Дата документу 23.06.2014
Справа № 334/4417/13-ц
Провадження № 2/334/69/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Лихосенко
М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа : Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2, третя особа : Ленінський ВДВС
Запорізького МУЮ про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів за період з 01.01.2009р. по -1.05.2013р.
в загальній сумі 169086 грн. 33 коп., в
якому суму заборгованості зі сплати
аліментів за попередні місяці додавала
до наступних, що не відповідало
вимогам закону.

В подальшому, позивач зменшила свої
позовні вимоги та зазначила, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя № 2-968/03 від 03.03.2002р. з ОСОБА_2
було стягнуто на її користь аліменти
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, але не менше 1/2 частини
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян щомісячно, починаючи з 21.01.2003р.
і до повноліття дитини.

З 2009р. відповідач припинив сплачувати
аліменти та за ним утворилась
заборгованість.

Відповідно до розрахунку державного
виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ від 8.10.13р. за період
з 1.09.08р. по 31.10.13р. відповідач має
заборгованість по аліментам в
загальній сумі 25319,05 грн.: за 2008р- в
сумі 846,92 грн., за 2009р.- 2568,60 грн., за 2010р.-
2992, 37 грн., за 2011р.- 5069,16 грн., за 2012р.- 7680
грн., за період з 1.01.13р. по 31.10.13р.- 6162
грн.

Вказаний розрахунок заборгованості
відповідач оскаржив у суді та ухвалою
Ленінського районного суду
м.Запоріжжя 4-с/334/53/2013 від 13.11.13р. йому
було відмовлено в задоволені скарги
на дії державного виконавця з
приводу розрахунку заборгованості
від 8.10.13р.

Розмір пені за несплату аліментів за
період з 01.01.2009р. по 31.10.2009р. становить
29749 грн. 01 коп., згідно розрахунку за
кожний місяць до 1.05.13р.

В 2010р. державним виконавцем було
арештовано, примусово вилучено у
ОСОБА_2 та передано її в рахунок сплати
аліментів телевізор вартістю 1000 грн.

В період з січня 2010р. по липень 2011р. вона
отримувала соціальну допомогу з
Управління праці та соціального
захисту населення, в зв`язку з
ухиленням відповідача від сплати
аліментів, тому нею не нараховувалась
та не стягується з відповідача пеня за
період з січня 2010р. по липень 2011р.

За період з серпня по грудень 2011р.
розмір пені становить 6684 грн. 30 коп.,
згідно з розрахунку за кожний місяць
до 1.05.13р.

З січня по грудень 2012р. розмір
неустойки (пені) за несплату аліментів
становить 10343 грн. 72 коп., згідно
розрахунку до 1.05.13р.

Таким чином вважає, що загальна сума
пені за несплату відповідачем
аліментів за період з 1.01.09р. по 1.05.13р.
складає 46777,03 грн.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України
просить стягнути з відповідача
неустойку (пеню) за несплату аліментів
за період з 01.01.2009р. по 01.05.2013р. в сумі 46777
грн. 03 коп., а також витрати по сплаті
судового збору.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі, просять стягнути з
відповідача неустойку за прострочення
сплати аліментів за період з 01.01.2009р. по
01.05.2013р., яка складає 46777 грн. 03 коп.,
відповідно до наданого розрахунку.,
оскільки заборгованість по аліментам
виникла з вини відповідача, який є
працездатним, однак призначених
рішенням суду аліментів не сплачував,
ніякої іншої допомоги не надавав,
продукти харчування та одяг для
дитини не купував. Після порушення
кримінальної справи, в травні 2013р. , за
весь період заборгованості сплатив
лише 238 грн., що дорівнює щомісячному
платежу в розмірі 8 грн. 50 коп.

Оскільки з січня 2010р. по липень 2013р.
вона отримувала соціальну допомогу з
Управління праці та соціального
захисту населення, в зв`язку з
ухиленням відповідача від сплати
аліментів, то вона відрахувала
зазначені суми від заборгованості по
аліментам та нарахування пені
проводилося на заборгованість за
мінусом суми отриманої соціальної
допомоги, що є її правом.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав, пояснив, що
він з 2009р. неодноразово пропонував
позивачці погашати заборгованість по
аліментам шляхом витрачання коштів на
утримання сина з урахуванням його
матеріального становища. Він просив
позивачку складати перелік
необхідних продуктів та необхідного
одягу, а він би його оплачував.
Вказана пропозиція була як в усній так
і в письмовій формі.

Втім, позивач вказану пропозицію
проігнорувала.

Крім того, в період з листопада 2009р. по
липень 2013р. позивач отримувала
тимчасову соціальну допомогу на
дитину та заборгованість по
аліментам повинна бути зменшена.

