Справа № 522/6202/13-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 квітня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання
Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору: Відкрите
акціонерне товариство «Райфайзен Банк
Аваль», Департамент комунальної
власності Одеської міської ради про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, в якому
просив визнати недійсним укладений
26.07.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за №2541,
договір купівлі-продажу підвального
приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1,
загальною площею 126,8 кв.м.. Також
позивач просив суд стягнути на його
користь з ОСОБА_2 оговорену договором
купівлі-продажу від 26.07.2007 р. грошову
суму та стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 компенсацію за моральну
шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси 21 січня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишено без
розгляду.

18 листопада 2013 року від позивача до
суду надійшла заява про збільшення
позовних вимог відповідно до якої
позивач просить суд, окрім позовних
вимог щодо визнання недійсним
укладений 26.07.2007 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 та посвідчений приватним
нотаріусом Одеського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за №2541, договір
купівлі-продажу підвального
приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1,
загальною площею 126,8 кв.м.. також
стягнути на його користь з ОСОБА_2 суму
у розмірі 1058814,17 грн., яка складається
з: заборгованість за зобов'язаннями -
732250,00 грн.; втрати від інфляції - 66505,09
грн.; проценти за користування коштами -
80888,55 грн.; пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань - 179170,53 грн. та
стягнути з ОСОБА_2 компенсацію
моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 10 лютого 2007 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5 був укладений договір
купівлі-продажу підвального
приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1,
загальною площею 126,8 кв.м.. Зазначений
договір був посвідчений приватним
нотаріусом Одеського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за №74. Зазначене приміщення
належало продавцю, ОСОБА_4, на праві
приватної власності на підставі
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 03.11.2006 р. за р. №2-9436/06
зареєстрованого в Одеському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості в
книзі №60неж., на стор. №11,
реєстраційний номер 17352450.

08 червня 2007 року ОСОБА_5 продала, а
ОСОБА_2 купила зазначене спірне
підвальне приміщення, що знаходиться в
АДРЕСА_1 загальною площею 126,8 кв.м. Цей
договір також був посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за №783.

26 липня 2007 року між ОСОБА_2, з одного
боку, та ОСОБА_1, з іншого богу, був
укладений договір купівлі-продажу
підвального приміщення, що знаходиться
в АДРЕСА_1, загальною площею 126,8 кв.м..
Зазначений договір був посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за №2541.

Проте, 24 травня 2007 року Апеляційним
судом Одеської області постановлена
ухвала про накладення арешту на
нежитлове підвальне приміщення,
загальною площею 126,8 кв.м., яке
розташоване в АДРЕСА_1.

05 липня 2007 року ухвалою апеляційного
суду Одеської області скасовано
рішення Приморського районного суд м.
Одеси від 03 листопада 2006 року по справі
за позовною заявою ОСОБА_4 до Одеської
міської ради про визнання права
власності

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 19 грудня 2008 року залишено
без змін рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 18 серпня 2008
року по справі № 2-162/08 відповідно до
якого: визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 08 червня 2007 року
нежитлового підвального приміщення,
розташованого в АДРЕСА_1 загальною
площею 126,8 кв.м., укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 та приведено сторони у
попередній стан; визнано недійсним
договір купівлі-продажу нежитлового
підвального приміщення, розташованого
в АДРЕСА_1 загальною площею 126,8 кв.м.,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та
приведено сторони у попередній стан.

Позивач вважає, що вищезазначені
обставини є підставою для визнання
укладеного 26.07.2007 року між ним та ОСОБА_2
договору купівлі-продажу підвального
приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1,
загальною площею 126,8 кв.м., який був
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований в реєстрі за №2541
недійсним. У зв'язку з зазначеним
позивач вважає, що у нього як у сторони
договору купівлі-продажу, що підлягає
визнанню його недійсності, виникло
право на стягнення з відповідача
заборгованості за зобов'язанням у
розмірі 732250,00 грн.; втрати від інфляції
у розмірі 66505,09 грн.; проценти за
користування коштами у розмірі 80888,55
грн.; пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань у розмірі 179170,53 грн. та
компенсація за моральну шкоду у
розмірі 15000,00 грн.

Представник позивача під час судового
засідання підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Позивач та її представник у судовому
засідання заперечували проти
задоволення позовних вимог у повному
обсязі посилаючись на їх
безпідставність та необґрунтованість,
просили відмовити в їх задоволенні.
Також представник позивача наголосила
на пропуску позивачем строків позовної
давності, як на підставу для відмови в
задоволенні позовних вимог.

Представник Відкритого акціонерного
товариства «Райфайзен Банк Аваль» у
судове засідання не з'явилася, про час
та місце проведення повідомлялася
належним чином, причини неявки суду не
повідомила.

Представник Відкритого акціонерного
товариства «Райфайзен Банк Аваль» у
судове засідання не з'явилася, про час
та місце проведення повідомлялася
належним чином, причини неявки суду не
повідомила.

Представник Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради у
судове засідання не з'явилася, про час
та місце проведення повідомлялася
належним чином, згідно наданої до суду
письмової заяви просить судове
засідання провести без її участі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення сторін та їх представників,
дослідивши та оголосивши надані
докази, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

26 липня 2007 року між ОСОБА_2, з однієї
сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони,
був укладений договір купівлі-продажу
підвального приміщення, яке
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 126,8 кв.м., який було
посвідчено приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу та зареєстровано в реєстрі під
№2541.

Під час судового засідання судом
встановлено, що в результаті укладання
шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на -
«ОСОБА_2».

У відповідності до ст. 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 657 Цивільного кодексу
України договір купівлі-продажу
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

На момент укладання спірного договору
купівлі-продажу відповідачці, ОСОБА_2,
підвальне приміщення загальною площею
126,8 кв.м., яке розташоване за адресою
АДРЕСА_1, належало на праві власності та
було отримано нею на підставі Договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
08.06.2007 р. за реєстровим №783,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів 08.06.2007 р. за №2142581 та
зареєстрованого Комунальним
підприємством «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» 13.06.2007
р. в книзі під №65 неж, на стор. 24, під
реєстровим №226.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9
встановлено, що відповідно до частини
першої статті 215 ЦК підставою
недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
саме на момент вчинення правочину.

Абзац 2 та 3 пункту 8 Постанови Пленуму
Верховного суду України «від 06.11.2009 р. №
9 визначає, що згідно із статтями 210 та 640
ЦК не є вчиненим також правочин у разі
нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації. Встановивши ці
обставини, суд відмовляє в задоволенні
позову про визнання правочину
недійсним. Наслідки недійсності
правочину не застосовуються до
правочину, який не вчинено.

Позивачем не надано суду доказів
державної реєстрації договору
купівлі-продажу підвального
приміщення загальною площею 126,8 кв.м,
яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
укладеного 26 липня 2007 року між ним та
відповідачкою.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для визнання спірного
договору купівлі-продажу недійсним.

Щодо позовних вимог про стягнення з
ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за зобов'язанням у
розмірі 732250,00 грн., втрати від інфляції
у розмірі 66505,09 грн., проценти за
користування коштами у розмірі 80888,55
грн. та пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань у розмірі 179170,53 грн., то суд
вважає за необхідне зазначити, що дані
позовні вимоги не можуть бути
застосовані до правовідносин, які
склалися між позивачем та
відповідачем, оскільки виходячи з
самої природи та поняття зобов'язання,
закріпленого ч. 1 ст. 509 ЦК України, це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що під час судового
засідання представник відповідача
наголосила на необхідності про
застосування строку позовної давності
до позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та стягнення моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4
Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
наявністю підстав для відмови в їх
задоволенні.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 203, 215, 220, 319, 334, 575,
583, 655 ЦК України, ст.. 3, 5 Закону України
«Про іпотеку» ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 169, 209,
213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
Відкрите акціонерне товариство
«Райфайзен Банк Аваль», Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та стягнення
моральної шкоди - відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя