Номер провадження: 22-ц/785/4554/14
Головуючий у першій інстанції Чебан
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М., Фальчука В.П.

при секретарі: Счастлівцевій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 31 січня 2014 року про повернення
заяви про забезпечення доказів
заявнику по справі за заявою ОСОБА_2 про
забезпечення доказів,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з заявою про забезпечення доказів
та просив з метою забезпечення
позовних вимог витребувати від
Білгород-Дністровської ПЧ-4 Одеська
залізниця: витяг з наказу про прийняття
на роботу; витяг з наказу про
звільнення; довідку про розмір
заробітної плати; книгу наказів по
особовому складу за 1998-1999 р.р.; журнал
ведення трудових книжок.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04 жовтня 2013 року заява ОСОБА_2 про
забезпечення доказів була залишена без
руху, оскільки вказана заява за формою
та змістом не відповідає вимогам ст. 134
ЦПК України.

14 жовтня 2013 року від заявника надійшла
заява про усунення недоліків на
виконання ухвали
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 04 жовтня 2013 року про залишення
заяви без руху.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 15 жовтня 2013 року заяву ОСОБА_2 про
забезпечення доказів повернуто
заявнику.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 11.12.2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено частково,
ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 15 жовтня 2013 року скасовано,
передано питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 грудня 2013 року заяву ОСОБА_2 про
забезпечення доказів задоволено,
зобов`язано СПЧ-4 Одеської залізниці
надати на адресу суду витяг з наказу
про прийняття ОСОБА_2 на посаду, витягу
з наказу про звільнення його з роботи,
довідку про розмір середньої
заробітної плати техніка, належним
чином завірену копію книги наказів по
особовому складу за 1998-1999 роки, а також
журналу ведення трудових книжок.

Ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 грудня 2013 року вручено ОСОБА_2
23.01.2014 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 31 січня 2014 року заяву ОСОБА_2 про
забезпечення доказів повернуто
заявнику у зв`язку із неподанням у
передбачений ст. 133 ч. 4 ЦПК України
строк, позовної заяви, а також стягнуто
судовий збрі в сумі 121 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалу
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 31 січня 2014 року та направити справу
на новий розгляд посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Повертаючи заяву про
забезпечення доказів заявнику та
стягуючи судовий збір за подання до
суду заяви про забезпечення доказів у
розмірі 121 грн. 80 коп., суд першої
інстанції виходив з того, що із змісту
ч. 4 ст. 133 ЦПК випливає сам по собі факт
необхідності повернення заявнику
заяви про забезпечення доказів, у
зв'язку з недодержанням ним вимог щодо
подання до суду позовної заяви
протягом встановленого строку, а саме
протягом трьох днів з дня
постановлення ухвали про забезпечення
доказів. Оскільки протягом
встановленого законом строку
заявником не подано позовної заяви, то
заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів
слід повернути заявникові та стягнути
з нього визначений Законом України "
Про судовий збір" розмір судового збору
за подання до суду заяви про
забезпечення доказів, що встановлює 0,1
розміру мінімальної заробітної плати,
тобто 121,80 грн.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду першої інстанції не
можна.

Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України у
разі подання заяви про забезпечення
доказів до подання позовної заяви
заявник повинен подати позовну заяву
протягом трьох днів з дня
постановлення ухвали про забезпечення
доказів. У разі неподання позовної
заяви у зазначений строк особа, яка
подала заяву про забезпечення доказів,
зобов'язана відшкодувати судові
витрати, а також збитки, заподіяні у
зв'язку із забезпеченням доказів.

Тобто у разі задоволення заяви про
подання заяви про забезпечення
доказів до подання позовної заяви і не
подання заявником позовної заяви у
зазначений строк, закон на особу, яка
подала заяву про забезпечення доказів,
покладає обов`язок відшкодувати судові
витрати, а також збитки, заподіяні у
зв'язку із забезпеченням доказів.

Інші наслідки не подання заявником
позову у 3-денний строк після
забезпечення доказів в порядку
передбаченому ю НБУ № 168 від 10.04.тної
ставкизаконом не передбачені.

При таких обставинах висновок
районного суду про повернення заяви
про забезпечення доказів заявнику у
зв`язку із неподанням ним протягом
трьох днів від дати постановлення
ухвали про забезпечення доказів до
подання позовної заяви, не засновані на
процесуальному законі.

В іншій частині ухвала щодо стягнення
судового збору в сумі 121 грн. 80 коп.
постановлена з дотриманням ч. 4 ст. 133
ЦПК України.,

Доводи апеляційної скарги про те, що
заявник не зміг подати протягом
встановленого ч. 4 ст. 133 ЦПК України 3-х
денного строку позовну заяву у зв`язку
із несвоєчасним отриманням заяви про
забезпечення доказів, є неспроможними,
оскільки ухвалу суду про забезпечення
доказів від 19.12.2013 року ОСОБА_2 отримав
23.01.2014 року (а. с. 32), а оскаржувану ухвалу
про стягнення судового збору судом
постановлено 31.01.2014 року - тобто через 8
днів після отримання ухвали про
забезпечення доказів. До того ж закон
пов`язує початок перебігу строку для
звернення до суду з позовом з часу
постановлення судом заяви про
забезпечення доказів, а не з дати її
отримання заявником.

В розумінні ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» визначено пільги щодо
сплати судового збору. Цією статтею від
сплати судового збору звільняються
позивачі за подання окремих позовів, а
також деякі категорії осіб незалежно
від виду позову. Оскільки передбачені
Законом пільги щодо сплати судового
збору стосуються лише справи та її
руху, то сплата за подання судового
збору за подання до суду зокрема заяви
про забезпечення доказів здійснюється
на загальних підставах за ставками
передбаченими цим Законом, незалежно
від того, що позивачі звільнені від
сплати судового збору за пред`явлення
певних позовів.

Доказів, що заявник звільнений від
сплати судвого збору (інвалідність 1-ї
або 2-ї групи) суду не надано.

Інших доводів, що є підставою для
скасування ухвали суду в апеляційній
скарзі не наведено.

Згідно п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню - в частині
повернення заявнику заяви про
забезпечення доказів до подання
позовної заяви. Разом з тим, доводи
апеляційної скарги в частині
незаконності ухвали в частині
стягнення судового збору не надають
підстав для набуття висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Тому ухвала суду підлягає зміні
шляхом виключення із її мотивувальної
та резолютивної частини мотивування
та висновки суду щодо повернення
заявнику заяви про забезпечення
доказів у зв`язку із неподанням
заявником у передбачений ст. 133 ч.4 ЦПК
України строк позовної заяви. В іншій
частині ухвала підлягає залишенню без
змін.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 31 січня 2014 року - змінити та
виключити із мотивувальної та
резолютивної частини мотивування та
висновки суду про повернення заявнику
заяви про забезпечення доказів у
зв`язку із неподанням заявником у
передбачений ст. 133 ч.4 ЦПК України строк
позовної заяви.

В іншій частині ухвалу залишити без
змін.

Ухвала в касаційному порядку
оскарженню не підлягає і набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Головуючий:
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук