Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого-судді Борис О.Н.,
при секретарі: Хазієвій Т.В., за участю
позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду міста Кривого
Рогу, цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про усунення перешкод у здійсненні
права користування та розпорядження
майном шляхом зняття з реєстраційного
обліку та стягнення грошової
компенсації, третя особа Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовною заявою,
яку в подальшому уточнили та просили
усунути їм перешкоди у здійсненні
права користування та розпорядження
майном - квартирою АДРЕСА_1, шляхом
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4
Стягнути з відповідачів солідарно на
користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі
91,52 грн за сплачені житлово-комунальні
послуги по вивозу відходів за період з
01.06.2013 р. по 03.12.2013 р., зобов'язати
відповідачів сплатити на користь ВАТ
«Криворіжгаз» житлово-комунальні
послуги по газопостачанню за вказаний
період у сумі 161,20 грн. та стягнути з
відповідачів солідарно на користь
ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в
сумі 787,20 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачі вказали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі,
мають двох дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 У 2007
році, всіма членами сім'ї була
приватизована квартира АДРЕСА_1. Після
розірвання шлюбу, відповідачі - ОСОБА_3
та ОСОБА_4 з власної ініціативи виїхали
з спірного помешкання. У травні 2013 року,
за спільною згодою всіх власників
помешкання, відповідачі продали ОСОБА_1
належні їм на праві власності по 1/4
частки, усього 1/2 частка квартири
АДРЕСА_1. За час розгляду справи у суді
відповідач ОСОБА_3 у добровільному
порядку знався з реєстраційного
обліку, проте, відповідач ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку знятись не
бажає, чим чинить перешкоди позивачам.

Окрім вказаного, реєстрація
відповідача у спірному помешканні,
перешкоджає власникам нерухомого
майна вільно користуватись та
розпоряджатись належним їм на праві
власності майном, ОСОБА_1 були понесені
витрати на сплату комунальних послуг, у
зв'язку з реєстрацією ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У судовому засіданні позивачі позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
просили їх задовольнити, посилаючись
на підстави викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнав частково, при цьому вказав, що за
час розгляду справи у суді добровільно
знявся з реєстраційного обліку,
погодився з вимогами щодо компенсації
понесених ОСОБА_1 витрат на сплату
житлово-комунальних послуг в сумі 91,52
грн, в іншій частині вимоги не визнав.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги
визнав частково, пояснив, що не згоден з
позовними вимогами щодо стягнення
витрат на правову допомогу та судового
збору.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, направив
письмову заяву про розгляд справи у їх
відсутність, просили прийняти рішення
згідно чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивачів та
відповідачів, перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані докази,
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню. До
такого висновку суд приходить на
підставі наступного.

Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14 березня 2014 року, частина
позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо
усунення перешкод, шляхом зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_3 -
залишена без розгляду по заяві
позивачів.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло № Ж1213 видане органом
приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської ради 01 серпня 2007 року, а також
Витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 13 серпня 2007 року
(а.с.8-9), ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
належало по 1/4 частині квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до Договору купівлі-продажу
1/2 частки квартири (а.с. 12), укладений 29
травня 2013 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
продали, а ОСОБА_1 купила 1/2 частину
спірної квартири. Договір посвідчено
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстровано в реєстрі № 1046. Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 29.05.2013 року, підтверджено
факт реєстрації договору
купівлі-продажу від 29.05.2013 року (а.с. 13).

Зі змісту договору, а саме п. 7.1
вбачається, що продавці - відповідачі
по справі, зобов'язуються знятися з
реєстраційного обліку квартири, яка
ними відчужена (а.с. 12).

При цьому з пояснень сторін
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що з моменту відчуження
належних на праві власності
відповідачам часток квартири а саме
29.05.2013 року та по час звернення
позивачів до суду - 06.12.2013 рік,
зобов'язання щодо зняття з
реєстраційного обліку вказаними
особами не виконано, що стало підставою
звернення позивачів до суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею. Незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, ч. 1 ст. 317
цього Кодексу.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР
від 17.07.1997 року «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд, учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Крім цього, у судовому засіданні
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, після відчудження частки
квартири, наявність зареєстрованих
осіб у квартирі призвело до нарахувань
комунальних платежів, які сплачувала
ОСОБА_1 Так, згідно квитанцій доданих до
матеріалів справи (а.с. 26-30), за період з
01.06.2013 року по 03.12.2013 року ОСОБА_1
сплатила за відповідачів
житлово-комунальні послуги по вивозу
відходів на користь ТОВ «Екоспецтранс»
у сумі 91,52 грн, що у судовому засіданні
відповідачі не заперечували.

Вимогами ст. 391 ЦК України закріплено
право власника майна вимагати усунення
перешкод у здійснені ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
частині усунення перешкод у
користуванні спірним майном, шляхом
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_4
та стягнення на користь ОСОБА_1
сплачених комунальних послуг у сумі 91
грн 52 коп, підлягають задоволенню. При
цьому, вимоги позивачів щодо
зобов'язання відповідачів сплатити на
користь ПАТ «Криворіжгаз» нараховану
суму у розмірі 161 грн 20 коп задоволенню
не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, судом встановлено, що
відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи належать
витрати на правову допомогу.

Окрім вказаного, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати. Таким чином, вимоги ОСОБА_1 в
частині стягнення з відповідачів
витрат понесених на сплату судового
збору та на правову допомогу -
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 10,11,60, 88, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст. 150, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном шляхом зняття з
реєстраційного обліку та стягнення
грошової компенсації, третя особа
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області -
задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно
на користь ОСОБА_1 91 гривню 52 копійки
сплачені за житлово-комунальні послуги
по вивозу відходів.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 судові витрати по сплаті
судового збору в сумі по 243 гривні 60
копійок з кожного, у солідарному
порядку в сумі 300 гривень на сплату
послуг адвоката.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: О. Н. Борис