ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9038/13-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарі Степанишиній
(Цвігун) Г.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4
04.06.2013 року звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що 30.10.1991
року було зареєстровано шлюб між нею та
відповідачем ОСОБА_3, від шлюбу сторони
неповнолітніх/малолітніх дітей не
мають; рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 02.07.2013 року шлюб між
сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі, а саме у 2007
році сторонами за спільні кошти було
придбано автомобіль Опель Вівара, 2002
року випуску, номерний знак НОМЕР_1,
який був зареєстрований на ім»я
відповідача; у зв»язку з розірванням
шлюбу, з метою уникнення поділу
автомобіля, відповідач зняв автомобіль
з реєстрації для подальшої реалізації;
ринкова вартість автомобіля на
теперішній час згідно звіту про
незалежну експертну оцінку від 30.05.2013
року становить 95200,00 грн.

Оскільки з відповідачем згоди про
добровільний поділ майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
не досягнуто, тому позивачка вимушена
була звернутися до суду з даним позовом
та просить суд постановити рішення,
яким в порядку поділу спільного майна
стягнути з відповідача на її користь ?
частину вартості автомобіля Опель
Вівара, 2002 року випуску, номерний знак
НОМЕР_1 - у розмірі (95200,00 : 2) = 47600,00 грн., а
також витрати на проведення експертної
оцінки автомобіля - у розмірі 350,00 грн.
та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримали та просили позов
задовольнити; відповідач ОСОБА_3, явка
якого судом була визнана обов»язковою,
в судове засідання не з»явився,
представник відповідача - ОСОБА_5 позов
не визнав та пояснив, що дійсно
подружжям під час шлюбу було придбано
автомобіль Опель Вівара, 2002 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1,
автомобіль відповідачем було продано
22.02.2013 року; дані покупця та вартість
продажу йому (представнику) невідомі;
оскільки автомобіль проданий, тому
надана позивачкою оцінка вартості
автомобіля є недійсною, а тому в
задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення позивачки та представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу (підстави звільнення від
доказування).

В судовому засіданні встановлено:
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 30.10.1991 року
(а.с.4), від шлюбу сторони
неповнолітніх/малолітніх дітей не
мають; рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 02.07.2013 року шлюб між
сторонами було розірвано; зазначеним
рішенням судом було встановлено факт
припинення ведення спільного
господарства подружжям з січня 2011 року
(а.с.25).

Згідно довідки УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві від 28.03.2013 року, автомобіль Опель
Віваро 1.9, 2002 року випуску, номер шасі
НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, який
належав ОСОБА_3 (відповідачу), було
знято з обліку для реалізації 22.02.2013
року (а.с.28-29).

Відповідач в особі представника ОСОБА_5
фактично не заперечує факт зняття
автомобіля з обліку та відчуження
відповідачем автомобіля третій особі,
що мало місце після припинення
сторонами (подружжям) ведення
спільного господарства.

Як стверджує позивачка ОСОБА_2,
відчуження автомобіля відповідачем
мало місце без її згоди, а кошти від
продажу автомобіля відповідачем
використані не в інтересах сім»ї.

Дані ствердження позивачки в судовому
засіданні відповідачем не спростовані.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.68, 69 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу. Дружина та чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу
майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення. Майно, що є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як вбачається зі звіту про незалежну
експертну оцінку автомобіля Опель
Віваро 1.9, 2002 року випуску, номер шасі
НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, його
вартість станом на 30.05.2013 року
становить 95200,00 грн. (а.с.5-14).

Відповідач ОСОБА_3 фактично не
заперечує того, що автомобіль Опель
Віваро 1.9, 2002 року випуску, номер шасі
НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1 станом на
день відчуження автомобіля є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя (сторін).

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що автомобіль Опель
Віваро 1.9, 2002 року випуску, номер шасі
НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, який був
придбаний сторонами у 2007 році, станом
до 22.02.2013 року був об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не обтяженим
будь-якими спільними борговими
зобов»язаннями подружжя; оскільки
відповідач ОСОБА_3 розпорядився
спільним майном - автомобілем
одноособово та не в інтересах сім»ї,
автомобіль є неподільною річчю, тому
суд вважає, що у межах вимог позивачки
ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_3 підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2 ? частина
вартості автомобіля, виходячи з оцінки
автомобіля на дату проведення оцінки
30.05.2013 року - у розмірі (95200,00 : 2) = 47600,00
грн.; позивачкою ОСОБА_2 понесені
витрати на проведення оцінки
автомобіля у розмірі 350,00 грн., які також
підлягають стягненню на її користь з
відповідача, тобто всього підлягає
стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
(47600,00 + 350,00) = 47950,00 грн., тобто позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в сумі 476,00 грн.
(а.с.1).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.60, 61, 63, 65, 68-71
СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) 47950
грн. 00 коп., судові витрати в сумі 476 грн.
00 коп., а всього - 48426 (сорок вісім тисяч
чотириста двадцять шість) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.