Вважає також, що державним виконавцем
неправильно розрахована
заборгованість по аліментам від
8.10.13р. та на сьогоднішній день
мається розрахунок заборгованості
від 15.04.124р., який складає за період з
1.09.08р. по 31.03.14р.- 25222, 85 грн., яка також
їм оскаржується.

Вважає, що права позивачки на отримання
заборгованості по аліментам не були
порушені, оскільки вона сама
відмовилась від пропозицій щодо
погашення боргу по аліментам шляхом
сумісного придбання харчів та одягу
для дитини.

Позивачем штучно завищено розмір боргу
та строку нарахування пені.

в 2010р. державним виконавцем було
арештовано та передано належне йому
майно - телевізор вартістю 1000 грн.

Вважає, що при тому, в 2010р. борг за 2009р.
був зменшений фактично за п`ять місяців
(210,3 х 5 = 1051,5).

Просить врахувати, що він не працює,
не займається підприємницькою
діяльність та не сплачує аліменти з
поважних причин. Крім того, просить
застосувати строк позовної давності до
вимог про стягнення неустойки та
відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи : державний
виконавець Літвіненко О.Г. пояснила, що
у неї на виконанні перебуває
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітнього сина.

З 2009р. боржник ухиляється від сплати
аліментів. Вона неодноразово
попереджувала його про необхідність
погашення заборгованості та
відповідальність за ухилення від
сплати аліментів, однак він не
реагував.

В 2010р. вона описувала майно боржника,
а саме телевізор та передавала його
стягувачу в рахунок погашення
заборгованості по аліментам.

В зв»язку з ухиленням від сплати
аліментів, стягувач брала у неї
відповідну довідку для УПЗСН для
призначення державної соціальної
допомоги. Вказана державна соціальна
допомога не враховується в погашення
заборгованості по аліментам, оскільки
виплачується державою.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він повинен
платити по 8 грн. 50 коп. на утримання
дитини щомісячно, т.я. не працює,
вважає безпідставними, оскільки в
даному випадку розмір аліментів
відраховується із середньомісячної
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

ОСОБА_2 оскаржував її розрахунок по
заборгованості, однак ухвалою суду
від 13.11.13р. йому в задоволені скарги
було відмовлено.

Відповідно розрахунку від 08.10.2013р. його
заборгованість по аліментам на
жовтень 2013р. складає 25319 грн. 05 коп.;

Розраховуючи розмір пені, позивач
самостійно відрахувала від суми
заборгованості по аліментам суму
щомісячної соціальної допомоги, що є
її правом.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, оцінивши
всі представлені докази в сукупності,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.196 СК України, при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ст.20 СК України, до вимог,
що випливають із сімейних відносин,
позовна давність не застосовується,
крім випадків, передбачених частиною
другою статті 72, частиною другою статті
129, частиною третьою статті 138, частиною
третьою статті 139 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст. 196 СК України,
суд повинен встановити факт
заборгованості по аліментам й
наявність чи відсутність вини особи,
яка забов"язана сплачувати аліменти
за рішенням суду, у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання
про наявність чи відсутність у
одержувача аліментів права на
стягнення неустойки.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм СК
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів, передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати
у виді пені наступає лише за
наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна
покладати таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема,
у зв"язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням
аліментів банком. В інших випадках
стягується неустойка за весь час
прострочення сплати аліментів.

Призначені аліменти повинні
сплачуватися щомісячно.

Відповідно до вимог закону, оскільки
аліменти призначаються та
виплачуються щомісячно, то неустойка /
пеня/ від суми несплачених аліментів
нараховується не на загальну суму
заборгованості, а базою для її
нарахування є сума чергового
несплаченого місячного платежу. При
цьому її нарахування не обмежується
тим місяцем, коли мали бути сплачені
аліменти, а здійснюється за кожен
день просрочення по кожному
місячному платежу окремо до повного
погашення заборгованості.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя № 2-968/03 від 03.03.2002р. з ОСОБА_2
було стягнуто на користь позивача
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, але не менше 1/2 частини
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян щомісячно, починаючи з 21.01.2003р.
і до повноліття дитини.

З 2009р. відповідач припинив сплачувати
аліменти та за ним утворилась
заборгованість.

Відповідно до розрахунку державного
виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ від 8.10.13р. за період
з 1.09.08р. по 31.10.13р. відповідач має
заборгованість по аліментам в
загальній сумі 25319,05 грн.: за 2008р- в
сумі 846,92 грн., за 2009р.- 2568,60 грн., за 2010р.-
2992, 37 грн., за 2011р.- 5069,16 грн., за 2012р.- 7680
грн., за період з 1.01.13р. по 31.10.13р.- 6162
грн.

Вказаний розрахунок заборгованості
відповідач оскаржував у суді та
ухвалою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя 4-с/334/53/2013 від 13.11.13р. йому
було відмовлено в задоволені скарги
на дії державного виконавця з
приводу розрахунку заборгованості
від 8.10.13р.

Розмір пені за несплату аліментів за
період з 01.01.2009р. по 31.10.2009р. становить
29749 грн. 01 коп., згідно розрахунку за
кожний місяць до 1.05.13р.

В 2010р. державним виконавцем було
арештовано, примусово вилучено у
ОСОБА_2 та передано позивачу в рахунок
сплати аліментів телевізор вартістю 1000
грн.

В період з січня 2010р. по липень 2011р.
позивач отримувала соціальну допомогу
з Управління праці та соціального
захисту населення, в зв`язку з
ухиленням відповідача від сплати
аліментів, тому нею не нараховувалась
та не стягується з відповідача пеня за
період з січня 2010р. по липень 2011р.

За період з серпня по грудень 2011р.
розмір пені становить 6684 грн. 30 коп.,
згідно з розрахунку за кожний місяць
до 01.05.2013р.

З січня по грудень 2012р. розмір
неустойки (пені) за несплату аліментів
становить 10343 грн. 72 коп., згідно
розрахунку до 01.05.2013р.

Таким чином, загальна сума пені за
несплату відповідачем аліментів за
період з 01.01.2009р. по 01.05.2013р. складає 46777
грн. 03 коп., яка розрахована відповідно
до вимог закону.

Доводи відповідача про те, що ним
сплачена заборгованість по аліментам
виходячи із розміру 8 грн. 50 коп.
щомісячно в травні 2013р. та він не має
заборгованості, розрахунок проведено
неправильно, суд вважає
безпідставними, оскільки якщо платник
аліментів на час виникнення
заборгованості і визначення її
розміру не працює, вона обчислюється
виходячи із середньої заробітної
плати працівника для даної
місцевості, що підтверджено державним
виконавцем Литвиненко О.Г.

Вказане встановлено і ухвалою суду
4с-53/13р. від 13.11.2013р., якою боржнику
відмовлено у перерахунку
заборгованості по аліментам від
08.10.2013р.

Доводи відповідача про необхідність
зарахування державної соціальної
допомоги, яку отримувала позивач у
рахунок погашення заборгованості по
аліментам, також безпідставні,
оскільки вказана допомога і
призначалася їй у зв»язку з його
ухиленням від сплати аліментів та не
може зараховуватися в рахунок
погашення заборгованості, що
підтвердила державний виконавець.

Втім, позивач при розрахунку розміру
пені, самостійно відрахувала від
заборгованості по аліментам отриману
кожного місяця соціальну допомогу,
що є її правом.

Посилання на те, що позивач не
надавала йому перелік необхідних
продуктів та речей для придбання,
також безпідставні, оскільки він мав
змогу самостійно надавати допомогу
продуктами та одягом, а при наявності
грошових коштів для цих покупок,
перерахувати їх стягувачу аліментів.

Що стосується застосування строку
позовної давності, то відповідно до
вимог ст. 20 СК України позовна
давність не застосовується на право
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, передбачене ст. 196
СК України.

Крім того, судом встановлено, що
вироком Ленінського районного суду
м.Запоріжжя 1 кп/334/ 6/ 2014р. ОСОБА_2
визнано винним в скоєні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 164 ч.1 УК України,
тобто за ухилення від сплати
аліментів , встановлених рішенням
суду на утримання дитини.

Таким чином, судом встановлено факт
заборгованості відповідача по
аліментам та його вина у її
виникненні.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів того, що
заборгованість по аліментам
утворилася з незалежних від нього
причин.

Втім, суд враховує, що розмір пені
може бути зменшено судом з
урахуванням матеріального та
сімейного положення платника
аліментів.

Повне звільнення судом платника
аліментів від сплати пені законом не
передбачено.

Суд вважає за необхідне врахувати
матеріальний стан відповідача, який
не працює, підприємницькою діяльністю
не займається, повинен сплачувати
аліменти та погашати наявну
заборгованість, яка на 15.04.2014р. складає
25222 грн. 85 коп., та зменшити розмір
неустойки /пені/ до 10000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
пропорційно задоволеному позову
стягнути з відповідача на користь
позивача і судові витрати в сумі 243
грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 20, 196
Сімейного кодексу України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів у розмірі 10000 грн. 00 коп. за
період з 01.01.2009р. по 1.05.2013р., а також
витрати по сплаті судового збору в
сумі 243 грн. 60 коп., а всього 10243 грн. 60
коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів.

Суддя:
Лихосенко М. О.