суд Харківської області
у складі головуючого Бібіка О.В.,
за участю секретаря Редіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Змієві цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Центренерго»
в особі відокремленого підрозділу
Зміївської теплової електричної
станції до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,
посилаючись на те, що наймачем квартири
АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивачем
своєчасно та якісно надавалися
комунальні послуги, у зв'язку з чим
нараховувалася плата за користування
послугами у відповідності до
встановлених тарифів, однак оплата
відповідачами здійснювалася не
регулярно. Відповідачі прострочили
виконання свого зобов'язання щодо
оплати наданих послуг, у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка станом на
31. 05.2014 року становить 2517,20 грн., з
урахуванням індексу інфляції та трьох
03.04.2014 року позивач звертався до суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за житлово - комунальні послуги
у розмірі 2517,20 грн. Ухвалою суду у
прийнятті заяви відмовлено, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з
Представник позивача у судове
засідання не з»явився, надав заяву про
розгляд справи за її відсутності,
просив справу розглядати без
фіксування судового процесу
технічними засобами звукозапису, проти
ухвалення заочного рішення не
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
судовою повісткою, направленою
рекомендованим листом, яке повернулося
на адресу суду за закінченням терміну
Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України,
судова повістка про виклик повинна
бути вручена з таким розрахунком, щоб
особи, які викликаються, мали достатньо
часу для явки в суд і підготовки до
участі в судовому розгляді справи, але
не пізніше ніж три дні до судового
засідання, а судова повістка -
повідомлення - завчасно.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
Розгляд справи проведено у
відповідності до вимог ст. 224 ЦПК
України за неявки відповідачів ОСОБА_1
та ОСОБА_2, які належним чином були
повідомлені про час та місце судового
розгляду справи.
При конкуренції загальної та
спеціальної процесуальної норми суд
застосовує норму спеціальну і
керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК
України щодо можливості заочного
розгляду справи в разі однієї неявки
відповідача, належним чином
повідомленого про час та місце
судового розгляду справи.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.
Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України у
разі скасування судового наказу
заявлені стягувачем вимоги можуть
розглядатися у позовному провадженні з
додержанням загальних правил щодо
пред'явлення позову.
Згідно довідки паспортного столу КП
«Комунальник» № 1661 від 26.06.2014 року за
адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані
відповідачі по справі ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.
Між позивачем та відповідачами
утворилися фактичні договірні
відносини з приводу надання
комунальних послуг на підставі
відкритого особового рахунку НОМЕР_3,
згідно розрахунку, заборгованість з
урахуванням інфляційних витрат та
трьох відсотків річних за житлово -
комунальні послуги по особовому
рахунку НОМЕР_3 становить 2517,20 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про житлово - комунальні
послуги» залежно від функціонального
призначення житлово - комунальні
послуги поділяються на комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
До переліку мінімально необхідних
житлово - комунальних послуг не можуть
включатися послуги, ціни/ тарифи на які
визначаються виключно за договором
(домовленістю сторін).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги» споживач
має право одержувати вчасно та
відповідної якості житлово -
комунальні послуги згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово - комунальних послуг.
Не укладення відповідачкою договору не
є підставою звільнення від виконання
обов'язку як учасника договірних
відносин у сфері житлово - комунальних
послуг відповідно до ст. 19 Закону
України «Про житлово - комунальні
Відповідно до ст. 11 цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, а саме, постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року
№ 529 «Про затвердження Типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій». Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або ненастання певної дії.
Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24
червня 2004 року) визначає основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
Аналіз цього Закону дає підстави для
висновку, що він належить до
нормативного акта спеціальної дії,
який регулює відносини, що виникають
між виробниками, виконавцями,
споживачами у процесі створення,
надання та споживання
житлово-комунальних послуг.
Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24
червня 2004 року передбачає, що
законодавство України у сфері
житлово-комунальних послуг, крім цього
Закону, базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.
ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає
загальні засади цивільного
законодавства, зокрема поняття
договору і свободи договору та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів (вільне
волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочин між фізичною і юридичною
особами належить вчиняти у письмовій
формі, за виключенням випадків,
передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України). Інші випадки визнання
договору укладеним зазначені у ст. ст.
642 - 643 ЦК України.
Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.
Розкриваючи зміст засади свободи
договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України
визначає, що свобода договору полягає в
праві сторін вільно вирішувати питання
при укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та
ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
Зазначені положення узгоджуються з
нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України,
відповідно до яких підставою
недійсності правочинів є суперечність
їх актам цивільного законодавства.
Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року передбачено, що
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
Статті 20, 21 цього Закону визначають
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року передбачений обов'язок
споживача укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
цього Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.
Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 « Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» (далі -
постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV
від 24 червня 2004 року, постанови № 529
убачається, що умови типового договору,
що набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24
червня 2004 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем належним чином та в
повному обсязі надавались житлово -
комунальні послуги. Сторони перебували
у фактичних договірних відносинах, за
вказаний період, тому повинні
проводити оплату наданих послуг. Однак,
відповідачкою не виконувалися
зобов'язання по своєчасній оплаті за
житлово - комунальні послуги, внаслідок
чого утворилася заборгованість, за
таких умов, позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 64 Житлового Кодексу України
передбачено, що члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки.

Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Стаття 68 ЖК
України передбачає, що наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги. Квартирна плата та плата за
комунальні послуги в будинках
державного і громадського житлового
фонду вносяться щомісяця в строки,
встановлені Радою Міністрів
Української РСР.

Згідно ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем належним чином та в
повному обсязі надавались житлово -
комунальні послуги. Сторони перебували
у фактичних договірних відносинах, за
вказаний період, тому повинні
проводити оплату наданих послуг. Однак,
відповідачкою не виконувалися
зобов'язання по своєчасній оплаті за
житлово - комунальні послуги, внаслідок
чого утворилася заборгованість, за
таких умов, позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів належить стягнути судові
витрати на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 16, 509, 526 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213, 215, 224-226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного
товариства «Центренерго» в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
теплової електричної станції до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2, ОСОБА_2
(ІПН НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця і
мешканця АДРЕСА_2, на користь
публічного акціонерного товариства
«Центренерго» в особі відокремленого
підрозділу Зміївської теплової
електричної станції заборгованість за
житлово-комунальні послуги у розмірі
2517 (дві тисячі п'ятсот сімнадцять)
гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства «Центренерго» в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
теплової електричної станції судовий
збір у розмірі 121 (сто двадцять одну)
грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на
користь публічного акціонерного
товариства «Центренерго» в особі
відокремленого підрозділу Зміївської
теплової електричної станції судовий
збір у розмірі 121 (сто двадцять одну)
грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
О.В.Бібік