АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа №22-ц/796/6159/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: ГаласьІ.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенко Д.Р.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами позивача ОСОБА_3
та представника позивача ОСОБА_3
ОСОБА_10 на рішення Деснянського
районного суду міста Києва від 18
березня 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України, третя
особа: Деснянське РУГУ МВС України в
місті Києві, Прокуратура Деснянського
району міста Києва про стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л
а:

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 18 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України, третя
особа: Деснянське РУГУ МВС України в
місті Києві, Прокуратура Деснянського
району міста Києва про стягнення
моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач ОСОБА_3 та представник позивача
ОСОБА_3 ОСОБА_10 звернулися до суду з
апеляційними скаргами, в яких просять
рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 18 березня 2014 року
змінити та задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі, а саме: відшкодувати
ОСОБА_3 за рахунок коштів Державного
бюджету України моральну шкоду в
розмірі 10 000 000 грн.

Свої апеляційні скарги мотивують тим,
що рішення суду ухвалене при неповному
з'ясуванні обставин, які мають значення
для справи. Вказують на те, що ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції
не в повному обсязі врахував те, що
позивач незаконно перебував під
кримінальним переслідуванням з 23.02.2011
року по 27.08.2012 року, тобто 551 день, з яких
297 днів він перебував під вартою.
Внаслідок чого йому було завдано
нестерпних душевних страждань, які,
зокрема, виразилися у втраті сенсу
продовжувати життя та думках про
самогубство, руйнуванні життєвих
планів і соціальних зв'язків, тривалому
відриві від сім'ї, негативному впливі
на честь, гідність та ділову репутацію.
Крім того, під час перебування під
вартою, у позивача значно погіршився
стан здоров'я. Звертають також увагу
суду на те, що внаслідок незаконного
тримання позивача під вартою, останній
не мав можливості допомагати своїй
матері ОСОБА_6, якає пенсіонером за
віком та хворіє на гіпертонічну
хворобу ІІ ступеня.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_10 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник Прокуратури Деснянського
району міста Києва Онуфрієнко А.О. та
представник Деснянського РУГУ МВС
України в місті Києві Хархун Інна
Василівна проти доводів апеляційної
скарги заперечували, посилаючись на те,
що вони є безпідставними, а рішення
суду першої інстанції повністю
відповідає вимогам закону.

Представник Державної казначейської
служби України в судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи судом повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь
у розгляді справи, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2010 року,
приблизно о 21 год. 00 хв., по вулиці
Сабурова, 13, в місті Києві стався
конфлікт, під час якого ОСОБА_9
невстановленою особою було завдано
один удар в область грудної клітини
предметом, який має ріжучі властивості,
як наслідок, завдано ОСОБА_9 фізичного
болю та тяжких тілесних ушкоджень.

15 листопада 2010 року ОСОБА_9 звернувся до
Деснянського РУГУ МВС України в місті
Києві з заявою про злочин, який
кваліфікується за ч.1 ст.121 КК України.

15 листопада 2010 року першим заступником
прокурора Деснянського району міста
Києва було винесено постанову про
порушення кримінальної справи за
фактом заподіяння ОСОБА_9 тілесних
ушкоджень середнього ступеню тяжкості
за ознаками злочину, встановленого ч.1
ст.122 КК України.

Під час проведення по даній
кримінальній справі досудового
слідства було встановлено, що
зазначений вище злочин скоєно
громадянином ОСОБА_3, раніше судимим за
ст.ст.263, 309 КК України.

23 лютого 2011 року старшим слідчим
Деснянського РУГУ МВС України в місті
Києві було оформлено протокол про
затримання ОСОБА_3, як підозрюваного у
вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122
КК України, за фактом нанесення ОСОБА_9
тілесних ушкоджень

Цього ж дня, 23.02.2011 року старшим слідчим
Деснянського РУГУ МВС України в місті
Києві було винесено постанову про
перекваліфікацію злочину з ч.1 ст.122 КК
України на ч.1 ст.121 КК України та
порушено відносно ОСОБА_3 кримінальну
справу за ознаками злочину
передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

25 лютого 2011 року Деснянським районним
судом міста Києва ухвалено постанову,
якою обрано для ОСОБА_3, обвинуваченого
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1
ст.121 КК України, міру запобіжного
заходу у вигляді тримання під вартою в
Київському СІЗО.

22 квітня 2011 року Деснянським районним
судом міста Києва ухвалено постанову,
якою продовжено ОСОБА_3, обвинуваченому
за ч.1 ст.121 КК України, утримання під
вартою до 3-х місяців, тобто до 23.05.2011
року.

04 листопада 2011 року Деснянським
районним судом міста Києва ухвалено
постанову, якою кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК
України, направлено прокурору
Деснянського району міста Києва для
проведення додаткового розслідування.
Змінено ОСОБА_3 запобіжний захід з
утримання під вартою на підписку про
невиїзд та звільнено останнього з під
варити в залі суду.

Деснянським районним судом міста Києва
також винесено окрему постанову від
04.11.2011 року, якою звернуто увагу
прокурора Деснянського району міста
Києва на недбале і несумлінне
виконання своїх службових обов'язків
слідчими Деснянського РУГУ МВС України
в місті Києві під час проведення
досудового слідства по кримінальній
справі по обвинуваченню ОСОБА_3 у
скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121
КК України.

27 серпня 2012 року старшим слідчим
Деснянського РУГУ МВС України в місті
Києві було винесено постанову про
закриття кримінальної справи,
порушеної відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.121
КК України, за недоведеністю його
участі у вчиненні даного злочину.

ОСОБА_3 вважаючи, що внаслідок
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності та
тривалого перебування під вартою йому
було завдано моральної шкоди,
звернувся до суду з позовом до
Державної казначейської служби
України, третя особа: Деснянське РУГУ
МВС України в місті Києві, Прокуратура
Деснянського району міста Києва про
стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 000
грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та стягуючи на його користь з
Державної казначейської служби
України моральну шкоду в сумі 20 000 грн.,
суд 1-ї інстанції виходив з принципу
розумності та справедливості, а також
положень ст.13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури та суду», як наслідок,
прийшов до висновку про наявність
правових підстав для стягнення на
користь позивача моральної шкоди в
розмірі 20 000,00 гривень.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої
фізичній особі незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Таким законом є Закон України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативну-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативну-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» відповідно до
положень цього Закону підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативну-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» у випадках,
зазначених у частині першій даної
статті, завдана шкода відшкодовується
в повному обсязі незалежно від вини
посадових осіб органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду.

Пунктом 2 частиною 1 статті 2 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативну-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»
встановлено, що право на відшкодування
шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, виникає у
випадку закриття кримінального
провадження за відсутністю події
кримінального правопорушення,
відсутністю у діянні складу
кримінального правопорушення або не
встановлення достатніх доказів для
доведення винуватості особи у суді і
вичерпанням можливостей їх отримати.

У відповідності до приписів ст.3
вказаного Закону громадянинові
відшкодовуються (повертаються):
заробіток та інші грошові доходи, які
він втратив внаслідок незаконних дій;
майно (в тому числі гроші, грошові
вклади і відсотки по них, цінні папери
та відсотки по них, частка у статутному
фонді господарського товариства,
учасником якого був громадянин, та
прибуток, який він не отримав
відповідно до цієї частки, інші
цінності), конфісковане або звернене в
доход держави судом, вилучене органами
досудового слідства, органами, які
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, а також майно, на яке
накладено арешт; штрафи, стягнуті на
виконання вироку суду, судові витрати
та інші витрати, сплачені громадянином;
суми, сплачені громадянином у зв'язку з
поданням йому юридичної допомоги;
моральна шкода.

Судом достовірно встановлено, що
Деснянським РУГУ МВС України в місті
Києві було порушено відносно ОСОБА_3
кримінальну справу за ознаками злочину
передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Дана
кримінальна справа тривалий час
розслідувалась органами досудового
слідства. За результатами
розслідування, 27 серпня 2012 року
Деснянським РУГУ МВС України в місті
Києві було винесено постанову про
закриття кримінальної справи
порушеної відносно ОСОБА_3,
обвинуваченого вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за
недоведеністю його участі у вчиненні
даного злочину. Дана постанова є
чинною.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду 1-ї
інстанції про те, що у позивача виникло
право на відшкодування йому моральної
шкоди заподіяної органами досудового
розслідування.

Поряд з цим, колегія суддів не може
погодитися з розміром моральної шкоди
присудженої судом 1-ї інстанції до
стягнення з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_3, з
наступних підстав.

Статтею 4 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативну-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» встановлено, що
відшкодування шкоди у випадках,
передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3
цього Закону, провадиться за рахунок
коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність, до
судове розслідування, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.13 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативну-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» розмір моральної
шкоди визначається з урахуванням
обставин справи в межах, встановлених
цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995
року роз'яснено судам, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат ( їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати чи
неоподаткованим мінімумом доходів
громадян, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру
мінімальної заробітної плати чи
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, що діють на час розгляду
справи.

Статтею 9 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено у
2014 році мінімальну заробітну плату: у
місячному розмірі - 1218 гривень; у
погодинному розмірі - 7,3 гривні.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 перебував під слідством 18
місяців, з яких 9 місяців під вартою.

Таким чином, враховуючи період
перебування ОСОБА_3 під слідством,
розмір відшкодування моральної шкоди
не може бути меншим 21 924,00 грн. (1218 грн. х
18 місяців).

Проте, суд 1-ї інстанції не взяв до уваги
вказані положення закону та обставини
справи, як наслідок, прийшов до
помилкового висновку про стягнення з
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_3 моральної
шкоди в сумі 20 000 грн.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 18 березня 2014 року про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 до Державної казначейської
служби України, третя особа: Деснянське
РУГУ МВС України в місті Києві,
Прокуратура Деснянського району міста
Києва та стягнення моральної шкоди в
сумі 20 000 грн. підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до
Державної казначейської служби
України, третя особа: Деснянське РУГУ
МВС України в місті Києві, Прокуратура
Деснянського району міста Києва та
стягнення з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_3
моральної шкоди в сумі 22 000 грн.

Керуючись ст. 1176 ЦК України, Законом
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативну-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»,
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_3 та
представника позивача ОСОБА_3ОСОБА_10
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 18 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України, третя
особа: Деснянське РУГУ МВС України в
місті Києві, Прокуратура Деснянського
району міста Києва про стягнення
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
моральну шкоду в сумі 22 000 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: