Справа № 157/598/14-ц
Провадження №4-с/157/3/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 рокумісто
Камінь-Каширський
Камінь-Каширський районний суд
Волинської області

в складі: головуючого - судді
Гамули Б.С.,

при секретарі
Семенюк О.В.,

з участю: представника заявника
ОСОБА_1,

представника ДВС
Балицької Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
стягувача ОСОБА_3 на постанову старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Гордійчука Віталія
Станіславовича про повернення
виконавчого документа стягувачу,

встановив:

25 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся
в суд із скаргою, в якій зазначає, що 4
вересня 2012 року Камінь-Каширським
районним судом було винесено рішення
про задоволення його позову до ОСОБА_5
про усунення перешкод в користуванні
підсобним приміщенням та знесення
самовільно збудованої прибудови.

14 січня 2013 року заявник отримав
виконавчий лист про зобов'язання
відповідача ОСОБА_5 протягом двадцяти
днів з дня вступу рішення в законну
силу знести самовільно прибудований
ним до сараю квартири АДРЕСА_1, гараж та
не чинити ОСОБА_3 перешкод у
користуванні сараєм. Даний виконавчий
лист заявник пред'явив для виконання в
відділ ДВС Камінь-Каширського РУЮ
Волинської області.

2 квітня 2014 року державний
виконавець Гордійчук В.С. виніс
постанову про повернення вказаного
вище виконавчого листа стягувачу на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» в зв'язку з
нездійсненням останнім авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій.

Вважаючи дану постанову державного
виконавця незаконною на тій підставі,
що авансування витрат на проведення
виконавчих дій згідно зі ст. 42 Закону
України «Про виконавче провадження» є
правом, а не обов'язком стягувача,
просить визнати її неправомірною та
скасувати.

Представник заявника ОСОБА_1 в
судовому засіданні скаргу підтримав з
підстав, викладених у ній.

Представник ДВС Балицька Л.А.
вимоги скарги не визнала. Пояснила, що
державним виконавцем Гордійчуком В.С.
були вжиті усі передбачені законом
заходи щодо примусового виконання
рішення суду, однак боржник ОСОБА_5
зносити спірний гараж відмовляється. В
зв'язку з цим, а також через відсутність
належного фінансування з боку держави,
стягувачу ОСОБА_3 було запропоновано
внести авансовий платіж на організацію
і проведення виконавчих дій. Оскільки
останній коштів не сплатив, тому було
прийнято рішення про повернення
виконавчого листа стягувачу.

Заслухавши пояснення
представника заявника та представника
ДВС, проаналізувавши матеріали справи,
суд вважає скаргу підставною і такою,
що підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 4 вересня 2012
року Камінь-Каширським районним судом
було винесено рішення в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Камінь-Каширська
міська рада Волинської області, до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні підсобним приміщенням та
знесення самовільно збудованої
прибудови, яким відповідача
зобов'язано протягом двадцяти днів з
дня вступу рішення в законну силу
знести самовільно прибудований ним до
сараю квартири АДРЕСА_1, гараж та не
чинити ОСОБА_3 перешкод у
користуванні сараєм.

14 січня 2013 року з метою примусового
виконання вказаного вище рішення суду
заявнику був виданий виконавчий лист,
який пред'явлений для виконання в
відділ ДВС Камінь-Каширського РУЮ
Волинської області.

2 квітня 2014 року державний
виконавець Гордійчук В.С. виніс
постанову про повернення вказаного
вище виконавчого листа стягувачу на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» в зв'язку з
нездійсненням останнім авансування
витрат на організацію й проведення
виконавчих дій.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 41
Закону України „Про виконавче
провадження" витрати органів державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, є
витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі ст. 42 цього Закону з
метою забезпечення провадження
виконавчих дій стягувач може за
погодженням з державним виконавцем
внести на відповідний рахунок органу
державної виконавчої служби певну
грошову суму для здійснення необхідних
витрат або покриття їх частини, якщо
інше не передбачено цим Законом. Після
завершення виконавчого провадження
авансовий внесок повністю
повертається стягувачу, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Наведені вище норми закону, який
визначає порядок проведення
виконавчих дій щодо примусового
виконання судових рішень, чітко
вказують, що основним джерелом
фінансування витрат на організацію і
проведення виконавчих дій є Державний
бюджет України та кошти виконавчого
провадження, які використовуються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Залучення для цього
коштів стягувача є додатковим способом
покриття витрат на проведення
виконавчих дій і може мати місце лише
за умови волевиявлення самого
стягувача та відповідного погодження
державного виконавця. Інші норми
Закону України «Про виконавче
провадження», окрім його п. 6 ст. 20, не
містять вимоги щодо обов'язкового
авансування стягувачем витрат на
проведення виконавчих дій.

Як встановлено в судовому
засіданні стягувач ОСОБА_3 не виявляв
бажання здійснювати авансовий платіж
на організацію та проведення
виконавчих дій щодо примусового
виконання рішення Камінь-Каширського
районного суду від 4 вересня 2012 року.
Крім того, як пояснив його представник,
такої можливості стягувач не має через
тяжке фінансове становище.

Частиною 2 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачені підстави для повернення
виконавчого листа стягувачу, серед
яких - перешкоджання стягувача
провадженню виконавчих дій або не
здійснення ним авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій, авансування яких передбачено цим
Законом, незважаючи на попередження
державного виконавця про повернення
йому виконавчого документа.

Таким чином, за обставин, коли
стягувач ОСОБА_3 не перешкоджав
провадженню виконавчих дій, здійснення
ним авансування витрат на організацію
та проведення виконавчих дій є лише
його правом, яким він не скористався, а
не обов'язком, тому законних підстав у
державного виконавця Гордійчука В.С.
для повернення виконавчого документа
стягувачу не було.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 11, 41, 42, 47
Закону України „Про виконавче
провадження", суд

ухвалив:

Скаргу стягувача ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Камінь-Каширського
районного управління юстиції
Волинської області Гордійчука Віталія
Станіславовича про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
2 квітня 2014 року в виконавчому
провадженні ВП № 39036427 визнати
неправомірною та скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Волинської області
через Камінь-Каширський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Головуючий: Б. С. Гамула