Справа № 442/7973/13
Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/1855/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.

секретар: Глинський О.А.,

за участі прокурора Цвікілевича М.М.,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 12 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Дрогобицької міської ради про
позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о
в и л а:

рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 12 грудня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради про
позбавлення батьківських прав -
відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким її позов задовольнити. Вважає
рішення суду прийнятим з порушенням
норм як матеріального, так і
процесуального права. Так судом не
враховано, що відповідач відмовився у
заяві, що була нотаріально посвідчена
від виховання та утримання дітей. Крім
цього, суд не врахував, що відповідач
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків по відношенню
до їх спільних дітей, ніхто йому
перешкод у цьому не чинить. Також
відповідач ухиляється від сплати
аліментів, погрожує їй та її залякує.
Вказані обставини були підтверджені
показами свідків на що теж суд уваги не
звернув.

В судове засідання позивач та
представник третьої особи не з'явилися,
однак суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у їх відсутності,
враховуючи, що такі були належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи, причин неявки не
повідомили, жодних клопотань про
відкладення розгляду справи не подали,
зважаючи на вимоги ст. 305 ЦПК України та
лист від третьої особи із інформацією
про неможливість забезпечення явки їх
представника в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, пояснення відповідача - в
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 Сімейного
Кодексу України (на яку, як на правову
підставу своїх вимог, посилалась
позивач) мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається із п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Із рішення суду першої інстанції
вбачається, що суд своє рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
обґрунтовував відсутністю доказів на
підтвердження таких.

Колегія суддів, погоджуючись із таким
висновком суду першої інстанції,
виходить з такого.

Як вбачається із матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції під
час ухвалення рішення та сторонами не
оспорювалось, за час перебування
сторін у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2009
року по 5.04.2013 року у сторін народилось
двоє дітей: донька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1
та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони
більше року проживають окремо. Діти на
даний час проживають з позивачем, а
рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області суду від 26.02.2013
року вирішено стягувати з відповідача
на користь позивача аліменти на їх
утримання.

Жодних доказів, які б стверджували
винну поведінку відповідача, що
свідчила б про його ухилення від
виховання дітей, свідоме нехтування
ним своїми обов'язками суду як першої
так і апеляційної інстанції не
представлено про такі не вказано та
клопотань про витребування таких не
заявлено, більше того поведінка
відповідача свідчить про його бажання
брати участь у вихованні дітей.

Що стосується нотаріально завіреної
заяви відповідача про відмову від
виховання та утримання дітей
відповідача від 17.05.2013 року (а.с. 10), на що
посилається позивач, як на доказ на
підтвердження своїх вимог, то така, як
вбачається із пояснень відповідача,
зроблена ним виключно на прохання
позивача, з метою полегшення для неї
отримання матеріальної допомоги від
держави на утримання дітей. Крім цього,
така ним відкликана задовго до подання
даного позову, як вбачається із іншої
нотаріально завіреної заяви - 18.07.2013
року (а.с. 16).

Щодо доводів позивача про самоусунення
відповідача від виконання своїх
батьківських обов'язків по відношенню
до дітей та відсутністю у нього для
цього перешкод, то як вбачається із
доводів відповідача та витягу з
протоколу №13 засідання комісії з
питань захисту прав дитини при
виконкомі Дрогобицької міської ради
від 10.12.2013 року (а.с. 41-43), згаданою
комісією було рекомендовано виконкому
Дрогобицької міської ради встановити
час зустрічі ОСОБА_2 з його дітьми
щонеділі з 10.30 год. до 12.30 год. у
присутності матері дітей ОСОБА_3 у
м.Дрогобичі через перешкоди, що
чиняться йому у спілкуванні та
вихованні дітей.

Покази свідків ОСОБА_7, подруги
позивача та матері позивача ОСОБА_8, як
доказів на підтвердження позовних
вимог судом першої інстанції вірно не
взято до уваги, оскільки їхні покази (до
певної міри заінтересованих осіб) є їх
власними думками, баченнями з питання
виховання та утримання дітей сторін
відповідачем та такі не є
відображенням будь-яких об'єктивних
даних про ті чи інші факти, що свідчили
б про ухилення відповідача від
виховання дітей.

Конфліктність стосунків між сторонами,
на що теж звертає увагу позивач та
заборгованість відповідача зі сплати
аліментів, теж не є тими обставинами, що
могли б свідчити про його ухилення від
виконання батьківських обов'язків за
наслідками чого суд мав би застосувати
такий крайній захід впливу, як
позбавлення батьківських прав.

Враховуючи вказане, відсутність
висновку органу опіки та піклування
про доцільність позбавлення
відповідача батьківських прав
стосовно дітей сторін та підтримання
вказаним органом у своєму листі
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції, колегія судів вважає, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з дотриманням вимог закону та підлягає
залишенню в силі, а апеляційна скарга
такою що підлягає відхиленню, через
необґрунтованість такої.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 12 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник