Єдиний унікальний номер 205/623/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 205/623/14ц

2/205/1767/14

29 квітня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14 січня 2014 року звернувся
до суду з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу. Позивач у своєму
позові посилався на те, що з
відповідачем знаходиться у
зареєстрованому шлюбі з 09.12.1995 року. Від
сумісного шлюбу мАють неповнолітню
доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1..Шлюбні
стосунки не підтримують з січня 2000
року. Сім'я розпалася та поновлена бути
не може. Примирення неможливе. Спору
про поділ майна на даний час немає.
Позивач просив шлюб розірвати.

Позивач надав суду заяву з проханням
розглядати справу без її участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з»явилася. Сповіщалася належним чином.
Суд вважає за можливе розглянути
справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності зі ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування..

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши добуті та представлені
докази, вважає, що в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити за
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 09.12.1995 року, який було
зареєстровано відділу РАГС
Амур-Нижньодніпровської районної Ради
народних депутатів м. Дніпропетровська
, актовий запис № 1210 (а.с.4). Від
сумісного шлюбу мають неповнолітню
доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 5).

На підставі ч. 1 ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у праві.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач не довів суду обставин, які
свідчили б про остаточне припинення
шлюбних відносин з відповідачем та
неможливість подальшого сумісного
проживання.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що подальше
сумісне життя та збереження сім'ї є
можливим, тому в задоволені позову
необхідно відмовити. Дані висновки
суду засновані на матеріалах справи та
поясненнях сторін.

Таким чином, розглядаючи даний спір в
межах заявлених вимог, оцінюючи
здобуті по справі докази щодо їх
належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
подальше сумісне життя та збереження
сім'ї є можливим, розірвання шлюбу
суперечило б інтересам подружжя, та
дитини, у зв'язку із чим вимоги ОСОБА_1
є незаконними, необґрунтованими,
недоведеними та безпідставними, а тому
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись п.
10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 110, 112
Сімейного кодексу України, ст. ст. 10-11,
59-60, 130, 174, 206, 209, 212, 214-215, 218
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.В. Залімська