АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2624/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Марченко Н. В. Доповідач - Слоквенко
Г.П. Категорія 52
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: - Пантелеєвої
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» про скасування наказу про
відсторонення, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Укртелеком» про
скасування наказу про відсторонення,
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу. В
обґрунтування позову зазначив, що
працював на посаді в.о. начальника
дільниці ТЕСЛР цеху ТП № 3
Апостолівського відділення ПАТ
«Укртелеком». 14.08.2013 року йому було
оголошено наказ про відсторонення його
від займаної посади, який мотивовано
тим, що він не пройшов перевірку знань з
охорони праці та техніки безпеки на
виробництві. Позивач зазначав, що
зазначене не відповідає дійсності,
оскільки він в 2012 році пройшов навчання
в Дніпропетровському ДУВК «Моноліт» та
отримав відповідне посвідчення. 28.02.13
року ОСОБА_6 було здано залік по
перевірці знань з питань охорони праці,
про що було зроблено відповідний запис
у виданому раніше посвідченні. На даний
час посвідчення не скасовані. Наказу
про навчання з перевірки знань з
охорони праці не існує, періодичність
начання перевірки знань з питань
охорони праці згідно вимог наказу
Державного комітету України з нагляду
за охороною праці від 26.01.05 року № 15
становить три роки. Вважав, що
відповідач не мав права перевіряти
його знання з охорони праці та
відстронити його з роботи, оскільки
трирічний термін не закінчився.

09.10.2013 року на адресу суду надійшов
позов ОСОБА_6, який об'єднано у одне
провадження з первісним позовом, з
вимогами про скасування наказу про
звільнення, який мотивовано тим, що він
працював на посаді в.о. начальника
дільниці ТЕСЛР цеху ТП № 3
Апостолівського відділення ПАТ
«Укртелекому», 08.10.2013 року дізнався про
своє звільнення з даної посади з 07.10.2013
року, отримавши телеграмму. Зазначав,
що мотивів звільнення він не знає,
оскільки наказу по звільнення та
трудову книжку йому не надали. Просив
скасувати наказ про звільнення та
поновити його на роботі, стягнути
заробітну плату за час вимушеного
прогулу, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог у розмірі 25639,
74 грн ( а.с.1-4).

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2014 року у задоволенні позовних
вимог було відмовлено в повному обсязі(
а.с. 30-34).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про
задоволення в повному обсязі його
позовних вимог( а.с. 38-44).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду слід
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_6 працював на
посаді виконуючого обов»язки
начальника дільниці технічної
експлуатації лінійних споруд та
розвитку цеху телекомунікаційних
послуг № 3 у м. Апостолове. Згідно
наказу № 814 від 02.08.2013 року «Про
результати перевірки стану охорони
праці в цеху ТП № 3 (м. Апостолове),
службою охорони праці філії було
проведено перевірку стану охорони
праці в цеху телекомунікаційних послуг
№ 3 м. Апостолове. Під час перевірки
було виявлено ряд порушень вимог
нормативних актів і посадових
обов'язків керівниками дільниць.
Інженером з охорони праці ОСОБА_7 було
прийняте рішення про вилучення талонів
попередження у ОСОБА_6, проте останній
відмовився надати посвідчення для
вилучення талонів без пояснення
причин. В зв'язку з чим наказом № 814 від
02.08.2013 року, в.о. начальника дільниці
ТЕЛСР ОСОБА_6 відсторонено від
самостійної роботи для проходження
додаткового навчання безпечним умовам
праці та підтвердження знань з питань
охорони праці під час позачергової
перевірки комісією з перевірки знань
філії. Також, наказано в.о. начальника
дільниці ТЕЛСР ОСОБА_6 протягом місяця
пройти додаткове навчання безпечним
умовам праці - традиційне, самостійне з
використанням сучасних технічних
засобів навчання. Начальнику цеху
ОСОБА_8 провести в.о. начальника
дільниці ТЕЛСР ОСОБА_6 позаплановий
інструктаж з обовязковою перевіркою
знань.

Наказом № 816 від 02.08.13 року ОСОБА_6
відсторонено від роботи з 02.08.2013 року до
усунення ним перешкод для допуску до
роботи. Актом від 02.08.2013 року
підтверджено, що наказ № 816 від 02.08.2013
року було оголошено ОСОБА_6, однак він
відмовився від його підписання. Актом
від 22.08.2013 року підтверджено, що ОСОБА_6
відмовився від надання пояснень щодо
порушень, виявлених перевіркою,
проведеною службою охорони праці філії
02.08.2013 року. Актом від 27.08.2013 року
підтверджено, що ОСОБА_6 оголошено про
необхідність прибуття на перевірку
знань з питань охорони праці та
електробезпеки 05.09.2013 року до СОП ДФ ПАТ
«Укртелеком», після чого він
відмовився ставити підпис про
ознайомлення з вказаним листом. Актом
від 05.09.2013 року підтверджено, що ОСОБА_6
відмовився від надання письмових
пояснень щодо неприбуття на перевірку
знань з питань охорони праці та
електробезпеки 05.09.2013 року до СОП ДФ ПАТ
«Укртелеком», відповідно до листа ДФ
ПАТ «Укртелеком» від 23.08.2013 року.
Відповідно наказом директора ДФ ПАТ
«Укртелеком» № 932 від 06.09.2013 року ОСОБА_6
оголошено догану за неналежне та
безвідповідальне ставлення до
виконання посадових обов'язків,
оскільки згідно з розпорядчим листом
філії від 23.08.2013 року йому необхідно
було 05.09.2013 року прибути до управління
філії для проходження позачергової
перевірки знань з охорони праці.

Також, наказом директора ДФ ПАТ
«Укртелеком» № 935 від 06.09.2013 року
призначено позачергову перевірку
знань з охорони праці 13.09.2013 року
позивача та наказано ОСОБА_6 прибути
13.09.2013 року до кабінету охорони праці
філії для проходження позачергової
перевірки знань з охорони праці та
електробезпеки. Актом від 09.09.13 року
підтверджено, що ОСОБА_6 було оголошено
наказ № 935 від 06.09.13 року. ОСОБА_6
відмовився від отримання посвідчення
про відрядження № 14 до СОП ДФ ПАТ
«Укртелеком» м. Дніпропетровськ для
позачергової перевірки знань з питань
охорони праці. 13.09.13 року до філії не
з'явився, на робочому місці також був
відсутній, що підтверджується актом
від 13.09.13 року. Наказом директора філії
від 19.09.2013 року №980 ОСОБА_6 було
оголошено догану за прогул без
поважних причин, що вбачається зі
змісту наказу № 1229/вк від 07.10.13 року.
Згідно листків непрацездатності
ОСОБА_6 хворів з 05.08.13 по 09.08.13 року, 10.08.13
по 14.08.13 року, 16.08.13. по 19.08.13 року, 20.08.13 по
20.08.13 року, однак незаконність наказів
про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності,
відстронення та звільнення зазначені
лікарняні не підтверджують.

Наказом директора
Дніпропетровської філії ПАТ
«Укртелеком» № 1229/в від 07.10.2013 року
позивач був звільнений з займаної
посади за пунктом 3 ст. 40 КЗпПУ за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених трудовим
договором, Положенням про дільницю
технічної експлуатації лінійних
споруд та розвитку цеху ТП № 3 (м.
Апостолове) і Правилами внутрішнього
трудового розпорядку ПАТ «Укртелеком».

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
посилався на те, що не встановлено
обставин, які б свідчили про
незаконність наказу про звільнення
ОСОБА_6, як і наказу про відсторонення
від роботи, оскільки згідно п. 3.1 Правил
внутрішнього трудового розпорядку ПАТ
«Укртелеком» працівники зобов'язані
виконувати вимоги щодо охорони праці,
техніки безпеки, виробничої санітарії,
гігієни праці та потипожежної безпеки.
Згідно п. 5.25.9 начальник ДТЕЛСР несе
відповідальність за невиконання вимог
нормативних актів про охорону праці.
Крім того, згідно ст. 46 КЗпП України
відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі: появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння;
відмови або ухилення від обов'язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони; в інших випадках, передбачених
законодавством. У зв'язку із
зазначеним, суд прийшов до вірного
висновку, що відсутні підстави для
визнання наказу про відсторонення
недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що у
час відсторонення позивача від посади
він посадові обов»язки не виконував,
про перебування на лікарняному
підприємство не повідомляв, після
закінчення тимчасової
непрацездатності листки
непрацездатності до підприємства не
спрямовував.

При розгляді справи у суді
інстанції знайшов підтвердження факт
систематичного невиконання ОСОБА_6 без
поважних причин покладених на нього
обов'язків. У зв'язку з чим, суд дійшов
правомірного висновку, щодо
відсутності підстав для скасування
наказу № 1229/вк від 07.10.13 року про
звільнення позивача та правильного
застосування положень п.3 ст. 40 КЗпП
України, згідно якої трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
ґрунтуються на встановлених судом
обставинах та відповідають нормам
законодавства, що регулює дані
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги стосовно
заборони позивачу проходити на
територію ПАТ «Укртелеком» у зв'язку з
відстороненням його від займаної
посади не знаходять свого
підствердження, оскільки в матеріалах
справи не міститься жодних доказів
щодо зазначеного факту. Відповідно до
вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

А посилання апелянта на те, що він був
відсторонений від роботи під час
знаходження на лікарняному, не можуть
бути враховані судом, як підстава для
скасування рішення суду, оскільки
згідно до Постанови пленуму Верховного
суду України N 9 від 06.11.92 « Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
правила про недопустимість звільнення
працівника в період тимчасової
непрацездатності, а також у період
перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП
( 322-08 ) стосуються як передбачених
статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших
випадків, коли розірвання трудового
договору відповідно до чинного
законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу. Розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу не може бути визнано
обгрунтованим, якщо в день звільнення
працівнику видано лікарняний листок
(довідку в установлених законом
випадках) про його тимчасову
непрацездатність. Відповідно до
статті 40 КЗпП України не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності (крім звільнення за
пунктом 5 цієї статті). Таким чином,
законодавство не забороняє проведення
таких дій, як відстронення працівника,
під час знаходження його на
лікарняному.

Посилання на порушення відповідачем
порядку ведення документації та
трудових книжок, також не можуть бути
враховані в якості підстав для
скасування законного рішення суду 1
інстанції, оскільки порядок ведення
документації та трудових книжок не
були предметом розгляду в суді 1
інстанції, в судове засіданнях не
надавались і не досліджувались. Тим
більш, апелянтом не оскаржувались
накази про притягнення відповідача до
дисциплінарної відповідальності № 904
від 30.08.2013 року та №980 від 19.09.2013 року,
які в подальшому стали підставою для
його звільнення за пунктом 3 ст. 40 КЗпП
України.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, судом 1
інстанції у досить повному
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, тому апеляційний суд
приходить обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
неправильного до висновку, що рішення
суду є законним і обґрунтованим, і його
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: