Провадження № 2/638/258/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року Дзержинський
районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого-судді
Гайдук Л.П.

При секретарі
Литвиненко М.А.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про тлумачення
заповіту та визнання права власності в
порядку спадкування за
заповітом,зустрічного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про визнання права власності
в порядку спадкування за законом

В С Т А
Н О В И В:

До Дзержинського районного суду
м. Харкова звернулася ОСОБА_1 з позовом
до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 29.10.2009р. та
зареєстрований в реєстрі під № 1850,
визнавши, що ОСОБА_4 бажав залишити у
спадщину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 все
належне йому домоволодіння та земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, разом із
всіма його належними та складовими
частинами, а саме системою охоронної
сигналізації та відеоспостереження,
обладнанням для безпровідної передачі
даних та доступу до мережі Інтернет,
системою» інтерактивний будинок»,
кондиціонерами, системою очищення
води, насосами, водонагрівачами,
системою фільтрації води, газовими
колонками, системою опалення,
умивальниками, біде, унітазами, душовою
кабіною, ванною джакузі, приборами
освітлення, вбудованими меблями,
технікою та іншим обладнанням.

У подальшому ОСОБА_1 уточнила
свої позовні вимоги, доповнивши їх
вимогою про визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4 на
домоволодіння та земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, разом із всіма його
належними та складовими частинами, а
саме системою охоронної сигналізації
та відеоспостереження, обладнанням для
безпровідної передачі даних та
доступу до мережі Інтернет, системою
інтерактивний будинок, кондиціонерами,
системою очищення води, насосами,
водонагрівачами, системою фільтрації
води, газовими колонками, системою
опалення, умивальниками, біде,
унітазами, душовою кабіною, ванною
джакузі, приборами освітлення,
вбудованими меблями, технікою та іншим
обладнанням.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовує тим, що вона є спадкоємицею
домоволодіння та земельної ділянки по
АДРЕСА_1 на підставі заповіту,
складеного 29.10.2009 року ОСОБА_4, який
ІНФОРМАЦІЯ_2 трагічно загинув. 11.05.2010
року після складання заповіту
домоволодінню, що належало ОСОБА_4
рішенням Виконкому Дзержинської
райради м. Харкова було присвоєно
поштову адресу: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 в
установлені законом строки звернулася
до нотаріуса, яким 27.06.2013 року було
заведено спадкову справу, проте
фактично свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно вона не
отримала, так як дізналася про
існування арешту на вказане мано, що
був накладений на підставі ухвали
Дзержинського районного суду м.
Харкова по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 про витребування майна із
чужого незаконного володіння та
оспорюванням з боку ОСОБА_3 права
ОСОБА_1 на спірне спадкове майно.

До початку розгляду справи по суті
відповідач подав зустрічну позовну
заяву до ОСОБА_1 про визнання за ним
права власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4 на
житловий будинок літ. «Т-2» з надвірними
будівлями та земельну ділянку, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3
обґрунтовує тим, що він є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом на
спірне домоволодіння та земельну
ділянку. Він також звернувся в
установленому порядку до нотаріуса із
заявою про відкриття спадщини, проте
подача ОСОБА_1 вищевказаної позовної
заяви унеможливлює отримання ним
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно в порядку спадкування
за законом.На спірне майно претендує
саме він оскільки ОСОБА_1 майно за
адресою АДРЕСА_1 не заповідалось.

В зв'язку з тим, що відповідно до ч.2 ст.
123 ЦПК України зустрічний позов
приймається до спільного розгляду з
первісним позовом, якщо обидва позови
взаємопов'язані і спільний їх розгляд є
доцільним, зокрема, коли вони виникають
з одних правовідносин, або коли вимоги
за позовами можуть зараховуватися, або
коли задоволення зустрічного позову
може виключити повністю або частково
задоволення первісного позову, і право
відповідача подати зустрічний позов до
початку розгляду справи по суті,
встановлено ч.2 ст. 31 та ч.1 ст. 123 ЦПК
України, такий зустрічний позов був
прийнятий судом до спільного розгляду
з первісним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом повністю
підтримала уточнені позовні вимоги, та
пояснила суду, що виключно невизнання
ОСОБА_3 прав ОСОБА_1 на спадкування
спірного домоволодіння, що
підтверджується в тому числі подачею
ним зустрічного позову, стало
підставою для подачі даного позову. На
момент складання заповіту ОСОБА_4
заповів все належне йому домоволодіння
по АДРЕСА_1. Проте вже після складання
заповіту належний йому житловий
будинок літ. «Т-2» із надвірними
будівлями було виділено із складу
домоволодіння по АДРЕСА_1, та присвоєно
нову поштову адресу - АДРЕСА_1. Проти
задоволення зустрічного позову
заперечувала повністю, посилаючись на
те, що спадкоємці за законом вправі
успадковувати лише те майно, щодо якого
не було складено заповіт.

Представник відповідача за первісним
позовом в судовому засіданні проти
задоволення первісного позову
заперечувала повністю, зустрічний
позов підтримала повністю. Пояснила
суду, що в заповіті, складеному на ім'я
ОСОБА_1 було визначено зовсім інше
майно - домоволодіння та земельна
ділянка, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, в зв'язку з чим ОСОБА_1
безпідставно претендує на
домоволодіння та земельну ділянку по
АДРЕСА_1. На момент складання заповіту
ОСОБА_4 належало 69/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1, і тому
заповідати він мав саме цю частину, а не
все домоволодіння. Крім того земельна
ділянка йому взагалі на той момент не
належала на праві власності. Також
зазначила, що у ОСОБА_1 взагалі не було
права на позов, так як ОСОБА_3 не
звертався до суду із позовом про
визнання права власності на спірне
домоволодіння та земельну ділянку, а
ОСОБА_1 не отримала у нотаріуса відмову
у вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно. Крім того наполягала на
тому, що суд не вправі розтлумачити
заповіт так, як того просить ОСОБА_1, бо
це фактично доповнить заповіт та
тлумачити волю заповідача суд
позбавлений такого права. При цьому
вважає заповіт нікчемним, так як воля
заповідача на сьогоднішній день
взагалі не може бути розтлумачена.

Розглянувши матеріали справи, та
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено, що 29.10.2009
року ОСОБА_4 був складений заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_5 реєстр. № 1850. Згідно даного
заповіту ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_1 все
належне йому домоволодіння та земельну
ділянку, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті. Заповідач має
право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини, що встановлено
в ч.2 ст. 1236 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Після смерті в нього залишився син -
ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

27.06.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 із
заявою про прийняття спадщини. Цього ж
дня нотаріусом була заведена спадкова
справа за номером у Спадковому реєстрі
54661215.

На твердження ОСОБА_3 його заява про
прийняття спадщини була приєднана
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 до
спадкової справи за номером у
Спадковому реєстрі 54661215, проте доказів
цього він суду не надав.

09.12.2009р. КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» підготувало
висновок за № 1702622 на ім'я ОСОБА_4 та
ОСОБА_7, в якому визначено, що
домоволодіння по АДРЕСА_1
зареєстровано на праві власності за:
ОСОБА_4 - 69/100 частин, та за ОСОБА_7 - 31/100
частин; фактична площа земельної
ділянки складає 872 м2; земельна ділянка
площею 857 м2 зареєстрована за
домоволодінням АДРЕСА_1 на підставі
рішення Дзержинського виконавчого
комітету м. Харкова № 20 від 26.07.1955 року;
з питань закріплення земельних ділянок
співвласникам необхідно звернутися до
харківської міської ради; виділити
житловий будинок літ. «Т-2» (житловою
площею 133,1 м2, загальною - 255,7 м2) із
обслуговуючими господарськими
будівлями, розташованими на земельній
ділянці площею 543 м2, що знаходяться в
користуванні ОСОБА_4 із складу
домоволодіння по АДРЕСА_1 із
присвоєнням їм поштової адреси
АДРЕСА_1; залишити за житловим будинком
літ. «А-1» (житловою площею 26,9 м2,
загальною 50,8 м2) із обслуговуючими
господарськими будівлями,
розташованими на земельній ділянці
площею 329 м2, що знаходяться у
користуванні ОСОБА_7, поштову адресу
АДРЕСА_1.

11.05.2010 року рішенням Виконавчого
комітету Дзержинської районної в м.
Харкові ради V скликання № 95/1 було
прийнято рішення виділити житловий
будинок літ. «Т-2» з обслуговуючими
господарськими спорудами загальною
площею 255,7 м2, житловою площею 133,1 м2,
який належить на праві приватної
власності ОСОБА_4 в самостійне
домоволодіння, надавши поштову адресу:
АДРЕСА_1; залишити поштову адресу:
АДРЕСА_1 за житловим будинком літ. «А-1»
з обслуговуючими спорудами загальною
площею 50,8 м2, житловою площею 26,9 м2, який
знаходиться у користуванні ОСОБА_7.

Після чого право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 було
зареєстровано за ОСОБА_4 у Єдиному
державному реєстрі прав на нерухоме
майно.

16 серпня 2011р. ОСОБА_4 було отримано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0539 га
кадастровий номер :07:013:0018 по
АДРЕСА_1 .

Викладені фактичні обставини свідчать
про те, що належне ОСОБА_4 домоволодіння
та земельна ділянка, що на момент
складання ним заповіту - 29.10.2009 року -
мало поштову адресу: АДРЕСА_1, на
сьогоднішній день має поштову адресу:
АДРЕСА_1 та є одним й тим же об,єктом
спадкового права на яке претендує
ОСОБА_1.

Посилання відповідача за первісним
позовом, що ОСОБА_4 не мав права
складати заповіт щодо всього
домоволодіння та земельної ділянки по
АДРЕСА_1, так як він не був власником
всього цього домоволодіння та
земельної ділянки, не приймаються
судом до уваги, бо з тексту заповіту
ОСОБА_4 вбачається , що він заповів все
належне йому домоволодіння та земельну
ділянку тому земельна ділянка,на яку у
подальшому ОСОБА_4 оформив право
власності є тією самою земельною
ділянкою на якій знаходиться об,єкт
спадкового права-домоволодіння по
АДРЕСА_1 та виділено для обслуговування
саме цього домоволодіння та не є може
бути самостійним об,єктом спадкової
маси.

На момент розгляду судом даної справи
вказаний заповіт від 29.10.2009 року,
складений ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5
реєстр. № 1850, на користь ОСОБА_1 не
визнаний у встановленому порядку
недійсним, та не оспорюється взагалі
будь-якою особою.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

В ч.2 ст. 1236 ЦК України визначено, що
заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.

При цьому чинність заповіту щодо
складу спадщини встановлюється на
момент відкриття спадщини, що
встановлено в ч.4 ст. 1236 ЦК України.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього кодексу.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Таким чином прийняття спадкоємицею за
заповітом - ОСОБА_1 - спадщини:
домоволодіння та земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом подання
нотаріусу заяви про прийняття спадщини
в установленому законом порядку, -
унеможливлює прийняття такої спадщини
спадкоємцем за законом - ОСОБА_3.

Посилання відповідача за зустрічним
позовом про відсутність у ОСОБА_1 права
на даний позов спростовується
матеріалами справи.

Так в матеріалах даної цивільної
справи знаходиться копія ухвали
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 01.08.2013 р., винесена по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про витребування майна із
чужого незаконного володіння. Із
тексту вказаної ухвали слідує, що
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною
заявою про усунення перешкод в
користуванні майном,речами домашнього
вжитку та будинком АДРЕСА_1.

Тобто вказаний факт підтверджує
невизнання ОСОБА_3 права власності
ОСОБА_1 на спірне домоволодіння. Що
також підтверджується подачею ним
зустрічного позову по даній справі про
визнання за ним права власності на
спірне домоволодіння та земельну
ділянку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Викладені обставини свідчать про
наявність всіх правових підстав для
задоволення первісного позову в
частині визнання за ОСОБА_1 права
власності на домоволодіння та земельну
ділянку по АДРЕСА_1, та, відповідно,
відмови в задоволенні аналогічних
вимог зустрічного позову ОСОБА_3.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
кодексу.

Позивачем за первісним позовом не
надано суду належних доказів на
підтвердження наявності в спірному
домоволодінні таких належних та
складових частин як системи охоронної
сигналізації та відеоспостереження,
обладнання для безпровідної передачі
даних та доступу до мережі Інтернет,
системи» інтерактивний будинок»,
кондиціонерів, системи очищення води,
насосів, водонагрівачів, системи
фільтрації води, газових колонок,
системи опалення, умивальників, біде,
унітазів, душової кабіни, ванни
джакузі, приборів освітлення,
вбудованих меблів, техніки та іншого
обладнання. Крім того, тлумачення
заповіту таким чином як просить
позивач в первісному позові фактично є
доповненням його змісту. В зв'язку з чим
суд приходить до висновку про відмову
від задоволення первісного позову в
цій частині.

Згідно ч.1 ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачем
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 16, 392, 1216, 1223, 1233, 1235, 1268,
1269 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,
11, 15, 57-60, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
тлумачення заповіту та визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом задвольнити частково.

Розтлумачити заповіт ОСОБА_4
,посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотраіального
округу 29.10.2009року та зареєстрований в
реєстрі під №1850 згідно до якого
останній заповідає все належне йому
домоволодіння та земельну ділянку ,які
розташовані за адресою АДРЕСА_1
житловий будинок ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1
та вважати,що об,єктом спадкового майна
за даним заповітом є саме будинок
АДРЕСА_1,розташований на земельній
ділянці площею 0,0539га по АДРЕСА_1, які на
момент смерті ОСОБА_4 належали йому на
праві власності згідно до свідоцтва
про право власності від 26.05.2010року
,виданного Дзержинською районною в
м.Харкові радою та державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 16.08.2011року реєстраційний номер
0012.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4 на житловий будинок літ
«Т-2« з надвірними будівлями по АДРЕСА_1
та земельну ділянку площею 0,0539га для
обслуговування житлового будинку
,господарських будівель і споруд
,розташовану по АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині ОСОБА_1 та по зустрічному
позову ОСОБА_3 - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Харківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий-суддя: