Єдиний унікальний номер 0525/6697/12
Номер провадження 22-ц/775/4023/2014
Головуючий в 1 інстанції Коваленко Г.С.
Доповідач: Зайцева С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 29 " квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Маширо О.П.

Суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.

При секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 24 жовтня 2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Горняк - 2005» про
визнання права користування житловим
приміщенням, -

В С
Т А Н О В И В:

У травні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду із вказаним позовом
до відповідача ОСОБА_1 ,мотивуючи свої
вимоги тим,що з 26 серпня 2000 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, якому на підставі ордеру
належала квартира АДРЕСА_1. Раніше у
спірній квартирі проживали колишня
дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та відповідач
по справі ОСОБА_1 Після розірвання
шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, остання
стала зловживати спиртними напоями,
через що винесла з квартири та продала
все майно, сантехніку, батареї опалення
, привела квартиру у антисанітарний
стан та у 2002 році залишила її і стала
мешкати в іншому місці. Рішенням
Кіровського районного суду м. Донецька
від 28 листопада 2006 року ОСОБА_4 була
визнана такою,що втратила право
користування у вказаній квартирі. На
той час відповідач ОСОБА_1 була ще
неповнолітньою та мешкала з опікуном.

З січня 2002 року по грудень 2006 року вони
спільно з ОСОБА_3 зробили ремонт
спірної квартири, із спільних коштів
сплатили заборгованість по оплаті
комунальних послуг, після чого з січня
2007 року стали мешкати у спірній
квартирі, де вона мешкає і по
теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. За життя її
чоловік звертався до ТОВ «Горняк - 2005» з
питання її реєстрації у спірній
квартирі, проте йому було відмовлено, у
зв'язку з наявністю в суді житлового
спору за позовом ОСОБА_1 На теперішній
час вона також не має можливості
зареєструватися у спірній квартирі,
оскільки на це не має згоди
відповідача.

Вважає, що набула права користування
житловою площею та просила визнати за
нею право користування житловою площею
в квартирі АДРЕСА_1, зобов*язати ТОВ
«Горняк - 2005» зареєструвати позивача у
спірній квартирі.

Ухвалою Кіровського районного суду
м.Донецька від 24 жовтня 2012 року позовні
вимоги в частині зобов*язання ТОВ
«Горняк-2005» зареєструвати ОСОБА_2 в
квартирі АДРЕСА_1 залишені без розгляду
.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Донецька від 24 жовтня
2012 року позов ОСОБА_2 задоволено :
визнано за ОСОБА_2 право користування
житловою площею в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Донецька від 08 лютого 2013 року заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 24 жовтня 2012 року залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити з тих підстав,
що судом першої інстанції неповно
з*ясовано обставини ,що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
судом порушено вимоги матеріального
та процесуального права.

У судовому засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 та
представник ТОВ « Горняк-2005»,що діє за
довіреністю Гавріш О.М. підтримали
доводи апеляційної скарги. ОСОБА_2
просила апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю -
доповідача,пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову з
таких підстав.

Згідно п.2. ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог .

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

При розгляді справи суд першої
інстанції встановив , що ОСОБА_3 на
підставі ордеру № 1700, виданого за
рішенням Кіровської районної у м.
Донецьку ради від 15 травня 1980 року була
надана квартира АДРЕСА_1. Спірна
квартира складається з двох
ізольованих житлових кімнат площею 18,3
м2 та 10,5 м2 , жила площа квартири складає
28,8 м2, загальна - 51 м2.

У спірній квартирі відповідно лицевого
рахунку НОМЕР_1 від 23 травня 2011 року
були зареєстровані ОСОБА_3 , як наймач
квартири та члени його сім*ї ОСОБА_4 як
дружина (колишня)-знята з реєстрації 16
січня 2007 року ; ОСОБА_1 донька дружини ;
ОСОБА_3.як син -помер та знятий з
реєстрації 18 січня 2011 року ; ОСОБА_7 як
донька .

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26
серпня 2000 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
посилався на ст.ст.64,65 ЖК України та
виходив з того,що за життя ОСОБА_3
звертався до відповідних органів з
питання реєстрації позивача у спірній
квартирі. Проте вказане питання не було
вирішено через наявність у суді спору
між сторонами . Позивач була членом
сім'ї наймача і на цій підставі
вселилась у спірну квартиру,фактично
проживала у спірній квартирі,вела
спільне з наймачем
господарство,проводила ремонтні
роботи,сплачувала комунальні послуги.
Наймач висловлював згоду на реєстрацію
позивача у спірній квартирі, спірна
квартира і на теперішній час є основним
місцем проживання позивача.

Апеляційний суд не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції,оскільки вони не
відповідають вимогам закону та
фактичним обставинам справи виходячи
з наступного .

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому законом звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав свобод
чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб,які беруть участь у справі.

Як нормативне обґрунтування позовних
вимог позивачка зазначила ст.ст.64,65 ЖК
України,посилаючись на те,що вселилась
до спірного приміщення, як член сім'ї
наймача, а отже набула право
користування вказаним жилим
приміщенням.

Згідно до ст.ст.57, 60 ЦПК України ,кожна
сторона повинна довести у суді ті
обставини на які вона посилається,як на
підставу своїх вимог та заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин,що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін,та інших обставин,які мають
значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 59 ЦПК України
,обставини,які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування,не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Апеляційним судом встановлено,що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26
серпня 2000 року.

Наймачем спірної квартири був ОСОБА_3

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 28 листопада 2006 року позов
ОСОБА_3 про визнання осіб такими,що
втратили право користування жилим
приміщенням задоволено частково.
Визнано ОСОБА_4 такою,що втратила право
користування жилим приміщенням
квартирою 2 у будинку 3 по вулиці
Сухумська у м.Донецьку. У позовних
вимогах щодо визнання неповнолітньої
ОСОБА_1 відмовлено (а.с.55).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ксерокопії паспорту
громадянина України позивач ОСОБА_2 з 07
липня 1987 року були зареєстрована у
АДРЕСА_2 та знята з реєстрації з
вказаної адреси 13 березня 2012 року (а.с.9).
До суду із вказаним позовом звернулася
23 травня 2012 року.

Відповідно свідоцтва про право
власності на житло №1012 від 22 травня 2012
року ,виданого управлінням комунальних
ресурсів Донецької міської ради
спірна квартира ,яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_1 Квартиру
приватизовано згідно з Законом України
« Про приватизацію державного
житлового фонду». Право власності
зареєстровано КП БТІ 05 листопада 2012
року ,номер запису 904 в книзі 6/78дк-7
(а.с.127-128).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК
Української РСР члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 65 ЖК Української
РСР наймач вправі в установленому
порядку за письмовою згодою всіх
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вселити в займане ним жиле
приміщення свою дружину, дітей,
батьків, а також інших осіб. На вселення
до батьків їх неповнолітніх дітей
зазначеної згоди не потрібно. Особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Як вбачається з роз'яснень
викладених у пункті 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
року № 2 «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням.

Суд першої інстанції, в
порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не
визначився належним чином з характером
спірних правовідносин, не надав
належної оцінки наявним у справі
доказам, зокрема, вирішуючи спір по
суті позовних вимог суд послався на
пояснення позивачки, надані у ході
судового розгляду та акти,складені у
період 2005-2006 року про знаходження
спірної квартири в антисанітарному
стані та виконання ремонтних робіт
(а.с.39-43),які фактично надавалися для
розгляду справи про визнання ОСОБА_4 та
неповнолітньої на той час ОСОБА_1
такими ,що втратили право користування
спірним приміщенням.

Крім того не перевірив
ствердження позивачки щодо сплати
комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів
справи ,а саме ксерокопії
розрахункової книжки оплати за
комунальні послуги проводилися за
життя ОСОБА_3 за періоди 07.05.2004 року,
28.04.2009 року,29.03.2011 року . Договір про
реструктуризацію суми боргу по сплаті
комунальних послуг було укладено
наймачем ОСОБА_3 19.04.2004 року (а.с.56).Тобто,
вбачається виконання обов*язків саме
ОСОБА_3 за життя щодо сплати
комунальних послуг.

Судом першої інстанції не надано
належної оцінки щодо існування
реєстрації позивачки до 13 березня 2012
року та зберігання за собою права
користування жилим приміщенням за
адресою АДРЕСА_2 ,та зняття з реєстрації
безпосередньо перед початком
звернення позивача до суду із вказаним
позовом.

Суд не перевіривши належним
чином чи було спірне приміщення
постійним місцем її проживання, чи вела
вона з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, адже як
вбачається з матеріалів справи
позивачем на підтвердження факту
проживання надано лише докази періоду
2005-2006 років. Суд не з'ясував чи була між
сторонами письмова згода на вселення
позивача, чи обумовлювався певний
порядок користування жилим
приміщенням.Суд не врахувавши, що
позивач має інше житло, де і була
зареєстрована відповідно до вимог
чинного законодавства, у зв'язку із чим
дійшов передчасного висновку про те, що
позивач вселилась у спірну квартиру як
член сім'ї наймача, та відповідно до ст.
64 ЖК Української РСР набула прав та
обов'язків, що випливають з договору
найму житлового приміщення.

Враховуючи викладене , апеляційний суд
вважає, що вимоги позивачки є
необгрунтованими та правові підстави
для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є неповне з*ясування судом
обставин ,що мають значення для справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307,309,316 ЦПК України,
апеляційний суд -

В И Р І
Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити .

Заочне рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 24 жовтня
2012 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Горняк - 2005» про
визнання права користування житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий:

Судді: