АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/976/14
Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.
Доповідач Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М.,
Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 12 лютого 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Октябрської районної у м. Полтаві
ради, виконавчого комітету Полтавської
міської ради, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Перша полтавська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на гараж,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до
Октябрської районної у м. Полтаві ради,
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Перша полтавська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на гараж. Свої вимоги
мотивувала тим, що з 26.10.1963 р. між нею та
ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, від
якого мають двох спільних дітей:
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Під час шлюбу вони
придбали квартиру АДРЕСА_1, в якій
постійно проживали з 1980 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік ОСОБА_6 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому майно. За життя ОСОБА_6
на підставі рішення виконавчого
комітету Октябрської районної ради від
21.07.1981 р. та згідно схеми, погодженої з
головним архітектором міста,
побудував гараж за місцем свого
проживання по АДРЕСА_1. Октябрська
районна у м. Полтаві рада відмовила у
видачі свідоцтва про право власності
на гараж у зв»язку з відсутністю
правоустановлюючих документів на
гараж. Перша полтавська державна
нотаріальна контора відмовила у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті чоловіка у зв»язку з
відсутністю правоустановлюючих
документів на гараж.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 12 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Октябрської районної у м. Полтаві ради,
виконавчого комітету Полтавської
міської ради, треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Перша Полтавська державна
нотаріальна контора про визнання
права власност - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення
про задоволення позовних вимог. Свої
доводи обгрунтовує тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають істотне значення для справи,
та невірно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
рішенням виконавчого комітету
Октябрської районної ради народних
депутатів від 21.07.1981 р. № 451 ОСОБА_6
дозволено побудувати гараж для
зберігання власного автомобіля по
АДРЕСА_1, згідно схеми, погодженої з
головним архітектором міста (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

ОСОБА_6 за життя не зареєстрував
право власності на гараж.

Згідно довідки Полтавського
обласного державного нотаріального
архіву від 27.01.2014 р. у спадковій справі
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
27.09.1988 р. заведена спадкова справа, в
якій знаходиться заява про прийняття
спадщини та видачу свідоцтва про
спадщину від ОСОБА_1 та ОСОБА_3, заява
про відмову від прийняття спадщини
ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину
за законом видане 27.09.1988 р. ОСОБА_1,
ОСОБА_3 на грошові заощадження з
належними процентами. Заява про видачу
додаткового свідоцтва про спадщину від
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 11.10.2001 р. Додаткове
свідоцтво про право на спадщину за
законом видане 11.10.2001 р. ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на причіп марки ММЗ-81021,1987 року
випуску (а.с. 104).

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, місцевий суд виходив з
того, що спірний гараж на час смерті
спадкодавця не був зареєстрований за
ним на праві приватної власності, тому
не входить до складу спадщини.

Як встановила колегія суддів, такий
висновок місцевого суду є вірним,
оскільки суд дійшов його після повного,
всебічного та об"єктивного з"ясування
фактичних обставин справи, прав та
обов"язків сторін в даних
правовідносинах.

Проте, колегія суддів звертає увагу на
те, що місцевий суд при ухваленні
судового рішення послався на норми ЦК
України у ред. 2004 року, що є
неправильним, оскільки ОСОБА_6 помер у
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщина відкрилася після
його смерті та була прийнята
спадкодавцями у 1988 році, тому
правовідносини регулюються нормами ЦК
України у ред. 1963 р.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України 2004 р. правила книги
шостої Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадшини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Отже, місцевий суд при ухваленні
судового рішення неправильно послався
на норми матеріального права, проте це
не впливає на його законність,
оскільки у позові відмовлено за
безпідставністю, що є вірним, та згідно
ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

За змістом норм розділу УП спадкового
права ЦК України у ред.1963 р. спадковим
майном є майно, яке на праві приватної
власності належало спадкодавцю на час
його смерті.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач обрала спосіб захисту
порушеного права шляхом пред»явлення
позову про визнання права власності на
гараж у порядку спадкування після
померлого чоловіка ОСОБА_6, отже
предметом спору є визнання права
власності на гараж у порядку
спадкування, за життя спадкодавець
ОСОБА_6 не мав права власності на
спірний гараж, отже після його смерті
гараж не є спадковим майном. Як
вбачається із доводів апеляційної
скарги, позивач визнає той факт, що ні
за життя ОСОБА_6, ні після його смерті
реєстрація права власності на гараж не
проводилася. У матеріалах справи
відсутні відомості про відповідність
будівництва гаража норм ДБН, про
введення його в експлуатацію.

Отже, із мотивувальної частини
судового рішення слід виключити
посилання місцевого суду на ст. ст.1218,
1268 ЦК України.

Посилання позивача на вимоги ч.2 ст. 331
ЦК України щодо права власності на
новостворене нерухоме майно виходить
за межі позовних вимог, оскільки
позивачем заявлена вимога про визнання
права власності на гараж у порядку
спадкування, а не про набуття права
власності на новостворене майно. Крім
цього, колегія суддів звертає увагу, що
гараж був побудований до набрання
чинності вказаної норми ЦК України у
ред. 2004 р.

Також не заслуговують на увагу доводи
позивача про те, що якщо будівництво
здійснювалося згідно з законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов»язки як
забудовника входять до складу
спадщини, оскільки, вказане регулює
правовідносини на стадії
незавершеного будівництва. Як
вбачається із матеріалів справи, на час
смерті спадкодавця будівництво гаража
було завершене, право власності
підлягало реєестрації і могло бути
здійснено забудовником, проте останній
не зареєстрував його як об»єкт
приватної власності.

Посилання позивача на ст. 1218 ЦК України
є невірним, оскільки вказана норма є
чинною з 2004 року, а спірні
правовідносини виникли у 1988 році та
регулюються нормами ЦК України у ред.
1963 року.

Посилання представника позивача про
спадкування права на гараж за рішенням
виконавчого комітету райради, яким у 1981
р. було дозволено ОСОБА_6 будівництво
цього гаража, не заслуговують на увагу,
оскільки вказане рішення райради про
дозвіл побудувати гараж не є
правоустановчим документом, рішення
райради надавало право будівництва
гаража, але не є тим документом, який
посвідчує право власності на нього,
тому є хибним твердження представника
позивача в тій частині, що ОСОБА_1 має
право на гараж, яке існувало у
спадкодавця на підставі рішення
райради.

Крім цього, колегія суддів звертає
увагу на те, що позов пред»явлено до
відповідачів Октябрської районної у м.
Полтаві ради, виконавчого комітету
Полтавської міської ради, проте,
позивачем не надано доказів в частині
порушення цими відповідачами прав
позивача щодо визнання права
власності на гараж у порядку
спадкування.

Позивачем заявлено вимогу про визнання
права власності у порядку спадкування
на весь гараж, хоча син ОСОБА_3 також є
спадкоємцем після смерті батька, у
даній справі є третьою особою.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
та додаткове рішення - залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду
Полтавської області від 12 лютого 2014
року залишити без змін, виключити із
мотивувальної частини судового
рішення посилання місцевого суду на
ст.ст. 1218, 1268 ЦК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

С у д д і: