Справа №485/34/13- ц 12.02.2014 12.02.2014 12.02.2014
Провадження №22-ц/784/599/14 Суддя
суду 1-ї інстанції - Лисенко М.Є.
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського
С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук
Н.О.,

із секретарем судового
засідання - Рудніком Є.М.,

за участю:

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області

від 17 грудня 2013 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» (далі - Банк або ПАТ
«Дельта Банк») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

28 грудня 2012 року Банк пред'явив
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

8 червня 2007 року між ним та
відповідачкою був укладений кредитний
договір №004-14091-080607 на відкриття
карткового рахунку НОМЕР_1 та
обслуговування платіжної картки,
відповідно до якого Банк міг надати
ОСОБА_3 кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30 000 грн. На день
укладання договору був встановлений
ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі
2604 грн. Ліміт кредитної лінії
розраховувався банком самостійно та не
міг перевищувати загальної суми
кредитної лінії. Сторони погодили, що
відсоткова ставка за договором буде
становити 29,9% річних.

Оскільки відповідачка взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконувала, у неї утворилася
заборгованість за договором станом на
24 жовтня 2012 року у вигляді тіла кредиту
у сумі 3 462 грн.26 коп., відсотків у сумі
2269 грн.02 коп., комісії у сумі 4261
грн.92 коп. та пені у сумі 225 грн.

На підставі викладеного, Банк просив
стягнути з відповідачки зазначену
заборгованість, а також судові витрати.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від
17 грудня 2013 року позов Банку
задоволено. З ОСОБА_3 на користь Банку
стягнуто заборгованість за кредитним
договором в сумі 9 993 грн.20 коп. та
судовий збір у сумі 214 грн.60 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просила його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову Банку відмовити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги Банку у
межах заявлених позовних вимог, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачкою були порушені умови
кредитного договору щодо своєчасної
сплати платежів, а тому з неї належить
стягнути заборгованість за кредитним
договором, яка складається з тіла
кредиту, відсотків та комісії.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання
наступають наслідки, визначені
ст.611 ЦК України та умовами договору.
Зокрема, кредитор має право вимагати
відшкодування збитків та сплати пені
або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 8
червня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк»
та відповідачкою був укладений
кредитний договір №004-14091-080607 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки Visa
Класичний, відповідно до якого Банк
встановив ОСОБА_3 ліміт кредитної лінії
на рахунку в сумі 2604 грн. Сторони
погодили, що відсоткова ставка за
договором буде становити 29,9% річних, а
комісія у розмірі, передбаченому
Тарифами на обслуговування платіжних
карток (а.с.6-7).

Пункти 2.3, 2.5 кредитного договору та
пункти 1.1.1., 1.2 Тарифу на обслуговування
платіжних карток Delta Visa Classic, тарифний
пакет «Visa Класичний» містять в собі
обов'язок відповідача щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом та комісію за обслуговування
кредитного залишку та кредитного
ліміту у розмірі 2,99% від суми
використаних кредитних коштів.

Однак, як свідчить розрахунок
заборгованості, своїх зобов'язань за
договором відповідачка належним чином
не виконувала, у зв'язку з чим у неї
станом на 24 жовтня 2012 року утворилася
заборгованість за вищезазначеним
договором на загальну суму 9 993 грн.20
коп., яка складається з: заборгованості
по кредиту у сумі 3462 грн.26 коп.,
заборгованості по відсотках у сумі 2269
грн. 02 коп. та заборгованості з
комісії у сумі 4261 грн.92 коп. (а.с.5).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок суду першої
інстанції про обґрунтованість
заявлених Банком позовних вимоги про
стягнення з відповідачки
заборгованості з тіла кредиту,
відсотків та комісії є правильним,
оскільки ґрунтується на наявних у
справі доказах.

Посилання апелянтки на те, що вона
повністю погасила кредитні
зобов'язання, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки вони
належними доказами не доведені.

Між тим, колегія суддів вважає за
необхідне змінити рішення суду,
виключивши з його мотивувальної
частини посилання на стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованості з пені у сумі 225 грн.,
оскільки, як вбачається з заявлених
Банком позовних вимог, він не ставив
питання про стягнення пені.

Банк просив стягнути заборгованість у
сумі 9 993 грн.20 коп., яка при підрахуванні
складається з заборгованості по тілу
кредиту, відсотках та комісії.

Оскільки суд розглядає справу у межах
заявлених позовних вимог, то стягнення
саме такої доведеної доказами суми є
правильним, що і було здійснено судом,
як вбачається з резолютивної частини
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 17
грудня 2013 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання на стягнення з
ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
заборгованості з пені у сумі 225 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: