Справа № 740/1200/14
Провадження № 2/740/456/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі :
головуючого - судді
з участю представників
позивача Лега В.О., Походні А.О.
відповідача ОСОБА_3
представників відповідача
представника третьої особи
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Ніжина цивільну справу за позовом
Ніжинської міської ради до ОСОБА_3,
третя особа комунальне підприємство
«Виробниче управління комунального
господарства» про визнання контракту
№ 47 від 16.08.2012 року недійсним , -
13.03.2014 року за вх. № 3352 Ніжинська
міська рада звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_3, третя особа
комунальне підприємство «Виробниче
управління комунального
господарства» про визнання контракту
№ 47 від 16.08.2012 року недійсним. В позові
Ніжинська міська рада зазначає, що
Ніжинською міською радою в особі
міського голови Приходька Михайла
Васильовича та громадянином ОСОБА_3 16
серпня 2012 року було укладено контракт
№ 47, згідно якого ОСОБА_3 приймається на
роботу до комунального підприємства
«Виробниче управління комунального
господарства» на посаду начальника
комунального підприємства «Виробниче
управління комунального господарства»
(надалі КП «ВУКГ»), не беручи до уваги то
й факт, що останній не має відповідної
освіти та не є фахівцем в області
комунального господарства. Умови цього
контракту грубо суперечать вимогам
ст.203 ЦК України, що підтверджується
наступним: До тексту контракту № 47 були
внесені умови, які ставлять наймача,
власника комунального підприємства -
територіальну громаду міста Ніжина,
Ніжинську міську раду та комунальне
підприємство «ВУКГ» в завідомо
невигідні умови по відношенню до гр.
ОСОБА_3 Даний контракт є строковим та
діє протягом п'яти років з 16.08.2012 року до
22.08.2017 року і згідно його умов підстав
для дострокового звільнення керівника
фактично не може бути, крім власного
бажання ОСОБА_3 Так з умов контракту
вбачається, що після його підписання
ОСОБА_3 міг бути звільнений з посади
начальника підприємства виключно за
порушення ним трудової дисципліни, не
на умовах визначених відповідними
статтями 36,40,41 КЗпП України, а лише
після доведення його вини в судовому
порядку (п.6.3. а), б) Контракту № 47), що
грубо суперечить вимогам трудового
законодавства та вимогам типової форми
контракту, затвердженого Постановою
КМУ «Про Типову форму контракту з
керівником підприємства, що є у
державній власності» від 2 серпня 1995 р.
№ 597. Також в укладеному контракті № 47
навмисно змінено текст пункту типової
форми контракту щодо прав власника у
такій редакції: звільнити керівника у
разі закінчення строку дії контракту
або на підставах, передбачених чинним
законодавством України та контрактом
(дострокове звільнення Керівника
відбувається у випадках визначених
даним контрактом), і в той же час в
умовах контракту № 47 зазначено що це
можливо лише після доведення його
вини в судовому порядку. Такі умови
контракту № 47 є кабальними, оскільки
фактично допускають безкарність
діяльності ОСОБА_3 на посаді начальника
КП «ВУКГ», не даючи змоги його
звільнити після вчинення відповідних
правопорушень трудового
законодавства, встановлених ст.ст. 36, 40,
41 КЗпП України, аж до прийняття якогось
кінцевого судового рішення за допущене
ним порушення. Таким чином комунальне
підприємство «ВУКГ» було поставлене в
незаконну залежність від однієї особи -
ОСОБА_3, який користуючись цим
систематично та безкарно порушував
умови контракту, допускаючи крім
іншого грубі порушення прав трудового
колективу підприємства. Так в період
його перебування на посаді начальника
КП «ВУКГ» виникла та існувала
заборгованість по виплаті заробітної
плати протягом трьох місяців. Також
підприємством під керуванням ОСОБА_3
взагалі не сплачувались податки, збори
та обов'язкові платежі до бюджету, що є
підставою для його звільнення згідно
умов типового договору та вимог п.96.4
Податкового кодексу України. Умова про
розірвання контракту та звільнення
керівника в зв'язку з виникненням на
комунальному підприємстві боргу
закріплена в п. 96.5. ПК України
«...Трудові договори (контракти), що
укладаються з керівником державного
або комунального підприємства, повинні
містити положення про зазначену
відповідальність, що є їх істотною
умовою». Умисне невнесення істотних
умов, закріпленими законами та
кодексами України відповідно до ст.215
ЦК України має своїм наслідком
визнання недійсним таких правочинів.
Дані вимоги включені і до типової форми
контракту, затвердженого Постановою
КМУ «Про Типову форму контракту з
керівником підприємства, що є у
державній власності» від 2 серпня 1995 р.
№ 597. ОСОБА_3 не зважаючи на допущене ним
порушення, а саме несвоєчасної виплати
зарплати, заборгованості по
обов'язковим платежам і зборам та
іншими порушеннями залишався на посаді
виключно завдяки умовам контракту,
підписаного з представником Власника
Ніжинської міської ради - Приходьком
Михайлом Васильовичем. Так, в умовах
типової форми контракту міститься аж 11
пунктів контракту, згідно яких
керівник може бути звільнений з посади,
а цей контракт розірваний з ініціативи
органу управління майном до закінчення
терміну його дії, в той час як в
контракті № 47 від 16.08.2012 року, укладеним
Приходьком М.В. з ОСОБА_3 взагалі не
міститься жодного пункту згідно
типової форми, а навпаки ставить у
вигідні умови ОСОБА_3, що обмежує права
Ніжинської міської ради і КП «ВУКГ» і
ставить їх в явно невигідні умови. Крім
того, в якості забезпечення прав ОСОБА_3
до контракту було внесено окрему умову,
яка прописується в правах керівника і в
обов'язках Власника (Ради):- отримати
додаткову компенсацію визначену даним
контрактом в разі незаконного
звільнення, якщо даний факт буде
встановлений судовим рішенням; у
розділі 5 Відповідальність Сторін,
вирішення спорів п.5.2 Контракту
уточнено, що Власник зобов'язаний
виплатити додаткову компенсацію в
розмірі 6 посадових окладів в разі
незаконного звільнення, якщо даний
факт буде встановлений судовим
рішенням. Дана вимога про компенсацію
взагалі відсутня у типовій формі
контракту. Вказані вище умови,
укладеного контракту № 47 від 16.08.2012
року грубо суперечать нормам типового
контракту затвердженого Постановою
КМУ від 02 серпня 1995 року № 597 «Про
Типову форму контракту з керівником
підприємства, що є у державній
власності» та вимогам чинного
законодавства. Завдяки умовам
контракту № 47 від 16.08.2012 року, який
грубо суперечить вимогам ч.1 ст.203 ЦК
України КП «ВУКГ» були нанесені значні
збитки, пов'язані з фактичним
самоусуненням ОСОБА_3 з керівництва
підприємства, невиконання ним своїх
обов'язків та неможливістю звільнити
його на підставах, визначених КЗпП
України та контрактом. Просять визнати
недійсним контракт № 47 від 16.08.2012 року,
укладений з керівником КП «ВУКГ»
ОСОБА_3, як такий, що суперечить вимогам
ст.ст. 36, 40, 41 КЗпП України, п.96.4, п.96.5
Податкового кодексу України та
Постанови КМУ «Про Типову форму
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності» від 2 серпня
1995 р. № 597.

Представники позивача Ніжинської
міської ради Лега В.О. в попередньому
судовому засіданні, а Походня А.О. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили їх задовольнити
та визнати недійсним контракт № 47 від
16.08.2012 року, укладений з керівником КП
«ВУКГ» ОСОБА_3, як такий, що суперечить
вимогам ст. ст. 36, 40, 41 КЗпП України, п.96.4,
п.96.5 Податкового кодексу України та
Постанови КМУ «Про Типову форму
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності» від 2 серпня
1995 р. № 597.

В письмовому запереченні на позов від
28.03.2014 року за вх. № 4230 відповідач
ОСОБА_3 зазначає, що він вважає позов
Ніжинської міської ради про визнання
контракту недійсним № 47 від 16.08.2012 року
необгрунтованим, безпідставним та
таким що не відповідає дійсності з
наступних підстав. Статтею 21 Кодексу
законів про працю України визначено що
контракт є особливою формою трудового
договору, в якому строк його дії,
права, обов`язки і відповідальність
сторін (в тому числі матеріальна),
умови матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Трудовий договір є угода
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Та водночас жодна норма Кодексу
законів про працю України не
передбачає умов визнання трудового
договору, а в даному випадку контракту
недійсним, окрім статті 9 цього ж
Кодексу. Відповідно до статті 9 Кодексу
законів про працю України умови
договорів про працю, які погіршують
становище працівників порівняно з
законодавством України про працю, є
недійсними. Лише окремі умови можуть
бути визнані недійсними, але аж ніяк
трудовий договір в цілому. Статтею 203
Цивільного кодексу України, на яку
посилається позивач, передбачено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, але
позивач не звернув уваги на те, що
відповідно до статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є саме дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. В своєму позові Ніжинська
міська рада оскаржує саме чинність
Контракту № 47 від 16.08.2012 року, а не дії
які призвели до цього.

Позивач у позовній заяві
посилається на нібито невідповідність
спірного контракту типовому контракту
затвердженому Постановою КМУ «Про
типову форму контракту з керівником
підприємства, що є у державній
власності» від 02 серпня 1995 року за № 597.
Типовий контракт затверджений
Постановою КМУ «Про типову форму
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності» від 02
серпня 1995 року за № 597 має лише
рекомендаційний, а не
загальнообов'язковий характер. Також
позивач у позовній заяві стверджує на
незрозумілі, недоведені та надумані
порушення з його боку, такі як несплата
податків, зборів та інших обов'язкових
платежів до бюджету, чи наприклад
заборгованість по заробітній платі
нібито саме з його вини, але яким чином
взагалі наведене має відношення до
підписання між сторонами контракту.
Його права, як працівника, при
підписанні контракту не порушені,
контракт, як того вимагає стаття 24
Кодексу законів про працю України,
укладений в письмовій формі, а також
підписаний сторонами у належному
порядку, про що свідчать підписи
відповідних осіб та що вказує на те, що
всі умови даного контракту були
погоджені в повному обсязі. Правових
підстав для задоволення позову не
існує, мотивування позовних вимог
нічим не доведено та не надано жодних
доказів недійсності контракту, чи хоча
б посилання на відповідні норми
Законодавства, яке б регулювало дану
сферу правовідносин. Просить
відмовити Ніжинській міській раді в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, представники
відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов не визнали
і просили в задоволенні позову
Ніжинської міської ради визнати
недійсним контракт № 47 від 16.08.2012 року,
укладений з керівником КП «ВУКГ»
ОСОБА_3, як такий, що суперечить вимогам
ст. ст. 36, 40, 41 КЗпП України, п.96.4, п.96.5
Податкового кодексу України та
Постанови КМУ «Про Типову форму
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності» від 2 серпня
1995 року № 597 - відмовити в повному
обсязі.

Представник третьої особи
комунального підприємства «Вирибниче
управління комунального
господарства» Коровай Л.В. в судовому
засіданні позовні вимоги Ніжинської
міської ради підтримала і просила
позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Вислухавши пояснення
представників позивача, відповідача,
представників відповідача,
представника третьої особи, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають із слідуючих підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах
змагальності сторін, які у справі мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, і кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Ст.1 ЦПК України передбачено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст.42 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» сільський, селищний, міський
голова: призначає на посади та звільняє
з посад керівників відділів, управлінь
та інших виконавчих органів ради,
підприємств, установ та організацій, що
належать до комунальної власності
відповідних територіальних громад,
крім керівників дошкільних,
загальноосвітніх та позашкільних
навчальних закладів.

Відповідно до ст. 65 ГК України,
управління підприємством здійснюється
відповідно до його установчих
документів на основі поєднання прав
власника щодо господарського
використання свого майна і участі в
управлінні трудового колективу. Для
керівництва господарською діяльністю
підприємства власник (власники) або
уповноважений ним орган призначає
(обирає) керівника підприємства. У разі
найму керівника підприємства з ним
укладається договір (контракт), в якому
визначаються строк найму, права,
обов'язки і відповідальність
керівника, умови його матеріального
забезпечення, умови звільнення його з
посади, інші умови найму за погодженням
сторін.

В контракті № 47 від 16 серпня 2012 року,
який просить позивач визнать
недійсним, зазначено, що Ніжинська
міська рада в особі міського голови
Приходька Михайла Васильовича, який
діє на підставі Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» з
одного боку (надалі - Власник), та
громадянин ОСОБА_3, з другого боку,
уклали цей контракт про те,
громадянин ОСОБА_3 приймається на
роботу до комунального підприємства
«Виробниче управління комунального
господарства» на посаду начальника КП
«Виробниче управління комунального
господарства» ( надалі - Керівник). В п.1.3
зазначено, що цей контракт є
особливою формою строкового
трудового договору. На підставі
контракту виникають трудові
відносини між Керівником та
Власником, які є Сторонами по
контракту. В контракті зазначені:
права та обов?язки сторін, робочий та
позаробочий час, умови оплати праці
та матеріального забезпечення,
відповідальність сторін, вирішення
спорів, внесення змін і доповнень до
контракту та його примінення, строк
дії та інші умови контракту, де
зазначено, що цей контракт діє
протягом п?яти років з 23 серпня 2012
року по 22 серпня 2017 року. Вказаний
контракт підписаний міським головою
Приходько М.В. та ОСОБА_3 і погоджений:
заступником міського голови ОСОБА_8,
начальником юридичного відділу
виконавчого комітету міської ради
Градобик В.М., начальником управління
ЖКГ та Б ОСОБА_10

Допитані в судовому засіданні свідки
зі сторони позивача в судовому
засіданні показали:

ОСОБА_8 показала, що вона працює
заступником Ніжинського міського
голови і погоджувала контракт № 47
від 16 серпня 2012 року. Зазначений
контракт був погоджений юридичним
відділом міськвиконкому і зауважень у
неї до контракту не було. В
Ніжинській міській раді відсутня
типова форма контрактів з
керівниками комунальних підприємств.

ОСОБА_10 показав, що працює начальником
управління житлово-комунального
господарства та будівництва і
погоджував контракт № 47 від 16 серпня
2012 року. Зазначений контракт був
погоджений начальником юридичного
відділу міськвиконкому і зауважень у
нього до контракту не було. В
Ніжинській міській раді відсутня
типова форма контрактів з
керівниками комунальних підприємств.

ОСОБА_11 показала, що вона працює
начальником відділу кадрової
політики міськвиконкому і у серпні
2012 року знаходилась у відпустці. Про
укладений контракт № 47 від 16 серпня
2012 року Ніжинської міської ради в
особі міського голови Приходька
Михайла Васильовича та громадянина
ОСОБА_3, який приймається на роботу до
комунального підприємства «Виробниче
управління комунального

господарства» на посаду начальника КП
«Виробниче управління комунального

господарства» їй нічого не відомо.

ОСОБА_12 показав, що він працює
заступником Ніжинського міського
голови і заперечував проти
призначення ОСОБА_3 на посаду
начальника КП «Виробниче управління
комунального господарства». Але у
серпні 2012 року він знаходився у
відпустці і ніякого відношення до
укладеного контракту № 47 від 16
серпня 2012 року Ніжинською міською
радою в особі міського голови
Приходька Михайла Васильовича та
громадянина ОСОБА_3, який приймається
на роботу до комунального
підприємства «Виробниче управління
комунального господарства» на посаду
начальника КП «Виробниче управління
комунального господарства» не мав.

В позовній заяві і в судовому
засіданні представник позивача
зазначають, що спірний контракт
грубо суперечить вимогам трудового
законодавства та вимогам типової
форми контракту, затвердженого
Постановою КМУ «Про Типову форму
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності» від 2
серпня 1995 року № 597.

Але спірний контракт був укладений з
керівником підприємства, що є у
комунальній власності, а не у
державній власності. Тому твердження
позивача, що контракт № 47 від 16
серпня 2012 року грубо суперечить
типовій формі контракту,
затвердженого Постановою КМУ «Про
Типову форму контракту з керівником
підприємства, що є у державній
власності» від 2 серпня 1995 року № 597
не заслуговує на увагу. В п.5
„Положення про порядок укладення
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності, при
найманні на роботу", затвердженого
постановою КМУ від 19.03.1993 року № 203
„Про застосування контрактної форми
трудового договору з керівником
підприємства, що є у державній
власності", зазначено, що для органів
місцевого самоврядування вона має
рекомендаційний характер.

Позивач просить визнати укладений
контракт недійсним з підстав
передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України
та такий, що суперечить вимогам ст.
ст. 36, 40, 41 КЗпП України та п.96.4, п.96.5
Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.3, ст. 4
КЗпП України законодавство про працю
регулює трудові відносини працівників
усіх підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності та галузевої належності.
Законодавство про працю складається з
КЗпП України та інших актів
законодавства України, прийнятих
відповідно до нього.

Згідно з ч. 3 ст.21 КЗпП
України особливою формою трудового
договору є контракт, в якому строк його
дії, права, обов'язки та
відповідальність сторін, умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
достроково, можуть встановлюватися
угодою сторін.

Сфера застосування контракту
визначається законами України.

Частина 4 ст. 65 ГК України є підставою
для укладання трудових контрактів
з керівниками підприємств недержавної
форми власності.

При цьому КЗпП України визначає
правові підстави припинення трудового
договору, зокрема й розірвання
контракту, разом із тим нормами чинного
трудового законодавства не
передбачена можливість визнання
трудового договору чи контракту
недійсним на підставах, визначених
нормами цивільного законодавства,
зокрема статтями 203, 215 ЦК України.

За ст. 21 КЗпП України контракт - це
угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою. У розумінні ст.
202 ЦК України такий контракт не є тим
правочином, на який поширюються
передбачені ст.203 ЦК України вимоги
чинності правочину та який може бути
визнаний недійсним на передбачених
ЦК підставах.

Оскільки спірний трудовий контракт не
є правочином в розумінні ст.202 ЦК
України, а тому застосування положень
ст.ст. 203,215 ЦК України не поширюються на
спірні правовідносини, оскільки є
трудовими правовідносинами, які
регулюються законодавством про працю.

В ст. 96 п. 96.4 Податкового кодексу
України зазначено, що виникнення у
державного або комунального
підприємства податкового боргу є
підставою для розірвання трудового
договору (контракту) з керівником
такого підприємства. А п. 96.5 зазначено,
що трудові договори (контракти), що
укладаються з керівником державного
або комунального підприємства, повинні
містити положення про зазначену
відповідальність, що є їх істотною
умовою.

В ст.9 КЗпП України зазначено, що
умови договорів про працю, які
погіршують становище працівників
порівняно з законодавством України про
працю, є недійсними.

Посилання позивача на п.96.4. п.96.5 ст.96
Податкового кодексу України, що вони
є підставою для визнання контракту
недійсним не заслуговують на увагу,
так як їх не внесено до спірного
контракту і це не погіршує
становище відповідача порівняно з
законодавством України про працю, тому
з цих підстав неможливо визнать
контракт недійсним.

Посилання представника позивача на
контракт № 39 від 01 листопада 2011 року
укладений з керівником комунального
підприємства житлово-експлуатаційна
контора «Північна» заснованого на
власності міської територіальної
громади міста Ніжина Чернігівської
області та контракт № 42 від 02 квітня
2012 року з керівником комунального
підприємства «Ніжинське управління
водопровідно - каналізаційного
господарства» , що є у спільній
власності міської територіальної
громади м. Ніжина Чернігівської
області, в яких пункти припинення
(розірвання) контракту відрізняються
від спірного контракту № 47 від 16
серпня 2012 року не заслуговують на
увагу, так як Ніжинською міською
радою не прийнята типова форма
контракту з керівником комунального
підприємства і в Ніжинській міській
раді відсутня типова форма контракту
з керівником комунального
підприємства, тому контракти
укладались за погодженням сторін.

Контракт як особлива форма трудового
договору повинен спрямовуватися на
створення умов для виявлення
ініціативності та самостійності
працівника, враховуючи його
індивідуальні здібності й професійні
навички, його правову і соціальну
захищеність. Умови контракту, які
погіршують становище працівника
порівняно з чинним законодавством,
угодами і колективним договором,
вважаються недійсними. Незважаючи на
ці та інші застереження, що містяться в
Кодексі законів про працю України та
інших актах трудового законодавства і
спрямовані на захист прав громадян під
час укладання ними трудових договорів
у формі контрактів, сторонами в
контракті можуть передбачатися
невигідні для працівника умови:
зокрема, це, як правило, тимчасовий
характер трудових відносин, підвищена
відповідальність працівника,
додаткові підстави розірвання
договору тощо. Підписавши Контракт № 47
від 16.08.2012 року, позивач та відповідач
погодилися з усіма його умовами.
Доказів наявності у позивача будь-яких
заперечень щодо умов контракту, на час
його підписання, не надано.

В судовому засіданні встановлено, що
контракт з відповідачем по справі
укладено правомірно та відсутні
підстави для визнання його недійсним.
Тому в задоволенні позовних вимог
Ніжинської міської ради визнати
недійсним контракт № 47 від 16.08.2012
року, укладений з керівником
комунального підприємства «Виробниче
управління комунального
господарства» ОСОБА_3, як такий, що
суперечить вимогам ст. ст. 36, 40, 41 КЗпП
України, п.96.4, п. 96.5 Податкового
кодексу України та Постанови Кабінету
Міністрів України «Про типову форму
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності» від 02
серпня 1995 року № 597 - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 9, 21 КЗпП
України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК
України, суд -

в и
р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог
Ніжинської міської ради визнати
недійсним контракт № 47 від 16.08.2012
року, укладений з керівником
комунальне підприємство «Виробниче
управління комунального
господарства» ОСОБА_3, як такий, що
суперечить вимогам ст. ст. 36, 40, 41 КЗпП
України, п.96.4, п. 96.5 Податкового
кодексу України та Постанови Кабінету
Міністрів України «Про типову форму
контракту з керівником підприємства,
що є у державній власності» від 02
серпня 1995 року № 597 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення .Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя