час
непарного календарного року дитина
проводить разом з батьком на території
Швейцарії або України за рахунок
ОСОБА_3 та у спосіб безпосереднього
перевезення дитини зі Швейцарії до
України та з України до Швейцарії
ОСОБА_3 за його рахунок;

- весняні канікули незалежно від
парності року діляться між обома
батьками. Половину весняних канікул
дитина проводить з матір'ю за її
рахунок, іншу половину весняних
канікул дитина проводить разом з
батьком на території Швейцарії або
України за його рахунок та у спосіб
безпосереднього перевезення дитини зі
Швейцарії до України та з України до
Швейцарії ОСОБА_3 за його рахунок.

Крім того, просила зобов'язати ОСОБА_3
вчасно та безперешкодно у визначені
строки повертати дитину до Швейцарії
(м. Ніон), зобов'язати ОСОБА_3 надавати
ОСОБА_1 за 1 місяць до проведення
канікул з дитиною інформацію щодо
місця та умов проживання дівчинки під
час проведення канікул з батьком. У
разі ненадання або відмови у наданні
ОСОБА_3 інформації щодо місця та умов
проживання дівчинки під час проведення
канікул з батьком ОСОБА_1 має право
відмовити у проведенні канікул
малолітньої ОСОБА_4 з батьком,
заборонити ОСОБА_3 зловживати своїми
батьківськими правами та вивозити
дитину за межі Швейцарії або України (у
разі перебування ОСОБА_4 на території
України з батьком ОСОБА_3) без згоди
матері.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 12 березня 2014 року зустрічний
позов прийнято і об'єднано в одному
провадженні з первісним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року позов ОСОБА_3
та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено
частково, визначено наступний спосіб
участі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вихованні
неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: під час парного
календарного року першу половину
літніх канікул ОСОБА_4 проводить з
матір'ю ОСОБА_1, другу половину літніх
канікул - з батьком ОСОБА_3; під час
непарного календарного року першу
половину літніх канікул ОСОБА_4
проводить з батьком ОСОБА_3, другу
половину літніх канікул - з матір'ю
ОСОБА_1, осінні канікули під час парного
календарного року ОСОБА_4 проводить з
матір'ю ОСОБА_1; осінні канікули під час
непарного календарного року ОСОБА_4
проводить з батьком ОСОБА_3, зимові
канікули під час парного календарного
року ОСОБА_4 проводить з батьком ОСОБА_3,
зимові канікули під час непарного
календарного року ОСОБА_4 проводить з
матір'ю ОСОБА_1; весняні канікули
незалежно від парності року ОСОБА_4
проводить порівну з обома батьками: 1
тиждень з матір'ю ОСОБА_1, 1 тиждень з
батьком ОСОБА_3 Зобов'язано матір
дитини ОСОБА_1 не чинити перешкод та не
перешкоджати батькові дитини ОСОБА_3
приймати участь у вихованні та у
спілкуванні з дочкою ОСОБА_4, а також
дотримуватись встановленого рішенням
суду способу участі у вихованні
неповнолітньої дочки, зобов'язано
ОСОБА_3 дотримуватись встановленого
рішенням суду способу у вихованні
неповнолітньої дочки, надано дозвіл на
тимчасовий строком на 3 року виїзд за
межі України для оздоровлення і та
відвідування родичів ОСОБА_4 у
супроводі батька без згоди матері в
період перебування дитини з батьком
відповідно до встановленого графіку до
наступних країн: Республіка Білорусь,
Королівство Нідерланди, Російська
Федерація.

13 травня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила його
скасувати та визначити спосіб участі
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вихованні дочки
відповідно до заявлених ОСОБА_1 вимог. В
обґрунтування своїх доводів апелянт
зазначила, що запропонований ОСОБА_1
спосіб участі у вихованні доньки
ґрунтується на висновку органу опіки і
піклування, а зміна місцями парного і
непарного року пов'язана з
неможливістю ОСОБА_1 осінню цього року
взяти відпустку на роботі. Також
апелянт вказала, що відповідно до
Закону України «Про охорону дитинства»
сплачувати витрати, пов'язані з
переїздом і проживанням дитини,
інформувати про місце перебування
дитини та гарантувати повернення
дитини до місця її постійного
проживання зобов'язана особа, яка
реалізує своє право на спілкування і
побачення з дитиною, тобто ОСОБА_3 На
думку апелянта, вимоги ОСОБА_3 про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон задоволенню не підлягають, так
як заявлені на невизначений період
часу без зазначення конкретних країн
та часу перебування в них.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_5
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник за
довіреністю - ОСОБА_6 апеляційну скаргу
просили відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про день, час та
місце апеляційного розгляду, тому
розгляд справи за апеляційною скаргою
на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України
проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2004
року. Від шлюбу у них народилась дочка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 04 червня 2013 року, яке набрало
законної сили 25 вересня 2013 року, шлюб
між сторонами було розірвано,
визначено місце проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
матір'ю ОСОБА_1 та надано дозвіл на
тимчасовий виїзд за межі України (до
Швейцарії) малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі її матері
ОСОБА_1, без згоди батька дитини ОСОБА_3,
для постійного проживання терміном на
три роки.

На даний час ОСОБА_4 проживає разом з
матір'ю у Швейцарії та є ученицею 4-го
класу початкової школи Закладу
початкової освіти міста Ніон
(Швейцарія).

Згідно довідки лікаря
психіатра-психотерапевта Федерації
швейцарських лікарів від 19.12.2013 року
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має нормальний
психологічний розвиток для її віку,
дуже добре адаптується до шкільних
вимог, дуже товариська та її цінують в
школі.

Згідно висновку Служби у справах дітей
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації від 06.03.2014 року
№ 101-1588/03 ОСОБА_3 встановлено час
спілкування з донькою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за наступним графіком

- весняні канікули порівну
між батьками, незалежно від парності
року;

- протягом парного року:
першу половину літніх канікул дитина
проводить з мамою, другу половину - з
татом; осінні канікули - з мамою;

- протягом непарного року:
першу половину літніх канікул дитина
проводить з татом, другу половину - з
мамою; осінні канікули з татом.

Крім того, зобов'язано батька дитини -
ОСОБА_3 дотримуватись режиму
харчування та відпочинку дитини, не
допускати протиправних дій та
негативних розмов стосовно матері
дитини - ОСОБА_1, та зобов'язано матір
дитини - ОСОБА_1 не перешкоджати
батькові брати участь у вихованні
дитини та спілкуванні з нею не
допускати протиправних дій та
негативних розмов стосовно батька
дитини - ОСОБА_3

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в частині визначення
способу участі у вихованні доньки
шляхом проведення часу під час канікул
суд першої інстанції керувався ст.ст.
141, 157, 159 СК України та вірно визначив
спосіб участі батька у вихованні
доньки з урахуванням віку дитини, її
статі та особливостей розвитку, країни
її постійного місця проживання.

На думку колегії суддів,
запропонований судом першої інстанції
графік побачень батька з дитиною не
зашкодить їй, а навпаки повністю
відповідатиме можливості дитини в
повній мірі сприймати піклування
кожного із батьків про її здоров'я,
фізичний та духовний розвиток.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
ОСОБА_1 осінню цього року взяти
відпустку на роботі не зможе, а тому не
матиме можливості проводити час з
дитиною на осінніх канікулах, колегія
суддів виходить з того, що будь-яких
доказів на підтвердження вказаних
обставин суду не надано. Крім того, при
цьому колегія суддів враховує, що місце
проживання ОСОБА_4 визначено з матір'ю
та саме з нею дитина проживає у
Швейцарії, у той час як ОСОБА_3 проживає
в Україні та не має можливості щодня
бачитися з донькою.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції вірно відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_1 в частині визначення
конкретного зобов'язання кожного з
батьків здійснювати перевезення і
утримання дитини та правильно поклався
на самостійне вирішення даного питання
сторонами. Крім того, як встановлено
колегією суддів, між батьками дитини
склалася усталена практика переїзду
дитини з Швейцарії до України і навпаки
- батьками оформлювалася довіреність
на представника авіакомпанії і по
прильоту один із батьків забирав
дитину.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання апелянта
на те, що відповідно до Закону України
«Про охорону дитинства» сплачувати
витрати, пов'язані з переїздом і
проживанням дитини, інформувати про
місце перебування дитини та
гарантувати повернення дитини до місця
її постійного проживання зобов'язана
особа, яка реалізує своє право на
спілкування і побачення з дитиною,
тобто ОСОБА_3 Згідно ст. 1, 15, 16 Закону
України «Про охорону дитинства» право
на контакт з дитиною реалізує як той з
батьків, з ким дитина проживає, так і
той, що проживає окремо.

Також колегія суддів погоджується з
рішенням суду першої інстанції в
частині надання дозволу на тимчасовий
виїзд за кордон дитини у супроводі
батька без згоди матері. Рішення суду
першої інстанції в цій частині
ухвалене з додержанням вимог ст. 141 СК
України, ст. 313 ЦК України, ч. 2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України».

Доводи апеляційної скарги в цій
частині колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки дозвіл на тимчасовий
виїзд за кордон дитини у супроводі
батька без згоди матері надано у чітко
визначені держави та лише у проміжок
часу, коли дитина перебуватиме з
батьком на канікулах.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 29 квітня 2014
року є законним і обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків не
спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді