АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22 -ц/791/522/14
інстанції Дорошинська В.Е.
Доповідач: Вадзінський П.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:
Колісниченка А.Г.,

Суддів:
Вадзінського П.О.,

Капітан І.А.,

при секретарі:
Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами Публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк» та Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 25 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк», третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
про захист прав споживачів, визнання
неправомірним дій Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
щодо стягнення пені, дострокове
розірвання кредитного договору та
зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що 28 березня 2008 року між ним та
ПАТ «Укрсиббанк» був укладений
кредитний договір № 0, відповідно
до умов якого банк надав йому кредит у
розмірі 654 117,30 грн. зі сплатою 12,5%
річних з кінцевим терміном повернення
кредиту до 28 березня 2029 року шляхом
внесення ануїтентних платежів у
розмірі 7255 грн. згідно графіка
погашення кредиту. Цільове призначення
кредиту - придбання житлової
нерухомості в м. Херсоні за адресою:
АДРЕСА_1. Вважає, що банк, в порушення
умов кредитного договору, в
односторонньому порядку підвищив
процентну ставку за користування
кредитними коштами і безпідставно
нарахував на виниклу у зв'язку з цим
заборгованість пеню, просив суд, з
урахуванням уточнень до позовних
вимог, визнати незаконними дії ПАТ
«Укрсиббанк» за кредитним договором
№0 від 28.03.2008 року щодо
неналежного виконання банківських
послуг; розірвати кредитний договір
№0 від 28.03.2008 року, укладений між
ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк»; зобов'язати
ПАТ «Дельта Банк» прийняти від ОСОБА_2
залишок заборгованості відповідно до
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30.07.2013р., за кредитним
договором №0 від 28.03.2008 року в сумі
701601,43грн., з розстрочкою виконання
строком на 120 місяців зі сплатою
щомісячно рівними частками.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 25 грудня 2013 року позовні
вимоги позивача задоволені у повному
обсязі.

Визнано неправомірними дії Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
за кредитним договором №0 від
28.03.2008 року щодо неналежного виконання
банківських послуг. Розірвано
кредитний договір №0 від 28.03.2008
року, укладений між ОСОБА_2 та Публічним
акціонерним товариством «Укрсиббанк».
Зобов'язано Публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк» прийняти від
ОСОБА_2 залишок заборгованості
відповідно до рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 30.07.2013р.,
за кредитним договором №0 від
28.03.2008 року в сумі 701601,43грн., з
розстрочкою виконання строком на 120
місяців зі сплатою щомісячно рівними
частками.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»
подали апеляційні скарги з посиланням
на те, що ухвалене рішення є незаконним
та необґрунтованим. Просили рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити у
повному обсязі.

Письмових заперечень на доводи
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що
з'явились у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення у визначених
законом межах, колегія суддів вважає,
що апеляційні скарги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
ПАТ «Укрсиббанк» безпідставно завищив
процентну ставку за користування
позивачем кредитним коштами та
нарахував пеню, чим порушив умови
укладеного з останнім кредитного
договору та його права, як споживача, що
є підставою для визнання таких дій
банку недійсними та дострокового
розірвання кредитної угоди, а також
визнав за можливе розстрочити
визначену ним суму кредиту, яка
підлягає поверненню ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Дельта банк», як правонаступника
ПАТ «Укрсиббанк».

Проте, до таких висновків суд прийшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального
законодавства, що є підставою для
скасування судового рішення і
ухвалення нового з наступних підстав.

Як видно із матеріалів, 28 березня 2008
року між АКІБ «Укрсиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсиббанк», та ОСОБА_2 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№ , за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 645117,30 грн. зі
сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном
повернення кредиту до 28 березня 2029 року
шляхом внесення ануїтентних платежів у
розмірі 7255 грн. згідно графіка
погашення кредиту з цільовим
призначенням кредиту - придбання
житлової нерухомості в м. Херсоні за
адресою: АДРЕСА_1. /а.с.8-11/.

Вказаною кредитною угодою визначено
права та обов'язки сторін, строки та
умови погашення кредиту, а також
відповідальність за їх порушення.

Так, п.1.3.1 кредитного договору сторони
погодили, що за користування
кредитними коштами протягом перших 30
календарних днів, рахуючи з дати видачі
кредиту, процентна ставка
встановлюється у розмірі 12,5%.

Після закінчення цього строку та
кожного наступного місяця розмір
процентної ставки підлягає перегляду
відповідно до умов договору.

У випадку, якщо банк не повідомив
позичальника про встановлення нового
розміру процентної ставки на наступний
місяць строку кредитування відповідно
до умов договору, застосується розмір
процентної ставки, діючий за цим
договором у попередньому місяці.

За користування кредитними коштами
понад встановлений договором термін
банк автоматично нараховує проценти на
суму основного боргу за процентною
ставкою в розмірі збільшеному вдвічі
від ставки, вказаної у п.1.3.1.
Нарахування вищевказаної процентної
ставки на прострочену суму основного
боргу починається з дня виникнення
простроченої суми основного боргу, а
саме з наступного дня після дня не
сплати або неповної сплати платежу
встановленого у договорі. Проценти
нараховуються на прострочену суму
основного боргу за підвищеною ставкою
до моменту погашення такої
заборгованості.

Пунктом 8.1 кредитної угоди встановлено,
що за порушення позичальником
будь-яких своїх грошових зобов'язань,
передбачених договором, зокрема,
термінів повернення кредиту (всієї
суми або його частини) та/або термінів
сплати процентів та/або комісій, банк
має право вимагати від позичальника
додатково сплати банку пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу, яка
нараховується за кожен день
прострочення, починаючи з 32
календарного дня, рахуючи з дати
порушення позичальником терміну
виконання свого грошового
зобов'язання, передбаченого договором.

Згідно договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, укладеному 08
грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» і
ПАТ «Дельта банк», останнє набуло,
права кредитодавця, в тому числі, за
кредитним договором № 0 від 28
березня 2008 року. /а.с.39-44/.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 30 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 14 листопада 2013 року, стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
АТ «Дельта банк» заборгованість за
кредитним договором № 0 від 28
березня 2008 року у сумі 701201,43
грн./.а.с.172-173,174-176/.

Згідно висновків судової економічної
експертизи № 33 від 18 листопада 2013 року,
проведеної в ході розгляду даної
справи, встановити, чи відповідає
графік погашення кредиту до кредитного
договору № 0 від 28 березня 2008 року,
а також, чи відповідає графік платежів,
визначення сукупної вартості кредиту
за кредитним договором № 0 від 28
березня 2008 року, не надається за
можливе /а.с.148-154/.

За правилами ст.ст. 10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказування у цивільному судочинстві
не може ґрунтуватися на припущеннях

Оскільки ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2
досягли домовленості і уклали
кредитний договір у якому передбачили
збільшення розміру процентної ставки у
кожному випадку невиконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, а також погодили
випадки та обсяг відповідальності
позичальника за порушення ним умов
кредитного договору, та зважаючи на те,
що позивач не довів у встановленому
законом порядку, що нарахування йому
збільшеної процентної ставки
здійснювалося банком в інших випадках,
ніж ті, що передбачені п.1.3.1 кредитного
договору, колегія суддів вважає, що дії
банку по підвищенню процентної ставки
та нарахуванню пені були вчинені
відповідно до умов укладеного договору
і є правомірними, а тому вимоги
позивача про визнання незаконними дії
банку щодо неналежного виконання
банківських послуг є безпідставними.

Також колегія суддів приймає до уваги
той факт, що, стягуючи рішенням від 30
липня 2013 року визначену ПАТ «Дельта
банк» станом на 26 листопада 2012 року
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 28 березня 2008 року у розмірі
701601,43 грн., суд тим самим фактично
визнав правильність її нарахування, а
тому вказана обставина не підлягає
доказуванню у відповідності до вимог
ч.3 ст.61 ЦПК України.

Крім того, за законом, який діяв на
момент укладення сторонами кредитного
договору, дозволялося в
односторонньому порядку змінювати
умови договору, якщо це було
передбачено умовами самого договору (
ст. 651 ЦК України).

Згідно Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо заборони банкам змінювати
умови договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року № 661-VI
Цивільний кодекс України доповнено
статтею 1056-1, яка вступила в дію з 09.01.2009
року.

Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України
передбачено, що умова договору щодо
права банку, іншої фінансової установи
змінювати розмір процентів в
односторонньому порядку є нікчемною.

Оскільки на момент укладення сторонами
кредитного договору діючим в Україні
законодавством було передбачене право
банку в односторонньому порядку
збільшувати розмір процентної ставки
за користування кредитом і це було
передбачено умовами кредитного
договору, та зважаючи на те, що
підвищення процентної ставки
відбулося до введення в дію ст. 1056-1 ЦК
України, колегія судів вважає, що суд
неправильно застосував до спірних
правовідносин норми матеріального
права, які ці відносини не регулюють за
часом їх виникнення.

За змістом ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст.652 ЦК України
розірвання договору у зв'язку з
істотною зміною обставин допускається
за наявності чотирьох обов'язкових
умов: у момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна
обставин не настане; зміна обставин
зумовлена причинами, які
заінтересована сторона не могла
усунути після її виникнення при всій
турботливості і обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладанні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не впливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Оскільки позивач не довів факту
настання умов, передбачених ст.ст. 651,652
ЦК України для розірвання кредитного
договору, не надав він належних і
допустимих доказів на підтвердження
цього факту і під час апеляційного
розгляду справи, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про
обґрунтованість заявлених вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню, а
рішення суду першої інстанції у
відповідності до вимог ст.309 ЦПК
України слід скасувати і ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити за необґрунтованістю

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
та Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 25 грудня 2013 року
скасувати і ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: