АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №193/305/14-ц
Головуючий в 1 інстанції - Шумська О.В.
Провадження №22ц/774/981/К/14
Доповідач - Барильська А.П.
Категорія - 45 (ІІ)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області від 13 березня 2014 року, якою
визнано неподаною та повернуто позовну
заяву ОСОБА_1 до відділу
Держземагенства у Софіївському районі
Дніпропетровської області, треті
особи: Софіївська районна державна
адміністрація, Нововасилівська
сільська рада Софіївського району, про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів,
зобов'язання видати сертифікат на
право власності на земельну ділянку
(пай) та виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відділу
Держземагенства у Софіївському районі
Дніпропетровської області про
встановлення факту належності
правовстановлюючих документів,
зобов'язання видати сертифікат на
право власності на земельну ділянку
(пай) та виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок.

Ухвалою Софіївського районного
суду Дніпропетровської області від 13
березня 2014 року позовна заява ОСОБА_1
була визнана неподаною та повернута.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати та
відкрити провадження у справі.

Зокрема, апелянт посилається на те, що,
визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву, суд першої інстанції не
врахував, що із позовної заяви ОСОБА_1
вбачається спір про право, у зв'язку з
чим, вона не підлягає розгляду у
окремому провадженні.

Судом не взято до уваги, що позивачем
виконано вимоги ухвали суду від 26.02.2014
року про залишення її позовної заяви
без руху та в ухвалі про визнання її
неподаної не зазначено, які саме
недоліки не були усунуті позивачем
ОСОБА_1

Крім того, судом залишено поза увагою,
що не допускається відмова у відкритті
провадження у справі з підстав
недоведеності позовної вимоги,
відсутності доказів, пропуску строку
позовної давності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву ОСОБА_1, суд першої
інстанції керувався ст. ст.119-121 ЦПК
України та виходив з того, що вимоги
ухвали від 26 лютого 2014 року про
залишення вказаної позовної заяви без
руху позивачем виконано не в повному
обсязі.

Колегія не може погодитися з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків. Якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору, позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою суду від 26 лютого 2014 року
позовна заява ОСОБА_1 була залишена
без руху, оскільки не відповідала
вимогам ст.119 ЦПК України, а саме: позов
про встановлення факту належності
правовстановлюючих документів,
зобов'язання видати сертифікат на
право власності на земельну ділянку
(пай) та виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок повинен
розглядатися у порядку окремого
провадження, ціна позову не
підтверджена належним чином та
позивачем не надано відомостей про те,
чи прийняла вона спадщину після смерті
свого покійного чоловіка, чи отримала
свідоцтво про право на спадщину, чи
зверталася вона до відповідних органів
про внесення виправлень у державний
акт на спірні земельні ділянки.

Згідно зворотного поштового
повідомлення, копію вказаної ухвали
позивач отримала 07.03.2014 року (а.с.6).

12.03.2014 року на виконання ухвали від
26.02.2014 року позивачем було надано
уточнену позовну заяву з урахуванням
вимог вказаної ухвали суду.

Ухвалою суду від 13.03.2014 року позовна
заява ОСОБА_1 була визнана неподаною та
повернута у зв'язку з тим, що позивачем
не в повному обсязі усунуто її
недоліки.

Статтею 234 ЦПК України передбачено, що
окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 вказаної статті встановлено
категорії справ, які суд розглядає в
порядку окремого провадження.

У частині 6 ст. 235 ЦПК передбачено, що,
якщо при розгляді справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Залишаючи без руху, а в подальшому
визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву ОСОБА_1 з тих підстав, що
вона повинна розглядатися у порядку
окремого провадження, суд першої
інстанції не врахував, що позивачем
крім вимог про встановлення факту, що
має юридичне значення, заявлено вимоги,
про зобов'язання видати сертифікат на
право власності на земельну ділянку
(пай) та виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок, що
свідчить про наявність спору про право.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
посилання суду на те, що позовна заява
ОСОБА_1 повинна розглядатися у порядку
окремого провадження є безпідставним
та спростовується вищенаведеними
нормами закону.

Згідно положень п.7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12 червня 2009 року "Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" подання
доказів до суду першої інстанції
можливе на наступних стадіях
цивільного процесу, тому суд не вправі
через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву
без руху та повертати заявнику.

Залишаючи без руху, а в подальшому
визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву ОСОБА_1, суд першої
інстанції посилався на те, що позивачем
не було надано відомостей про те, чи
прийняла вона спадщину після смерті
свого покійного чоловіка, чи отримала
свідоцтво про право на спадщину, чи
зверталася вона до відповідних органів
про внесення виправлень у державний
акт на спірні земельні ділянки.

Посилання суду першої інстанції на
вищенаведені підстави для визнання
неподаною та повернення позовної заяви
колегія суддів вважає
необґрунтованими та такими, що
суперечать положенням п.7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12 червня 2009 року "Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції".

На думку колегії суддів не можуть бути
підставою для залишення без руху, а в
подальшому і визнання неподаною та
повернення позовної заяви ОСОБА_3
посилання суду першої інстанції на
ненадання позивачем відомостей про
фактичну вартість земельної ділянки, у
зв'язку з чим неможливо визначити суму
судового збору, яка підлягає сплаті при
зверненні до суду з даним позовом,
оскільки ч.2 ст.80 ЦПК України
передбачено якщо визначена позивачем
ціна позову вочевидь не відповідає
дійсній вартості спірного майна або на
момент пред'явлення позову встановити
точну його ціну неможливо, розмір
судового збору попередньо визначає суд
з наступним стягненням недоплаченого
або з поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
не врахувавши положень вищезазначених
процесуальних норм, визнав неподаною
та повернув позовну заяву без
достатніх на те правових підстав, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
позивача підлягає задоволенню, а
ухвала суду на підставі п.3 ч.1 ст.311 ЦПК
України - скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі відповідно до
вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 311,
ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 13
березня 2014 року скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: