Справа №490/3233/13-ц 19.02.2014 19.02.2014 09.02.2014
Провадження №22-ц/784/558/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження номер 22-ц/784/558/14
Головуючий суду першої інстанції -
Суддя-доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання -
Бакутою Т.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3,

представників відповідача - Степаненко
О.О., Тюніна М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
"Миколаївобленерго"

на рішення Центрального районного суду
м.Миколаєва від 13 листопада 2013
року, ухвалене за позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" (далі -
ПАТ "Миколаївобленерго") про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання укласти договір на
постачання електричної енергії та
зобов'язання відновити постачання
електричної енергії, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 березня 2013 року ОСОБА_6 звернулась із
зазначеним позовом до суду, який в
подальшому уточнювала та
обґрунтовувала наступним.

У вересні 2012 року позивачка у зв'язку з
припиненням підприємницької
діяльності звернулась до ПАТ
"Миколаївобленерго" із заявою про
розірвання договору енергопостачання
від 4 червня 2010 року №44/3259, укладеного
між ФОП ОСОБА_6 та відповідачем.

Одночасно позивачка просила укласти з
нею як з фізичною особою новий договір
на постачання електроенергії на об'єкт
за адресою АДРЕСА_1.

В жовтні 2012 року відповідач надав
ОСОБА_6 проект зазначеного договору,
відповідно до умов якого встановлення
розрахункового засобу обліку
передбачено в трансформаторній
підстанції ПАТ "Миколаївобленерго".

Вважаючи, що зазначені дії відповідача
є неправомірними, а вказані у проекті
договору умови щодо розташування
розрахункового засобу обліку
суперечать правилам користування
електричною енергією та правилам
улаштування електроустановок, позивач
просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо зміни місця
встановлення розрахункового засобу
обліку електроенергії і перенесення
його з приміщення до трансформаторної
підстанції; зобов'язати відповідача
укласти з нею договір на постачання
електроенергії, але з викладенням п.1
додатку до договору №8, колонки №11
додатку №2, колонки №12 додатку №2,
пункту 9.6 Договору у редакції
запропонованій позивачкою та
доповнити Договір пунктом 9.11, який буде
передбачати, що місцем встановлення
розрахункового засобу обліку
електричної енергії є приміщення
споживача. Крім того, позивачка просила
зобов'язати відповідача відновити
постачання електроенергії до її
приміщення.

Заперечуючи проти задоволення позову,
ПАТ "Миколаївобленерго" вказувало, що
ОСОБА_6 письмово погодила місце
розташування розрахункового засобу
обліку за межами свого приміщення, у
зв'язку з чим був складений проект та
проведені роботи, а тому вимоги
позивачки є безпідставними.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 13 листопада 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача та зобов'язано ПАТ
"Миколаївобленерго" скласти новий
проект договору про постачання
електричної енергії відповідно до
Типового договору, затвердженого
постановою НКРЕ №28 від 31 липня 1996 року,
але з виключенням з тексту договору
п.9.6, згідно якого тривалість позовної
давності по договору становить 5 років
та зазначенням у колонці №11 додатку №2,
що місцем установки лічильника є
ВРУ-0,4кВ споживача, а у колонці №12
додатку №2 - тип та номер засобу обліку
«НІК2301АП2 №0388091». У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. З
відповідача на користь ОСОБА_6 стягнуто
114 грн.70 коп. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ПАТ "Миколаївобленерго" подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просило
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_6 в частині визнання
неправомірними дій відповідача та
зобов'язання його укласти договір на
постачання електричної енергії, суд
першої інстанції виходив з того, що
вони є обґрунтованими.

Між тим, з такими висновками суду
неможна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_6
випливає, що позивачка просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
зміни місця встановлення
розрахункового засобу обліку
електроенергії і перенесення його з
приміщення до трансформаторної
підстанції; зобов'язати відповідача
укласти з нею договір на постачання
електроенергії, але з викладенням п.1
додатку до договору №8, колонки №11
додатку №2, колонки №12 додатку №2,
пункту 9.6 Договору у редакції
запропонованій позивачкою та
доповнити Договір пунктом 9.11, який буде
передбачати, що місцем встановлення
розрахункового засобу обліку
електричної енергії є приміщення
споживача. Крім того, позивачка просила
зобов'язати відповідача відновити
постачання електроенергії до її
приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка, як фізична
особа-підприємець, з 04 червня 2010 року
знаходилася з відповідачем у
договірних відносинах з приводу
постачання електричної енергії до
приміщення належного їй магазину за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.58-71).

26 вересня 2012 року у зв'язку з
припиненням підприємницької
діяльності ОСОБА_6 звернулась до ПАТ
"Миколаївобленерго" із заявою про
розірвання вищезазначеного договору
енергопостачання №44/3259 та
переукладення з нею договору, як з
фізичною особою (а.с.13, 87).

У зазначеній заяві позивачка просила
відповідача згідно з п.5.3 ПКЕЕ погодити
та надати їй допомогу при приведенні
стану розрахункових засобів до вимог
п.3.7 ПКЕЕ.

Згідно з п.п.1.2, 3.7 та 5.3 Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України №28 від
31.07.1996 р., зареєстрованих у Міністерстві
юстиції України 02 серпня 1996 р. за №417/1442,
які розповсюджують свою дію на
нежитлові приміщення, для
розрахункового обліку електричної
енергії мають використовуватися
засоби обліку, які пройшли повірку або
державну метрологічну атестацію. Місця
та умови встановлення розрахункових
засобів обліку (засоби обліку
електричної енергії, що застосовуються
для здійснення комерційних
розрахунків) визначаються згідно з ПУЕ
та проектними рішеннями.

Постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом зобов'язаний
надати на розгляд проект договору про
постачання електричної енергії
протягом 7 робочих днів для
споживачів із приєднаною потужністю до
150 кВт та протягом 14 робочих днів для
споживачів із приєднаною потужністю 150
кВт та більше від дати прийняття від
споживача документів, зазначених у
пункті 5.4 цих Правил. Якщо в разі зміни
споживача, форми власності чи власника
електроустановки фактичний стан
розрахункових засобів обліку не
відповідає вимогам
нормативно-технічних документів,
відповідні договори з новим власником
укладаються після приведення
розрахункових засобів обліку у
відповідність до вимог
нормативно-технічних документів.

Пункт 1.5.6. Правил улаштування
електроустановок (ПУЕ) передбачає, що
лічильники для розрахунків за спожиту
енергію рекомендується встановлювати
на межі розподілу електромережі (за
балансовою належністю)
електропередавальної організації та
споживача.

Згідно з роз'ясненнями Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України від 22 лютого
2013 року, які були здійсненні за
зверненням позивачки, розрахунковий
засіб обліку електричної енергії має
бути встановлений в місці, яке
визначене погодженим
енергопостачальником проектом
електрозабезпечення об'єкта споживача.
Зміни у погоджений
енергопостачальником проект вносяться
за взаємною згодою
енергопостачальника та споживача
(а.с.10-11).

Отримавши 26 вересня 2012 р. погодження
позивачки у вигляді її заяви на
розташування розрахункового засобу
обліку на межі розподілу
електромережі, відповідач 14.11.2012 р. та
18.01.2013 р. також погодив з позивачкою
обсяги постачання електроенергії,
графік зняття показів засобів обліку
електроенергії, порядок розрахунків,
порядок участі споживача в графіках
обмеження електроспоживання та
графіках відключень та перелік
об'єктів споживача. З останніх двох
документів вбачається, що позивачка
своїм підписом засвідчила згоду на
розташування її розрахункового засобу
обліку у трансформаторній підстанції
(а.с.80-83, 85, 86, 112-119).

Після зазначеного погодження
відповідач здійснив перенесення
приладу обліку (а.с.93).

Між тим, позивачка відмовилася
підписувати договір про постачання
електроенергії, обґрунтовуючи це її
незгодою на зміну місцярозташування
розрахункового засобу обліку (а.с.72-79).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що позовна вимога ОСОБА_6
про визнання неправомірними дій
відповідача щодо зміни місця
встановлення розрахункового засобу
обліку електроенергії і перенесення
його з приміщення належного позивачці
до трансформаторної підстанції є
необґрунтованою, оскільки
відповідачем зазначене було здійснено
за погодженням з позивачкою.

Посилання позивачки на те, що
розташування розрахункового засобу
обліку за межами належного їй
приміщення призведе до неможливості
безперешкодного її доступу до знімання
показів засобу обліку, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки вона
особисто погодила місце розташування
засобу обліку.

До того ж, якщо вона бажає постійно
контролювати облік електроенергії, то
на підставі п.3.36 ПКЕЕ може додатково
установити технічні (контрольні)
засоби обліку в магазині.

Дослідивши наявні у справі докази,
колегія суддів прийшла до висновку, що
вимога позивачки про зобов'язання
відповідача укласти з нею договір на
постачання електричної енергії також є
необґрунтованою, оскільки відповідно
до ст.ст.6, 626-628 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначені умов
договору.

За положеннями ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених
ст.16 ЦК України, не зазначено такого
способу захисту, як установлення
правовідносин (в тому числі шляхом
зобов'язання особи до укладення
відповідних договорів).

За такого, колегія суддів вважає, що
рішення районного суду в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ
"Миколаївобленерго" про визнання дій
неправомірними та зобов'язання укласти
договір на постачання електричної
енергії підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні цих
вимог.

В іншій частині рішення суду не є
предметом апеляційного розгляду,
оскільки сторонами не оскаржується.

Оскільки рішення районного суду
частково скасоване, то відповідно до
ч.5 ст.88 ЦПК України з позивачки на
користь відповідача підлягає
стягненню 229 грн.40 коп. судового
збору, сплаченого ним за подання
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" задовольнити
частково.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 13 листопада 2013
року в частині вирішення позовних
вимог ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" про визнання дій
неправомірними та зобов'язання укласти
договір на постачання електричної
енергії скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її
позовних вимог до публічного
акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" про визнання дій
неправомірними та зобов'язання укласти
договір на постачання електричної
енергії.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
публічного акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" 229 грн.40 коп.
судового збору, сплаченого ним за
подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді