Справа № 212/4624/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
у складі:

Головуючого-судді Шум Л.І.,

При секретарі: Борух Ю.К.,

За участі: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Друга Криворізька
державна нотаріальна контора про
визнання договору дарування квартири
недійсним та скасування реєстрації в
бюро технічної інвентаризації, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2013 року позивачка ОСОБА_3
звернулась з позовом до відповідачки
ОСОБА_4, третя особа - Друга Криворізька
державна нотаріальна контора, про
визнання договору дарування квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
недійсним та скасування реєстрації в
бюро технічної інвентаризації.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
у 2009 році помер її рідний дядька ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який на день смерті був
зареєстрований та проживав за адресою:
АДРЕСА_1. Про день смерті свого дядьки
позивачку ніхто не повідомив, про це їй
стало відомо лише у липні місяці 2012
року, коли вона приїхала до м. Кривого
Рогу з метою провідати свого дядьку.

Після смерті дядьки відкрилася
спадщина - вищезгадана трьохкімнатна
квартира належала ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва №Ж-858 про право власності на
житло, яке було видане 18 листопада 2003
року органом приватизації згідно
розпорядження №Ж-743 від 11 листопада 2003
року та яке було зареєстровано у КП ДОР
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» за №225П-216, запис №216,
реєстраційний номер 3642460.

На момент відкриття спадщини
спадкоємців першої - п'ятої черги за
законом не було, оскільки рідний брат
спадкодавця, та рідний батько
позивачки ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Позивачка вважає, що вона, як рідна
племінниця спадкодавця, має право на
спадщину за правом представлення,
тобто має право на ту частку спадщини,
яка належала б за законом її батьку,
якщо він був живим під час відкриття
спадщини. Інших спадкоємців ні за
законом, ні за заповітом немає.

Але оформити спадщину позивачка не
змогла, оскільки у ліпні місяці 2012 року
їй стало відомо, що 28 грудня 2004 року
ОСОБА_7 уклав договір дарування
вищевказаної квартири з громадянкою
ОСОБА_4, який був посвідчений державним
нотаріусом Другої криворізької
державної нотаріальної контори 28
грудня 2004 року за реєстром 2-3587 та
зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке
бюро технічної інвентаризації».

Позивачка вважає, що вказаний договір
дарування квартири, котрий уклав
ОСОБА_7, був складений ним у той час,
коли він знаходився у хворобливому
стані, який виключає розуміння своїх
дій або можливість керувати ними, так
як він на час складання вказаного
договору знаходився в хворобливому
стані, знаходився на обліку в
Криворізькому психоневрологічному
диспансері, де також знаходилась під
постійним наглядом дільничного
лікаря-психіатра, а також періодично
проходив курс стаціонарного лікування
у обласному закладі «Гейківська
психіатрична лікарня», але значного
поліпшення стану здоров'я в нього не
було та на момент смерті мій дядька
ОСОБА_7 знаходився у пансіонаті для
психічно хворих, який розташований у
селищі Зелена Долина Криничанського
району Дніпропетровської області.
Таким чином, договір дарування
квартири, укладений ОСОБА_7 у такому
стані, як викладено вище, не виражає
його справжньої волі, оскільки він не
міг віддавати звіт своїм діям та
керувати ними.

Позивачка та відповідачка по справі в
судове засідання не з'явились,
направивши до суду повноважних
представників.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в
судовому засіданні позов підтримав в
повному обсязі та просив його
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти
позову заперечувала в повному обсязі
та просила суд відмовити в його
задоволенні в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась. Представники сторін не
заперечували проти розгляду справи за
відсутності третьої особи.

Суд, вислухавши сторони, допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва № ж-858 про право власності на
житло від 18 листопада 2003 року та
зареєстрованої у Криворізькому бюро
технічної інвентаризації за № 225П-216,
запис № 216, реєстраційний номер 3642460,
квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_7.

28 грудня 2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4
було укладено договір дарування,
згідно умов якого ОСОБА_7 як
«Дарувальник» передає безоплатно (в
якості дару), а «Обдарований» ОСОБА_4
приймає в дар квартиру АДРЕСА_1.

Даний договір посвідчений Другою
Криворізькою державною нотаріальною
конторою, реєстр за № 2-3587 та був
зареєстрований в КП ДОР "Криворізьке
бюро технічної інвентаризації".

Як встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_7 страждав на психічне
захворювання з 1969 року, йому був
виставлений діагноз шизофренія,
депресивно-параноідної форми, з яким
він перебував на обліку у
Криворізькому ПНД, а з 1988 року він
визнаний інвалідом другої групи по
психічному захворюванню.

Цей факт на думку суду був відомий
відповідачу ОСОБА_4 на час підписання
договору дарування квартири 28 грудня
2004 року, оскільки по спливу нетривалого
часу, 08.11.2005 року вона звертається до
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу з заявою про визнання громадянина
ОСОБА_7 недієздатним і свою заяву
мотивувала тим, що ОСОБА_7 з 21.08.1969 року
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу як інвалід 2
групи у зв'язку з хворобою (параноїдна
шизофренія) і не може розуміти значення
своїх дій, керувати ними і потребує
опіки.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 02.02.2006 року ОСОБА_7
визнаний недієздатним, та ОСОБА_4
призначена над ним опікуном.

Згідно акту № 177 посмертної
судово-психіатричної експертизи від
20.08.2013 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_5, при житті
страждав хронічним стійким психічним
розладом у вигляді Шизофренії
Параноідной форми та на період часу
складання і підписання договору
дарування 28 грудня 2004 року по своєму
психічному стану не міг розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 203 ЦК
України особа, яка вчиняє правочин
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Згідно до ст. 225 ЦК України, правочин,
здійснений дієздатною фізичною особою
в момент, коли вона не розуміла своїх
дій не могла керувати ними, може бути
визнано судом недійсним за позовом
цієї особи, а у разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Так свідок ОСОБА_9, у судовому засiданнi
пояснила, що знайома зі сторонами, iз
ОСОБА_3 вона бачилась в 2004 році, а потім
у 2012 році, оскільки та в м. Кривому Розі
не мешкає. Їй відомо, що ОСОБА_7 страждав
на психічне захворювання, після смерті
його дружини він часто лежав в лікарнях
ПНД та на Гейківсці, за ним ніхто не
доглядав.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
пояснила, що знає ОСОБА_3 зі школи, вони
спілкувалися, їй відомо, що іі дядько
ОСОБА_7 страждав на психічне
захворювання , лежав в лікарнях у
зв'язку з цим. В 2004 році вона
зустрічалася з ОСОБА_3, та казала, що
забирала дядька з лікарні, потім вона
уїхала і до 2012 року її не було, коли вона
її побачила в 2012 році, то та сказала, що
взнала, що дядько помер.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні
пояснила, що братів ОСОБА_7 вона знала,
ій відомо, що з молодості ОСОБА_7 хворів
на психічне захворювання. В 2004 році
ОСОБА_3 приїздила до м. Кривого Рогу,
вона племінниця ОСОБА_7, її батько його
брат ОСОБА_8. ОСОБА_3 мешкала за
кордоном, приїхала до Кривого Рогу у 2012
році і тоді дізналася про смерть
дядька.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні
пояснила, що в грудні 2004 року ОСОБА_7
виганяв з своєї квартири ОСОБА_3, казав,
що вона приїхала за квартирою і що вона
її не побачить. ОСОБА_15 ОСОБА_4, так як
той страждав на психічне захворювання,
перебував часто в лікарнях ПНД та
Гейківки.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні
пояснила, що вона бачила ОСОБА_3 зимою
2004 року, вона приходила до ОСОБА_7, а той
кричав, що не отримає вона квартири.
ОСОБА_7 казав їй, що подарував квартиру
ОСОБА_4, та його доглядала, він про це
казав і ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_3 приїздила до м.
Кривого Рогу в 2005 році, в грудні він
виганяв її з квартири, казав, що свою
квартиру він подарував ОСОБА_4. ОСОБА_4
доглядала ОСОБА_7, ховала його. Потім
ОСОБА_3 приїхала до міста в 2012 році і
тоді дізналася, що ОСОБА_7 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 видане виконкомом Адамівської
сільської ради Криничанського району
Дніпропетровської області.

На момент відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_7 спадкоємців першої -
п'ятої черги за Законом не було,
оскільки рідний брат спадкодавця, а
рідний батько позивача, ОСОБА_8, помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2
видане Адміністрацією П'ятовської
сільської ради Тотемського району
Вологодської області.

Факт рідства позивача з ОСОБА_8,
підтверджується свідоцтвом про
народження та витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб, які наявні в
матеріалах справи.

Також даний факт підтверджено показами
свідків у судовому засіданні.

Як встановлено у судовому засіданні
позивач є резидентом з 15.09.2004 року у м.
Сан Джузеппе Везувіано в зв'язку з
іміграцією з України, що
підтверджується довідкою з місця
проживання від 30.04.2013 року, посвідченою
міською радою м. Сан Джузеппе
Везувіано.

Стаття 10 ЦПК України покладає на
сторону обов'язок довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, оцінивши
покази допитаних в судовому засіданні
свідків, суд приходить до висновку про
наявність та доведеність підстав для
визнання договору дарування квартири
від 28 грудня 2004 року та посвідченого
державним нотаріусом Тімошиною О.В.
Другою Криворізькою державною
нотаріальною конторою, недійсним.

Доводи представника відповідача, що
позивачем пропущено строк позовної
давності не можуть бути прийняті до
уваги, так як суд прийшов до висновку,
що згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України течія
строку позовної давності починається
зі дня, коли особі стало відомо про
порушення свого права. Про порушення
своїх прав, передбачених діючим
цивільним законодавством України,
позивачка дізналась у ліпні місяці 2012
року, оскільки зареєстрована та
постійно проживає у Тернопільській
області, на протязі довгого періоду
часу працювала за кордоном, про смерть
дядьки їй відомо не було до липня
місяця 2012 року, коли позивачка,
повернувшись до України, приїхала до
Кривого Рогу, де їй стало відомо про
смерть дядьки та про обставини
відчуження ним вищезгаданої квартири,
тобто строк позовної давності мною не
порушений.

За статтею 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду було
сплачено судовий збір в розмірі 344 грн.
10 коп., які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Витрати позивача за проведення
повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи за її
клопотанням віднести за її рахунок.

Керуючись ст.ст. 15-16,203,215-216,225,1266 ЦК
України, ст. 3, 213, 214 ЦПК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
Друга Криворізька державна
нотаріальна контора про визнання
договору дарування квартири недійсним
та скасування реєстрації в бюро
технічної інвентаризації -
задовільнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53,9
кв.метрів, житловою площею 39,5 кв.метрів,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4,
посвідчений державним нотаріусом
Другої Криворізької державної
нотаріальної контори 28 грудня 2004 року.

Скасувати реєстрацію договору
дарування квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 53,9 кв.метрів, житловою площею 39,5
кв.метрів, укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, посвідчений державним
нотаріусом Другої Криворізької
державної нотаріальної контори 28
грудня 2004 року (в КП ДОР "Криворізьке
бюро технічної інвентаризації")
реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 344
гривні 10 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з моменту
оголошення рішення.

Суддя: Л. І. Шум