У х в а л а

17 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів:
Гончара В.П., Гримич
М.К.,

Кадєтової О.В.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до акціонерного
комерційного банку «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції», третя
особа - ОСОБА_4, яка діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_5, про визнання
правочинів недійсними,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до акціонерного
комерційного банку «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції» (далі -
АКБ «Чорноморський банк розвитку та
реконструкції»), третя особа - ОСОБА_4,
яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5,
про визнання недійсними правочинів,
які були укладені недієздатною особою.
В обґрунтування вимог посилався на те,
що 19 лютого 2008 року між ним та АКБ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» було укладено
кредитний договір № 1306/0818-23, відповідно
до умов якого банк надав йому кредит у
розмірі 333 300 грн на придбання квартири
АДРЕСА_1. На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 19
лютого 2008 року між АКБ «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції» та
позивачем було укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстровим № 368, на підставі якого
позивач передав в іпотеку банку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

25 лютого 2008 року між АКБ «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції» і
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 1306/0818-30, за умовами якого
банк надав позивачу кредит у розмірі
777 700 грн. на придбання квартири АДРЕСА_1.
На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 25 лютого 2008 року
між АКБ «Чорноморський банк розвитку
та реконструкції» та позивачем було
укладено договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 429, на підставі якого
позивач передав в іпотеку банку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначав про те, що в момент
укладення договорів він не в повній
мірі усвідомлював зазначення своїх дій
та керував ними, у зв'язку з чим просив
визнати вищевказані договори іпотеки
недійсними.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 березня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 серпня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсними
з моменту укладення договори іпотеки,
укладені між ОСОБА_3 та АКБ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» 19 лютого 2008 року та 25
лютого 2008 року.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанцій та ухвалою
апеляційного суду, публічне акціонерне
товариство «Чорноморський банк
розвитку та реконструкції» (далі - ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції»), яке є
правонаступником АКБ «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції»,
подало касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ПАТ «Чорноморський
банк розвитку та реконструкції»
відхилено, рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
26 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 серпня 2013 року залишено
без змін.

28 січня 2014 року ПАТ «Чорноморський банк
розвитку та реконструкції» звернулось
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» про перегляд судового
рішення необхідно відмовити з таких
підстав.

На підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: ст. 225 ЦК України заявник послався
та додав копії ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 вересня 2011 року, від 21
грудня 2011 року, від 11 січня 2012 року, від
03 жовтня 2012 року та від 02 жовтня 2013
року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Згідно з п. 7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 Цивільного
процесуального кодексу України» від 30
вересня 2011 року, постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі та не свідчить
про неоднакове застосування норм
матеріального права під час вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватись посилання як на
підстави, встановлені п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 вересня 2011
року, від 21 грудня 2011 року, від 11 січня
2012 року, від 03 жовтня 2012 року та від 02
жовтня 2013 року, на які здійснюється
посилання як на приклад неоднакового
застосування норм матеріального права
судом касаційної інстанції, скасовані
судові рішення та справи передано на
новий судовий розгляд, тобто даними
ухвалами остаточно не вирішено спори,
тому вони не можуть бути прикладом
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України.

Крім того, постановлення касаційною
інстанцією ухвал про скасування
судових рішень із передачею справ на
новий розгляд не може вважатись
застосуванням норм матеріального
права при вирішенні спорів по суті.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до акціонерного комерційного банку
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції», третя особа - ОСОБА_4,
яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5,
про визнання правочинів недійсними, за
заявою публічного акціонерного
товариства «Чорноморський банк
розвитку та реконструкції» про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 жовтня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.І. Наумчук

Судді:

В.П. Гончар

М.К. Гримич

О.В. Кадєтова

Д.О. Остапчук