РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
Харцизький міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Луценко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харцизьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 яка діє як
законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: Державний нотаріус Першої
харцизької державної нотаріальної
контори Нагорняк Т.А., Орган опіки та
піклування виконкому Харцизької
міської ради, про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом та визнання права
власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, як законний представник
неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулась до суду із вказаним позовом
який після уточнення в судовому
засіданні, мотивує тим, що 17 квітня 1996
року вона уклала шлюб з ОСОБА_5, від
якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась
донька - ОСОБА_2. ОСОБА_5 в свідоцтві про
народження доньки записаний батьком та
своє батьківство не оспорював.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Харцизьку
Донецької області ОСОБА_5 помер.

Після смерті чоловіка його родина
відмовилась від спілкування з
позивачкою та її донькою, його батьки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з онукою не
спілкувалися. У чоловіка також був
рідний брат ОСОБА_8, який також не
спілкувався з нею та своєю племінницею.
Зв'язки з сім'єю померлого чоловіка
після його смерті вони не підтримували.

На початку 2014 року до неї звернулась
відповідачка ОСОБА_3 і повідомила, що її
чоловік ОСОБА_8 бажає бачити її з
донькою, просила прийти до них додому
та поспілкуватись з ним, останній
перебував у вкрай тяжкому стані.

04 січня 2014 року за запрошенням
відповідачки вона з донькою прибули
додому родини ОСОБА_8 за адресою:
АДРЕСА_1. Брат її померлого чоловіка і
дядько її доньки - ОСОБА_8, повідомив їм,
що у 2009 році померла його мати і рідна
бабуся доньки - ОСОБА_7, а у 2012 року - дід
ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер. Після його
смерті, їй стало відомо, що у власності
баби та діда її доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_6
була квартира АДРЕСА_1, що була
приватизована ними разом з сином
ОСОБА_8 по 1/3 частині кожному у 2007 році.

05 липня 2010 року живі на той момент
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 отримали у спадщину по
1/2 частині спадкового майна, в тому
числі у вигляді 1/3 частини зазначеної
квартири після смерті ОСОБА_7, в
підтвердження чого державним
нотаріусом Нагорняк Т.А. було видане
свідоцтво про право на спадщину за
законом.

Дізнавшись у січні-лютому 2014 році про
смерть родичів та наявність спадкової
маси після їхньої смерті, вона
звернулась до єдиної спадкоємиці за
законом після смерті ОСОБА_8 -
відповідачки ОСОБА_3, з метою вирішити
спір в добровільному порядку і
врахувати інтереси її доньки як
законної спадкоємиці частини спадщини
за правом представлення. Однак
відповідачка відмовилась вирішити цей
спір у позасудовому порядку.

Також позивач зазначає, що її доньці
ОСОБА_2 на момент смерті її баби ОСОБА_7
виповнилось 13 років, тобто вона
перебувала в статусі малолітньої
спадкоємиці за правом представлення.
Вона як її законний представник заяву
про відмову від спадщини державному
нотаріусу не подавала, до органу опіки
та піклування з цього приводу не
зверталась.

В зв'язку з чим її доньку - ОСОБА_2 слід
вважати такою, що прийняла спадщину у
встановлений законом спосіб, і підстав
для звернення до суду з позовом про
визначення їй додаткового строку для
прийняття спадщини не існує.

Зазначає, що при оформленні
спадкоємцями ОСОБА_6 та ОСОБА_8
спадкових прав після смерті ОСОБА_7
останні приховали від державного
нотаріуса про наявність малолітньої
онуки як спадкоємиці за правом
представлення. По смерть ОСОБА_7 ні її,
ні її доньку не повідомили. У такий
спосіб зазначені спадкоємці незаконно
позбавили її доньку права на спадкове
майно.

На час звернення до суду з цим позовом
обидва спадкоємці, зазначені в
оскаржуваному свідоцтві, померли, що
унеможливлює видачу їм нового
свідоцтва про право на спадщину та
відповідно внесення змін у
реєстраційні документи щодо їхнього
права власності на спадкову

квартиру, оскільки відповідно до
частини 4 ст. 25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Через неможливість використання
описаного механізму захисту
порушеного права вважає за необхідне
ставити питання про визнання недійсним
свідоцтва про право спадщину з підстав,
передбачених статтею 1301 ЦК України.

Свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 05 липня 2010 року
державним нотаріусом Першої
харцизької державної нотаріальної
контори Нагорняк Т.А., порушує права її
неповнолітньої доньки на частку у
спадщині, оскільки не враховує її
інтереси і фактично позбавляє її права
на спадщину, у зв'язку з чим підлягає
визнанню недійсним в частині
визначення кола спадкоємців та
розподілу часток у спадщині.

Зазначає, що за правом представлення її
донька мала б спадкувати ту частку у
спадщині, яка б припадала її померлому
батькові і рідному сину померлої.
Враховуючи, що в такому разі спадщина у
вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1
мала б бути розподілена на трьох
спадкоємців, розмір їхніх часток у
спадщині повинен був становити по 1/3
кожному, що становить по 1/9 частці
кожному у праві власності.

Таким чином, її донька яка в силу закону
вважається такою, що прийняла спадщину,
і за приписами частини 3 ст.1296 ЦК
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє її права на
спадщину, набула право власності в
порядку спадкування на 1/9 частку
вищевказаної квартири.
Правовстановлюючі документи на
спадкову квартиру у неї відсутні.

На підставі викладеного позивачка
просить визнати недійсним свідоцтво
про право власності на спадщину за
законом від 05 липня 2010 року, видане
державним нотаріусом Першої
харцизької державної нотаріальної
контори Нагорняк Т.А. за спадковою
справою №549 за 2009 рік, після смерті
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, в
частині визначення кола спадкоємців та
порядку розподілу часток у спадщині та
визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, на
1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги з підстав
викладених в позовній заяві та просила
їх задовольнити.

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_9
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити,
вточнила, що недійсним слід визнати
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом від 05 липня 2010 року,
видані державним нотаріусом Першої
харцизької державної нотаріальної
контори Нагорняк Т.А. за спадковою
справою №549 за 2009 рік, зареєстровані у
спадковому реєстрі за №49575485 та за
№49575506, після смерті ОСОБА_7, в частині
визначення кола спадкоємців та порядку
розподілу часток у спадщині, а саме у
спадковому майні у вигляді 1/3 частини
квартири, яка належала спадкодавцеві
ОСОБА_7 На інше спадкове майно після
смерті ОСОБА_7 позивачка, як законний
представник ОСОБА_2, вимог не заявляє.
Також просить визнати за ОСОБА_2 право
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7 на 1/9 частину квартири
АДРЕСА_1. Також просила вирішити
питання про судові витрати, а саме:
стягнути з відповідачки на користь
позивачки сплачений судовий збір в
сумі 243,60 грн. та відшкодувати витрати
на правову допомогу в розмірі 2923,20 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 судовому
засіданні неодноразово змінювала свою
позицію щодо визнання позовних вимог,
остаточно позов не визнала повністю та
просила в задоволенні позову відмовити
з тих підстав, що вона є єдиною
спадкоємицею після смерті свого
чоловіка - ОСОБА_8, звернулась до
нотаріуса із заявою про видачу
свідоцтва про прийняття спадщини за
законом, але свідоцтво їй на даний час
не видане. Донька позивачки - ОСОБА_2
пропустила шестимісячний строк для
прийняття спадщини після смерті своєї
бабці, тривалий час не спілкувалась та
не опікувалась своєю бабцею - ОСОБА_7 за
її життя. Вважає, що донька позивачки -
ОСОБА_2 повинна набути повноліття та
звернутись до неї з аналогічною
позовною вимогою. Наполягає, що сім'я її
померлого чоловіка - ОСОБА_2, після
смерті чоловіка позивачки - ОСОБА_2
негативно відносились до позивачки, та
відповідно до її доньки. В зв'язку з чим
вважає, що неповнолітня ОСОБА_2 не має
достатніх законних підстав
претендувати на спадкове майно після
смерті ОСОБА_7 Просить в задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування виконкому
Харцизької міської ради Гогунська І.В.
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити з
посиланням на ті обставини, які
зазначені в позовній заяві. Пояснила,
що наявні всі підстави для захисту
майнових прав неповнолітньої ОСОБА_2,
яка є спадкоємицею після смерті її
бабці ОСОБА_7 за правом представлення.

Третя особа - державний нотаріус Першої
харцизької державної нотаріальної
контори Нагорняк Т.А. в судове
засідання не з'явилась, надала заяву в
якій просить розглянути справу у її
відсутність та прийняти рішення на
підставі діючого законодавства.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність третьої особи, яка не
з'явилась.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню через наступне.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 17 квітня 1996
року зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та
ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу дружина
набула прізвище - ОСОБА_5.

Від вказаного шлюбу у подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_2.
ОСОБА_5 в свідоцтві про народження
записаний її батьком, своє батьківство
за життя не оспорював.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

Батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_6, мати - ОСОБА_7,
вказане підтверджується копією витягу
з Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження.

Отже неповнолітня ОСОБА_2 є онукою
ОСОБА_7

Відповідно до витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно,
виданому КП БТІ м.Харцизьк 16.06.2010р.,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві
спільної часткової власності належала
квартира АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному
відповідно до свідоцтва про право
власності №261 від 25.12.2007р. виданим
виконавчим комітетом Харцизької
міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7 та
після її смерті відкрилась спадщина, в
тому числі у вигляді 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, а також грошових
вкладів.

Відповідно до свідоцтв про право
власності на спадщину за законом від 05
липня 2010 року, виданим державним
нотаріусом Першої харцизької
державної нотаріальної контори
Нагорняк Т.А. за спадковою справою №549
за 2009 рік, які зареєстроване у
спадковому реєстрі за №49575485 та за
№49575506, після смерті ОСОБА_7 спадщину у
вигляді 1/3 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, прийняли її чоловік ОСОБА_6 та
син ОСОБА_8 по ? частині кожний від
вказаного спадкового майна відповідно
до їх заяв.

В вищевказаній спадковій справі
відсутня заява ОСОБА_1, як законного
представника ОСОБА_2, про відмову від
спадщини.

03 червня 2012 року помер ОСОБА_6.

Судом встановлено, що після смерті
ОСОБА_6, приватним нотаріусом
Харцизького міського нотаріального
округу ОСОБА_11 09.07.2013р. було заведено
спадкову справу № 54707678 (номер у
Спадковому реєстрі), номер у нотаріуса -
42/2013, що підтверджується Інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру. При
цьому свідоцтво про право власності на
спадщину після його смерті не
видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8.

Після смерті ОСОБА_8, згідно
Інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру, заведено спадкову справу
приватним нотаріусом Харцизького
міського нотаріального округу ОСОБА_11
19.02.2014р. було заведено спадкову справу
№ 55755424 (номер у Спадковому реєстрі),
номер у нотаріуса - 13/2014. При цьому, як
встановлено в судовому засіданні,
свідоцтво про право власності на
спадщину після його смерті не
видавалось.

Спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_8 є відповідач
ОСОБА_3

Вказані обставини не є спірними,
сторонами не оспорюються.

Згідно з приписами статей 1216, 1218, 1220 ч.1,
1221 ч.1, 1258 ч.1, 1261, 1266, 1267 ч.1 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки. Внуки, правнуки
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові, бабі, дідові,
якби вони були живими на час відкриття
спадщини. Частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

На підставі викладених норм, за правом
представлення неповнолітня ОСОБА_2
після смерті ОСОБА_7 мала б спадкувати
ту частку у спадщині, яка б припадала її
померлому батькові і рідному сину
померлої ОСОБА_7, тобто на 1/3 частину
спадкового майна.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК
України, порядок прийняття спадщини
встановлюється залежно від того, чи
проживав постійно спадкоємець разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та від особливостей
правового статусу спадкоємця як
малолітньої, неповнолітньої,
недієздатної особи або ж особи,
цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частини 4 ст. 1268 ЦК
України малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків відмови від спадщини у
встановленому законодавством України
порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
їхньої відмови від спадщини, а щодо
малолітніх та недієздатних осіб -
відмови, здійсненої від їхнього імені
батьками (усиновлювачами), опікуном із
дозволу органу опіки та піклування
(встановлених частинами 3 - 4 ст. 1273 ЦК
України).

За правилами абзацу 6 п.207 «Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», яка була
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року №
20/5 та діяла до 07 березня 2012 року, тобто
була чинною станом на дату смерті
ОСОБА_7, малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, за відсутності заяви від їх
імені про відмову від спадщини.

На день смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, її онуці - ОСОБА_2
виповнило 13 років, тобто вона
перебувала в статусі малолітньої
спадкоємиці за правом представлення.
Її законний представник заяву про
відмову від спадщини державному
нотаріусу не подавала, до органу опіки
та піклування з цього приводу не
зверталась.

Таким чином, ОСОБА_2 слід вважати такою,
що прийняла спадщину у встановлений
законом спосіб.

Пунктом 227 вищевказаної Інструкції
було передбачено, що, якщо після спливу
строку для прийняття спадщини і після
розподілу її між спадкоємцями спадщину
прийняли інші спадкоємці, за письмовою
згодою між спадкоємцями спадщина
підлягає перерозподілу. У цьому
випадку нотаріус, після повернення
попередніх свідоцтв, видає нові
свідоцтва про право на спадщину.

Нові свідоцтва про право на спадщину
видаються нотаріусом також за рішенням
суду про внесення змін до раніше
виданих свідоцтв про право на спадщину
або на підставі письмової згоди всіх
спадкоємців про внесення змін до
раніше виданих свідоцтв.

Як встановлено судом обидва
спадкоємці, зазначені в оскаржуваному
свідоцтві - ОСОБА_6 та ОСОБА_8, померли,
що унеможливлює видачу їм нового
свідоцтва про право на спадщину та
відповідно внесення змін у
реєстраційні документи щодо їхнього
права власності на спадщину, оскільки
відповідно до частини 4 ст. 25 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до вимог ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках ,
встановлених законом.

Згідно з абзацом 3 п.27 Постанови Пленуму
ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво
про право на спадщину може бути визнано
недійсним не лише тоді, коли особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, але й за інших підстав,
установлених законом. Іншими
підставами можуть бути: визнання
заповіту недійсним, визнання відмови
від спадщини недійсною, визнання шлюбу
недійсним, порушення у зв'язку з
видачею свідоцтва про право на
спадщину прав інших осіб тощо.

Оскільки свідоцтва про право на
спадщину за законом, видані 05 липня 2010
року державним нотаріусом Першої
харцизької державної нотаріальної
контори Нагорняк Т.А., за спадковою
справою №549 за 2009 рік, зареєстровані у
спадковому реєстрі за №49575485 та за
№49575506, після смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, порушують права
неповнолітньої доньки позивачки -
ОСОБА_2 на частку у спадщині, не
враховують її інтереси і фактично
позбавляють її права на спадщину, такі
свідоцтва підлягають визнанню
недійсним в частині визначення кола
спадкоємців та розподілу часток у
спадщині.

Оскільки ОСОБА_2, яка в силу закону
вважається такою, що прийняла спадщину,
і за приписами частини 3 ст.1296 ЦК
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє її права на
спадщину, набула право власності в
порядку спадкування на 1/9 частку
квартири №87, правовстановлюючі
документи на спадкову квартиру у неї
відсутні, то суд вважає можливим
визнати за нею право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_7 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1.

Доводи відповідачки про пропущення
шестимісячного строку неповнолітньою
ОСОБА_2 для звернення до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_7, тривалий
проміжок часу з дня відкриття спадщини
до звернення до суду із вказаним
позовом, відсутність нормальних
сімейних відносин між позивачкою, її
донькою та померлою ОСОБА_7,
необхідність набуття донькою
позивачки повноліття для звернення до
суду із вказаними позовними вимогами, є
безпідставними, необгрунтованми та
такими, що не заслуговують на увагу при
ухваленні даного рішення.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачена нею сума
судового збору 243,60 грн., що
підтверджується квитанцією (а.с.1).

Стосовно відшкодування витрат на
правову допомогу, суд вважає за
необхідне залишити такі вимоги без
задоволення через наступне:

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 84
ЦПК України, витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

У відповідності зі ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги. Особа, зазначена в частині
першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Згідно з положенням ст. 30 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» гонорар є формою
винагороди адвоката за здійснення
захисту, представництва та надання
інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги. При
встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не
може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час знайомлення з
матеріалами справи в суді.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК
України та ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
судові витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права при
вирішенні цивільної справи в розумному
розмірі з урахуванням витраченого
адвокатом часу.

З матеріалів справи вбачається, що
правова допомога надавалася позивачці
адвокатом ОСОБА_9, що підтверджується
договором про надання правової
допомоги №02-14/Ц від 07.01.2014р., ордером
серії ДН №000,30453 від 07.01.2014р. та
свідоцтвом про право на зайняття
адвокатською діяльністю №447 від
28.12.1993р.

Послуги про надання правової допомоги
оплачені позивачкою в сумі 3000 грн., що
підтверджується розрахунковою
квитанцією адвоката №122 від 07.01.2014р.

Відповідно до розрахунку суми
оплаченого позивачкою гонорару за
договором про надання правової
допомоги, загальна вартість послуг
адвоката складає 2923,20 грн.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що адвокат ОСОБА_12, як
представник, приймала участь у судових
засіданнях: 15.04.2014р. тривалістю 2 години
39 хвилин, 28.04.2014р. тривалістю 09 хвилин,
разом 2 години 48 хвилин.

Враховуючи, що розмір мінімальної
заробітної плати на день ухвалення
рішення судом першої інстанції
становив 1218,00 грн., 40 відсотків від
зазначеного розміру мінімальної
заробітної плати за 168 хвилин
становить 1364,16грн. (1218 грн. х 40 :100 : 60 х 168
хвилин).

За таких обставин, суд вважає
необхідним стягнути з відповідачки на
користь позивача витрат на правову
допомогу в сумі 1364,16грн.

Щодо іншої частини заявленої суми на
надання правової допомоги, то в її
стягненні слід відмовити, оскільки ця
сума не підтверджена відповідними
доказами (акт виконаних робіт з
зазначенням їх виду, витраченого часу
та вартості). З наданої позивачем
квитанції цих даних не вбачається.

Повний текст рішення складено 30 квітня
2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1216, 1218, 1220 ч.1, 1221 ч.1, 1258 ч.1, 1261, 1266, 1267
ч.1, 1268, 1269, 1296 ч.3, 1301 ЦК України, п.207, п.227
«Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
яка була затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 03
березня 2004 року № 20/5, Постановою
Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», ст.ст.10,11,60, 84, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

РІШЕННЯ:

Позов ОСОБА_1 яка діє як законний
представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: Державний нотаріус Першої
харцизької державної нотаріальної
контори Нагорняк Т.А., Орган опіки та
піклування виконкому Харцизької
міської ради, про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом та визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати недійсними свідоцтва про
право власності на спадщину за законом
від 05 липня 2010 року, видані державним
нотаріусом Першої харцизької
державної нотаріальної контори
Нагорняк Т.А. за спадковою справою №549
за 2009 рік, зареєстровані у спадковому
реєстрі за №49575485 та за №49575506, після
смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5,
в частині визначення кола спадкоємців
та порядку розподілу часток у спадщині.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5, на 1/9 частину квартири
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі
243,60 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 1364,16 грн. В решті вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: