справа №664/3713/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
Цюрупинський
районний суд

Херсонської
області

в складі: судді

Заславець Н.В.

при секретарі
Бондаревій
Т.К.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Цюрупинську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» про визнання кредитного
договору про надання грошового кредиту
недійсним,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до КС «Центр фінансових
послуг» про визнання недійсним
кредитного договору за №В-76/0094/08/128/17
від 17 липня 2008 року, укладеного між КС
«Центр фінансових послуг» (в
подальшому ЦФП) і ОСОБА_1 про надання
грошового кредиту в сумі 5500,00 гривень.

Свої вимоги в судовому засіданні
позивач обґрунтував тим, що вказаний
договір він не укладав, не підписував
його, не отримував кредит в сумі 5500,00
гривень, нікому не доручав провадити
від його імені дії, направлені на
укладання договору та отримання
кредиту. Про існування оспорюваного
ним договору йому стало відомо у
березні 2009 року з листа про виплату
боргу за кредитом за підписом
керівника КС «ЦФП», який після його
заперечень із заявою про можливі
шахрайські дії свого працівника
звернувся до Цюрупинського РВ УМВС. У
ході перевірки у 2009 році було
встановлено, що кредит у КС із
використанням його паспортних даних
отримав син його дружини ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, увійшовши у змову з
начальником відділення КС у с. Великі
Копані Цюрупинського району ОСОБА_3
Від пасинка він дізнався, що той у нього
вдома знайшов та надав ксерокопію його
паспорта і уклав договір на його
ОСОБА_1 ім*я, підробив його підпис у
заяві та замість нього підписався у
договорі і отримав гроші в сумі 5500
гривень і вже почав погашати борг. У
постанові було зазначено, що пасинок
виплатив борг за кредитом, про що він
написав керівнику КС листа, після чого
відповідач припинив вимагати від нього
погашення кредиту. З телефонних розмов
йому відомо, що було проведено службову
перевірку і звільнено ОСОБА_5 Тому він
вважав, що питання вичерпане. Однак
влітку 2013 року він знову отримав листа
від КС з вимогою про погашення боргу за
кредитом та копію рішення третейського
суду про стягнення з нього коштів в
сумі 43325,58 гривень. Після цього він
знову послав відзив до КС про те, що
ніякого кредиту не отримував, договір
не підписував і повторно звернувся до
Цюрупинського РВ УМВС із заявою про
шахрайські дії працівників КС, просить
визнати недійсним кредитний договір.
Строк звернення до суду з позовом ним
не ппропущено, оскільки про порушення
свого права він дізнався у липні 2013
року.

Представник відповідача в
судове засідання не з*явився, наполягав
на зміні підсудності розгляду справи.
Відповідачем подано заперечення на
позов, відповідно до якого укладений
договір не суперечить вимогам ст.ст. 215,
204, 203 ЦК України, особа, яка його уклала,
мала повний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину було вільним і відповідало
його внутрішній волі, правочин був
направлений на реальне настання
наслідків , що ним обумовлені, тому
правочин є правомірним, якщо його
недійсність не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним, а
також послався на ст. 60 ЦПК України, що
кожна сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника ОСОБА_4, дослідивши
заперечення відповідача та матеріали
цивільної справи, відмовного матеріалу
№908 за 2009 рік та кримінального
провадження № 0001936 за фактом
шахрайських дій, та оцінивши отримані
доказі, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

У ході судового розгляду із кредитного
договору вбачається, що 17 липня 2008 року
між КС «ЦФП» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір за №В-76/0094/08/128/17 про
надання грошового кредиту в сумі 5500,00
гривень. Судом встановлено, що фактично
вказаний договір було укладено не з
ОСОБА_1, а з іншою особою ОСОБА_2, який
діяв від імені позивача на
підставі ксерокопії паспорту
останнього. Згідно пояснень
ОСОБА_2 у відмовному матеріалі №908/2009р.
останній підтвердив про те, що спільно
з ОСОБА_5 на підставі наданих ним
ксерокопії паспорта та ІПН ОСОБА_1
ОСОБА_5 оформив кредитний договір на 5500
гривень на ім*я ОСОБА_1, а він розписався
за останнього у договорі та отримав
гроші, кредит виплачував до листопада
2008 року, потім припинив, у 2009 році
працевлаштувався і в короткі строки
виплатить кредит повністю. Діяв таким
чином, оскільки представник КС
відмовився оформити на його ім*я
кредит (арк.25 матеріалу). Відповідно до
висновку судової почеркознавчої
експертизи за №71 від 12.03.2014 року підпис
в графі «підпис» у заяві на ім*я голови
КС «ЦФП» Кравченка О.А. від 17.08.2008 року, в
графі «підпис» у Видатковому касовому
ордері №150/49 від 17 липня 2008 року та у
графі «позичальник» у Кредитному
договорі за №В-76/0094/08/128/17 від 17 липня 2008
року виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою (а.с.108-119). Згідно постанови про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 12.05.2009 року у ході дослідчої
перевірки підтверджено, що ОСОБА_2
спільно з начальником відділення КС
«ЦФП» в с. В. Копані ОСОБА_3 17.07.2008 року
оформили кредит на ім*я ОСОБА_1, ОСОБА_2
працевлаштувався та погасив
заборгованість за кредитом (а.с.11).
Кримінальне провадження № 0001936 за
заявою ОСОБА_1 закрито 06.08.2013 року з
підстав смерті ОСОБА_2 та наявності у
діях учасників договору
цивільно-правових відносин, постанова
вступила в законну силу (а.с.22
матеріалу).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу,
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Як встановлено судом на підставі
пояснень та досліджених судом
письмових доказів у справі, вказаний
договір від імені позичальника було
укладено саме ОСОБА_2, який діяв за
згодою представника позикодавця,
ввівши в оману самого позикодавця
щодо дійсних намірів при укладенні
договору, а саме,- заволодіння чужим
майном (грошовими коштами) шляхом
перекладення відповідальності за
повернення кредиту на іншу особу, хоча
й частково його погасив, що
підтверджено копією рішення
третейського суду (а.с. 15-16), але при
цьому суттєвою є та обставина, що він
діяв від імені ОСОБА_1, використовуючи
ксерокопією паспорта та ІПН
останнього, не поставивши його до
відома.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Тому враховуючи викладене, ту
обставину, що укладений кредитний
договір та можливі позовні вимоги КС
стосуватимуться прав та обов'язків
ОСОБА_1, які випливають з умов
кредитного договору, останній має
право на захист своїх прав у обраний
ним спосіб.

Виходячи із встановленого і приймаючи
до уваги висновок експерта на
підтвердження того, що ОСОБА_1 не
підписав жодного із наданий
відповідачем оригіналів документів,
які фігурували при укладенні
кредитного договору, як і сам
оспорюваний договір, не отримував
грошові кошти за кредитом, то кредитний
договір належить визнати недійсним із
зазначених вище підстав.

При зверненні до суду позивачем
надміру у розмірі 573,50 гривень сплачено
судовий збір, тому вказана сума
підлягає поверненню. Судові витрати у
справі по сплаті судового збору та по
сплаті витрат на проведення
почеркознавчої експертизи в сумі 2587,15
грн. (224,40 +2362,75 грн) належить віднести на
відповідача( а.с. 2, 121-122).

Керуючись ст.ст. 10, 60, ч.3 ст.209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 16, 203, 215, 229, 230 ЦК України,
суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Кредитний договір за №В-76/0094/08/128/17
від 17 липня 2008 року, укладений між
Кредитною спілкою «Центр фінансових
послуг» і ОСОБА_1 про отримання
грошового кредиту в сумі 5500,00 гривень,
визнати недійсним.

Стягнути з Кредитної спілки
«Центр фінансових послуг» на користь
ОСОБА_1 судові витрати у справі в сумі
2587,15 гривень.

Повернути ОСОБА_1 надміру
сплачений судовий збір у загальному
розмірі 573,50 гривень (п*ятсот сімдесят
три гривні 50 копійок), сплачений ним
згідно квитанції за №123 в сумі 573,50
гривень від 06 серпня 2013 року до АТ
«Ощадбанк» .

Виконання рішення в частині повернення
ОСОБА_1 надміру сплаченого судового
збору в сумі 573,50 гривень покласти на
Управління державної казначейської
служби України в Цюрупинському районі
Головного управління державної
казначейської служби України в
Херсонській області.

На рішення протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Херсонської області через
Цюрупинський районний суд.

Суддя
Н.В.
Заславець