Справа № 160/81/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Кідиба Т.О. Провадження №
22-ц/773/599/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Локачинського
районного суду від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 04 травня 2008 року
вона перебувала у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2 16 січня 2013 року цей шлюб
розірвано. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народився син ОСОБА_5. З часу
народження дитини відповідач належної
матеріальної допомоги не надає. Син
ОСОБА_5 перебуває на її повному
утриманні. Відповідач є працездатною
особою, займається сільським
господарством, вирощує продукцію, яку
реалізовує і отримує нерегулярний,
мінливий дохід, тому може сплачувати
аліменти. Угоди щодо добровільної
сплати аліментів між ними не досягнуто.

Син потребує матеріальної допомоги,
проте її статки не дозволяють
самостійно утримувати його. Вона не має
змоги працевлаштуватися, оскільки
вимушена постійно здійснювати догляд
за дитиною.

Тому просила стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання
дитини у твердій грошовій сумі в
розмірі 1032 грн. на місяць, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду, і
допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежів за один місяць.

Рішенням Локачинського районного суду
від 27 лютого 2014 року позов задоволено
частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 аліменти на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 грн.
щомісячно, починаючи з 06 лютого 2014 року,
до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць допущено до негайного
виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
скасувати це рішення та ухвалити нове
рішення, яким стягнути аліменти в
розмірі 100 грн. щомісячно, покликаючись
на порушення судом норм матеріального
права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. 16
січня 2013 року Локачинським районним
судом постановлено рішення про
розірвання шлюбу між ними (а. с. 2).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5,
що підтверджується копією свідоцтва
про його народження серії НОМЕР_1 від 06
січня 2012 року, з якого вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 є його батьком (а. с.
3).

Згідно з довідками Озютичівської
сільської ради Локачинського району
№№ 24, 25 від 22 січня 2014 року малолітній
ОСОБА_5 зареєстрований та проживає
разом з позивачкою ОСОБА_4 та її матір'ю
ОСОБА_7 і перебуває на утриманні
позивачки (а. с. 4, 5).

Відповідач після розірвання шлюбу
періодично надсилав позивачу кошти на
утримання сина, а також посилки із
продуктами харчування, одягом,
іграшками тощо, що стверджується
фіскальними чеками, квитанціями органу
поштового зв'язку та описами вкладення
вмісту посилок (а. с. 26-48).

Однак між сторонами не було досягнуто
домовленості про участь відповідача в
утриманні сина в грошовій і (або) в
натуральній формі.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено,
що якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що на
утриманні відповідача перебуває
малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від
другого шлюбу із ОСОБА_1, які проживають
разом з ним, що стверджується
свідоцтвом про шлюб (а. с. 18), свідоцтвом
про народження дитини (а. с. 19) та
довідкою Гірківської сільської ради
Любешівського району Волинської
області № 142 від 30 січня 2014 року (а. с. 6).

Згідно з довідкою Гірківської
сільської ради Любешівського району
Волинської області № 259 від 26 лютого 2014
року відповідач веде догляд за своєю
80-річною бабусею ОСОБА_8 (а. с. 20).

Визначаючи розмір стягуваних
аліментів, суд врахував матеріальне
становище сторін та неповнолітньої
дитини, наявність у платника аліментів
інших дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, зокрема
те, що дитина проживає разом з матір'ю і
знаходиться на її утриманні, позивачка
ніде не працює, отримує лише допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
3-річного віку, що станом на день
розгляду справи становить 130 грн. (а. с.
54), відповідач теж ніде офіційно не
працює, здійснює догляд за
непрацездатною бабусею, отримує
допомогу в розмірі 1,79 грн. на місяць та
соціальну допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування в розмірі 2,10 грн. на місяць,
що підтверджується відповідними
довідками Любешівського управління
соціального захисту населення та
Гірківської сільської ради (а. с. 49,51),
однак не заперечує, що має
нерегулярний, мінливий дохід від
ведення особистого підсобного
господарства. На утриманні відповідача
перебуває ще одна неповнолітня дитина.

Виходячи з викладеного, давши вірну
правову оцінку обставинам справи, суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов частково, стягнувши
з відповідача на користь позивачки на
утримання малолітньої дитини аліменти
у розмірі 400 грн. щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідач не надав суду достатніх
доказів погіршення свого
матеріального стану. Той факт, що в
нього на утриманні знаходиться
дружина, малолітній син та бабуся, не
може слугувати достатньою підставою
для зменшення розміру аліментів,
оскільки доказів того, що він витрачає
на них значні кошти, ним також не
надано. Крім того, будучи
непрацездатною, бабуся ОСОБА_2 отримує
від держави матеріальне забезпечення у
вигляді пенсії в установленому законом
розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Аліменти у твердій грошовій сумі та їх
щомісячний розмір - 400 грн. визначені
судом з урахуванням мінливого
характеру доходів ОСОБА_2 і того факту,
що мати дитини - ОСОБА_4 не працює,
здійснюючи догляд за малолітньою
дитиною. Судом враховано і розмір
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку та мінімальний
розмір аліментів, визначений статтею 182
СК України.

Відповідач є повнолітньою
працездатною особою, у зв'язку з чим
відсутні об'єктивні перешкоди для
виконання ним свого батьківського
обов'язку щодо утримання ним своїх
дітей на належному матеріальному
рівні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не
містять встановлених законом підстав
для скасування оскаржуваного рішення,
яке постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити,
а рішення Локачинського районного суду
від 27 лютого 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: