інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/550/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача
Ліпкевича І.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку (далі - ПАТ) «Дельта Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про
стягнення коштів за апеляційною
скаргою позивача ПАТ «Дельта Банк» на
рішення Луцького міськрайонного суду
від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 19 лютого 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ «Дельта
Банк» на користь ОСОБА_2 безпідставно
сплачені кошти в розмірі 2185 грн. 12 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 229 грн. 40
коп.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь
ОСОБА_2 понесені витрати пов'язані з
оплатою правової допомоги в розмірі 500
грн.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ
«Дельта Банк» просить скасувати це
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні зустрічного
позову та задоволити первісний позов в
повному обсязі. Вважає, що судом
допущено неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, аналізуючи обставини
справи та докази, якими вони
підтверджуються, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних мотивів.

Розглядаючи вказану справу суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову в позові ПАТ "Дельта Банк" та
наявність підстав для стягнення в
користь ОСОБА_2 зайво сплачених коштів
з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 грудня 2008
року Луцьким міськрайонним судом
постановлено рішення в справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрпромбанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, яким укладений
між Банком і ОСОБА_2 Кредитний договір
№ 983/ФК-07 від 07 листопада 2007 року
розірвано та стягнуто з відповідача на
користь Банку 7 613 грн. 20 коп.
заборгованості за кредитним договором,
проведено розподіл судових витрат (а. с.
96-97).

30.06.2010 р. між ПАТ "Дельта Банк" та
ТзОВ "Український промисловий банк"
укладено договір про передачу Активів
та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку
на користь Дельта Банку, відповідно до
п. 4.4 якого до Дельта Банку перейшло
право вимоги за Кредитними та
Забезпечувальними договорами. п 11.11
Договору передбачено, що питання, які
не врегульовані цим Договором,
вирішуються на підставі чинного
законодавства (а. с. 19-21).

Незважаючи на постановлене
Луцьким міськрайонним судом 23.12.2008 року
рішення про розірвання кредитного
договору між ОСОБА_2 і ТзОВ
"Укрпромбанк" та стягнення
заборгованості в повному обсязі, ПАТ
"Дельта Банк", після набуття права
вимоги за кредитними договорами
повторно звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 18.10.12 року
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Дельта Банк" заборгованість за
кредитним договором № 983/ФК -07 в
розмірі 9 798 грн., судові витрати в
справі. З вказаного рішення вбачається,
що до суми заборгованості включено
тіло кредиту та відсотки за
користування кредитом станом на 02.07.12
року (а. с. 35).

18.06.2013 року ОСОБА_2 сплатив 9 798.32
грн. заборгованості за кредитним
договором в порядку примусового
виконання заочного рішення Луцького
міськрайонного суду від 18.10.12 року (а. с.
87). Після цього, звернувся в суд з заявою
про перегляд заочного рішення від
18.10.2008 року, на виконання якого сплатив
кошти.

Ухвалою Луцького міськрайонного
суду від 24.10.13 року заочне рішення
Луцького міськрайонного суду від 18.10.2012
року скасоване.

Під час розгляду справи після
скасування заочного рішення позивач
ПАТ "Дельта Банк" 12.12.2013 року подав заяву
про уточнення позовних вимог, в якій
просив стягнути з відповідача 3% річних
та індекс інфляції в сумі 2 154.84 грн. за
період з 23.12.2008 року по 17.07.2013 року (а. с.
106-110).

Отже, при вирішенні позову ПАТ "Дельта
Банк" слід встановити час виникнення в
позивача права на пред'явлення позову
про стягнення 3% річних та індексу
інфляції.

Оскільки Договір про передачу
активів ПАТ "Дельта Банк" укладено
30.06.2010 року, саме з цього дня позивач
набув права вимагати від ОСОБА_2
виконання зобов'язань за кредитним
договором, в тому числі і ставити
питання про передбачену ст. 625 ЦК
України додаткову відповідальність
останнього у зв'язку з несплатою
заборгованості за кредитним договором,
стягнутої рішенням суду від 23.12.2008 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК загальна позовна
давність встановлюється у три роки.

Виходячи з положень ч.5 ст. 261 ЦК України,
перебіг строку позовної давності за
вимогами про стягнення 3% річних і
індексу інфляції почався для ТзОВ
"Промінвест банк" після постановлення
Луцьким міськрайонним судом 23.12.2008 року
рішення про розірвання кредитного
договору та стягнення з ОСОБА_2 9 798.32
грн. заборгованості. Перебіг строку
позовної давності продожувався і після
укладення Договору про передачу
активів, оскільки відповідно до ст. 262
ЦК України заміна сторін у зобов'язанні
не змінює порядку обчислення та
перебігу позовної давності.

Таким чином, ПАТ "Дельта Банк" мав право
звернутися з вимогами про стягнення 3%
річних і індексу інфляції в межах
трирічного строку позовної давності,
перебіг якого почався 24.12.2008 року і
закінчився 24.12.2011 року. Лише первинне
звернення в межах строку позовної
давності з вимогами про стягнення
коштів на підставі ст. 625 ЦК, надало б
ПАТ "Дельта Банк" можливості вимагати в
подальшому сплати відповідачем 3%
річних аж до повного виконання рішення
суду.

Проте, заяву про зміну позовних вимог, в
якій просив стягнути 3% річних та індекс
інфляції, позивач подав 12.12.2013 року,
тобто, після спливу позовної давності.

У зв'язку з пропуском строку
позовної давності та поданням
відповідачем 30.01.2014 року заяви про
застосування строків позовної
давності до вимог за первісним позовом
(а.с. 150), позовні вимоги банку до
задоволення не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що
30.01.2014 року ОСОБА_2 подав зустрічний
позов, в якому, після уточнення
позовних вимог просив стягнути з ПАТ
Дельта Банк 10012 грн. 92 коп. безпідставно
сплачених коштів, включивши в цю суму 9
798.32 грн. стягнутих за рішенням суду від
23.12.2008 року, судові витрати, виконавчий
збір, 3% річних та індекс інфляції (а. с.
84-86, 117-119).

04.02.2014 року відповідач звернувся з
заявою про поворот виконання рішення
від 23.12.2008 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.380 ЦПК
України, крім інших випадків,
передбачених цією статтею, поворот
рішення допускається, якщо рішення
після його виконання скасовано і
справу повернено на новий розгляд, а
при новому розгляді справи в позові
відмовлено або позовні вимоги
задоволено в меншому розмірі.

В даному випадку, після скасування
заочного рішення у задоволенні всіх
позовних вимог ПАТ "Дельта Банк"
відмовлено.

Так як рішенням Луцького
міськрайонного суду від 23.12.2008 року з
відповідача стягнуто 7 613.20 грн.
заборгованості за кредитним договором,
а він сплатив 9 798.32 грн. за тим самим
кредитним договором на підставі
рішення Луцького міськрайонного суду
від 18.10.2012 року, яке скасоване, суд
першої інстанції підставно стягнув з
ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_2 2 185.12
грн. (9798.32-7613.20) При цьому, помилкове
посилання суду на ст. 1212 ЦК України не
впливає на правильність вирішення
судом спору.

Щодо покликання апелянта на
переривання строку позовної давності у
зв'язку зі сплатою відповідачем 9 798.32
коп. слід вказати таке.

Як зазначено вище, ця сума коштів
була стягнута з відповідача на
підставі заочного рішення суду від
18.10.2012 року в справі за позовом ПАТ
"Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
При зверненні до суду банк включив до
розрахунку тіло кредиту та відсотки за
його користування без застосування ст.
625 ЦК. У розрахунок заборгованості 7 613.20
грн. при постановленні рішення Луцьким
міськрайонним судом від 23.12.2008 року
банком також не нараховувались 3%
річних та індекс інфляції. Отже, сплата
коштів в порядку примусового
виконання рішення ОСОБА_2 свідчить про
вчинення останнім дій про визнання
боргу за тілом кредиту та відсотках.
Будь-яких дій, які свідчать про
визнання відповідачем обов'язку
сплатити 3% річних та індекс інфляції у
зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язання, він не вчиняв, тому строк
позовної давності за вимогами про
стягнення 3% річних та індексу інфляції
не переривався.

Крім того, сплата цих коштів відбулася
після спливу позовної давності для ПАТ
"Дельта Банк" щодо пред'явлення таких
вимог.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що помилковий
висновок суду про те, що для
застосування ст. 625 ЦК відсутні
підстави у зв'язку з розірванням
кредитного договору, не вплинув на
правильність вирішення первісного
позову, і суд вірно відмовив у
стягненні 3% річних та індексу інфляції
та враховуючи ч. 2 ст. 308 ЦПК України про
недопустимість скасування правильного
по суті і справедливого рішення з одних
лише формальних міркувань, рішення
суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 19 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: