У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Горелкіної Н.А., Євграфової
Є.П.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду
Львівської області від 29 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про стягнення боргу.

На обґрунтування позовних вимог
вказував, що 27 червня 2003 року надав
позику ОСОБА_8 в розмірі 6500 доларів США
та 1500 євро із сплатою процентів за
користування коштами в розмірі 65
доларів США та 15 євро строком на один.

ОСОБА_8, не виконавши свого обов'язку по
поверненню отриманих коштів, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що після відкриття
спадщини спадкоємці ОСОБА_8
в повному обсязі не повернули отримані
їх батьком за життя кошти, просив
звернути стягнення на майно ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, що одержане
спадкоємцями в натурі в сумі 98 816 грн 20
коп.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15
липня 2013 року, в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 29 листопада 2013 року
рішення місцевого суду скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 32 938 грн 73 коп. в
рахунок погашення боргу ОСОБА_8 за
договором позики від 27 червня 2003 року;
стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 32
938 грн 73 коп. в рахунок погашення боргу
ОСОБА_8 за договором позики від 27 червня
2003 року; стягнуто з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_4 32 938 грн 73 коп. в рахунок
погашення боргу ОСОБА_8 за договором
позики від 27 червня 2003 року; стягнуто
солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 1482 грн 24 коп.
понесених судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 просять рішення апеляційного
суду скасувати та залишити в силі
рішення місцевого суду, посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, місцевий суд
виходив із того, що позивачем пропущено
строк позовної давності та поважності
причин пропуску цього строку не
наведено, а також строки пред'явлення
кредитором спадкодавця вимог до
спадкоємців, визначені ст. 1281 ЦК
України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд, дійшов висновку про те, що оскільки
ОСОБА_5 у листопаді 2010 року та березні
2011 року було сплачено позивачу в
рахунок погашення боргу відповідно 1500
євро і 500 доларів США, то строк позовної
давності перервався згідно із ч. 1 ст. 264
ЦК України.

Проте погодитися з такими висновками
апеляційного суду не можна.

За положенням ст. ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч 3
ст. 1223 ЦК України з моменту смерті особи
до спадкоємців переходять права та
обов'язки спадкодавця, які належали
йому на час відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті, а
тому зобов'язання правонаступників
спадкодавця-боржника перед кредитором
виникають з моменту його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Апеляційний суд, на порушення вимог ст.
ст. 212-214, 316 ЦПК України, не встановив та
у рішенні не зазначив дату настання
строку вимоги у
зобов'язальних правовідносинах сторін
з урахуванням положень ст. ст.
11, 509, 530 ЦК України, які визначають
підстави виникнення зобов'язань та
регулюють питання строків їх
виконання, а також того, чи знали
спадкоємці про борги спадкодавця, чи
повідомили кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, коли кредитор
спадкодавця дізнався або міг дізнатися
про відкриття спадщини, а також чи він
знав і чи міг знати про відкриття
спадщини, оскільки від встановлення
вказаних обставин залежить визначення
моменту пред'явлення кредитором
спадкодавця вимог до спадкоємців, а
відтак і застосування до правовідносин
ч. ч. 2, 3 або ч. 4 ст. 1281 ЦК України, тобто
обчислення шестимісячного чи річного
строку протягом якого кредитор має
право пред'явити вимоги до спадкоємців
з урахуванням або незалежно від
настання строку вимоги, чи то положень
ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України з обов'язковим
наданням правової оцінки обставинам
про те, що проведення відповідачем у
листопаді 2010 року та березні 2011 року
оплат ОСОБА_4 в рахунок
погашення боргу за договором позики
від 27 червня 2003 року поза
межами визначеного ст. 257 ЦК України
строку позовної давності в цілому може
свідчити про її переривання на
підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України.

При цьому, повернення позивачу коштів
конкретно ОСОБА_5 не свідчить про те, що
інші спадкоємці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 - відповідачі ОСОБА_6
та ОСОБА_7 знали про борги спадкодавця і
ними вживалися заходи щодо повернення
боргу, тому застосування апеляційним
судом в цій частині положень ч. 1 ст. 264
ЦК України є необґрунтованим.

Оскільки, апеляційним судом не
встановлено обставин, що стосуються
того, чи переривали відповідачі строк
позовної давності та в залежності від
цього чи є підстави для поновлення
цього строку в разі його пропущення, а
також чи додержано кредитором
спадкодавця строки пред'явлення вимог
до спадкоємців з урахуванням
перелічених вище норм матеріального
права, його рішення підлягає
скасуванню як таке, що ухвалене з
порушенням норм процесуального права
та неправильному застосуванню норм
матеріального права, а справа передачі
на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 29 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко