№ 2/269/504/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 квітня 2014 року Совєтський районний
суд м. Макіївки Донецької області у
складі :

головуючого судді
Курової О.І.

при секретарі
Яковлєвій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Макіївці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ханженковський завод двигунів» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, та вихідної допомоги,

В С Т А Н О В И В :

17.02.2014 року позивач звернулась в суд з
позовом про стягнення заборгованості
по заробітній платі, середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні та вихідної допомоги. В
обґрунтування своїх вимог зазначила,
що з 19 листопада 2003 року по 2 грудня 2013
року вона працювала у ТОВ
«Ханженковський завод двигунів» та
була звільнена за п.1 ст. 40 КЗпП України
у зв,язку з ліквідацією підприємства.
Заборгованість по заробітній платі, за
період з січня 2009 року по листопад 2013
року, при звільненні виплачена не була.
Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України
власник чи уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівнику належним чином оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок в день звільнення, або, якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. В
день звільнення з нею не провели
розрахунок. Крім того, ст. 117 КЗпП
України передбачає, що в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, передбачені
законодавством, підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. Просить
стягнути середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
заборгованість по заробітної платі у
сумі 70356. грн, та вихідну допомогу при
звільненні.

В судовому засіданні позивач
підтримала свої позовні вимоги.

Представник відповідача до суду не
з,явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 в
період часу з 19. 11.2003 року по 02.12.2013 рік
працювала начальником виробництва в
ТОВ «Ханженковський завод двигунів».

Відповідно до наказу № 01/12/1 від 02.12.2013
року вона звільнена на підставі пункту
1 ст. 40 КЗпП України з 02.12.2013 року у
зв»язку з ліквідацією підприємства.

В день звільнення з позивачем не був
проведений остаточний розрахунок, про
що свідчить довідка ТОВ
«Ханженковський завод двигунів»,
згідно якої заборгованість по
заробітній платі за період з лютого 2010
року по серпень 2013 року складає 34406,11
гривень.

Згідно наданої відомості на виплату
грошей від 19 березня 2014 року позивачу
виплачена заборгованість по
заробітній платі за період з вересня
2013 року по грудень 2013 року, також
компенсація за невикористану
відпустку і вихідна допомога у розмірі
9 888.32 грн.

Отже, період затримки у виплаті
належних ОСОБА_1 сум при звільненні
складає з 03.12.2013 року по день прийняття
рішення, тобто по 28.04.2014 року включно,
сума заборгованості по заробітній
платі складає 34406.11 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 3 КЗпП
України законодавство про працю
регулює трудові відносини працівників
усіх підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності , а
також осіб , які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно до вимог ст.. 117 КЗпП України
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки ,
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року
зі змінами, середньомісячна заробітна
плата визначається за загальними
правилами обчислення середнього
заробітку, виходячи з заробітку за
останні 2 календарних місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Середньоденна
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі дні на число відпрацьованих
робочих днів.

Враховуючи, що позивач була звільнена
02.12.2013 року, то середньоденна заробітна
плата повинна обчислюватися виходячи
із заробітної плати за 2 останні
календарні місяці роботи, що передують
події, тобто за жовтень, листопад 2013
року.

Згідно наданої довідки про заробітну
плату, яка надавалась відповідачем до
Пенсійного Фонду для розрахунку пенсії
від 13.12.2013 року, в жовтні 2013 року
заробітна плата нарахована в сумі 1053,26
гривень, в листопаді 2013 року - 971.43
гривень . Тож, заробітна плата за
відпрацюванні робочі дні складе: 1053.26
грн.+ 971.43 грн= 2024.70 грн Фактично
відпрацьовано за вказані місяці 44
робочі дні, таким чином, середньоденна
заробітна плата складе 46.02 грн./ 2024.70
грн: 44 дн./. Починаючи з 03.12.2013 року по
28.04.2014 року кількість робочих днів
складає - 102 робочих дні, а сума
середнього заробітку за час затримки
розрахунку відповідно складе 4694.04 грн./
46.02 грн х102/.

Таким чином, судом встановлено, що при
звільненні з позивачем не було
проведено розрахунок належних їй сум.
19.03.2014 року з нею частково проведений
розрахунок, їй виплачена вихідна
допомога, компенсація за
невикористану відпустку та
заборгованість по заробітній платі за
період з вересня по грудень 2013 року.
Однак, більша сума заборгованості по
заробітній платі залишилась
невиплаченою, тому позовні вимоги суд
задовольняє частково, а саме вимоги
позивача про стягнення вихідної
допомоги задоволенню не підлягають,
так як ця сума у розмірі 1081 грн.80 коп. їй
виплачена відповідачем в
добровільному порядку. В іншій частині
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
суд стягує з відповідача на користь
держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 116, 117 Кодексу законів
про працю України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ханженковський
завод двигунів» про стягнення
заборгованості по заробітної платі,
середньої заробітної плати за час
затримки розрахунку при звільненні та
вихідної допомоги - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ханженковський
завод двигунів» на користь ОСОБА_1 суму
заборгованості по заробітній платі у
сумі 34 406.11 грн, середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
за період з 03.12.2013 року по 28.04.2014 року у
розмірі 4694.04 грн. , всього 39100.15/Тридцять
дев»ять тисяч сто/ грн. 15 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з відповідача судовий збір
на користь держави у розмірі 391 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через даний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
О. І. Курова