Справа № 357/2784/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська
О. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що
неправомірними діями його колишньої
дружини ОСОБА_2 та її співмешканця
ОСОБА_3, що полягають у недопущенні його
до проживання у АДРЕСА_1 та нанесенні
тілесних ушкоджень, йому було
спричинено моральну шкоду. Позивач
просив суд стягнути з відповідачів на
його користь 50 000 грн на відшкодування
завданої йому моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач вимоги
підтримав і уточнив , що внаслідок
душевних страждань з вини відповідачів
він захворів на онкологічне
захворювання, а тому суму у 50 000 грн
моральної шкоди вважає повністю
обґрунтованою.

Відповідачі проти позову заперечували,
пояснили, що неправомірні дії щодо них
чиняться саме з боку позивача, який
систематично , навмисно пошкоджує
вхідні двері у квартиру та вчиняє
сварки, бійки.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи, прийшов до висновку, що позов не
обґрунтований і дол. задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1 у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я ;

2 у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв»язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім»ї чи близьких родичів;

3 у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв»язку із знищенням
чи пошкодженням її майна;

4 у приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб…

П.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 р. « Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної немайнової шкоди»
передбачено, що у позовній заяві про
відшкодування моральної шкоди має
бути зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

В судовому засіданні було встановлено,
що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23.01.1987 р.
по 02.10. 2008 р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого у них
народилося двоє дітей , які на даний
час є повнолітніми. З 2008 року по
теперішній час між колишнім подружжям
існують вкрай неприязненні стосунки,
за цей період сторони неодноразово
зверталися до органів міліції з
приводу протиправних дій один одного,
а саме, нанесення тілесних ушкоджень,
пошкодження майна, недопущення у житло.
Встановлено, що за результатами
перевірок заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2
жодного разу правоохоронними органами
не порушувалася справа кримінального
чи адміністративного провадження,
факти, викладені ними у своїх заявах,
при перевірці не підтверджувалися
а.с.12-17, 36, 53-58,68, 82, 84-91 В порядку
приватного обвинувачення ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до суду не зверталися.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на праві спільної часткової власності
належить квартира АДРЕСА_1, 60100 та 40 100
частин відповідно. а.с.6,7, 66,67 В
основному, конфлікти між ними виникали
з приводу користування даною
квартирою.

Так, 03.03.2009 р. Білоцерківським
міськрайонним судом було ухвалено
рішення про зобов»язання ОСОБА_2 не
чинити перешкоди ОСОБА_1 та
неповнолітньому ОСОБА_4 у користуванні
та проживанні в АДРЕСА_1, вселення
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в цю квартиру та
виселення з квартири ОСОБА_3 а.с.8

Згідно рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 11.03.2011р. було
змінено договір найму квартири
АДРЕСА_1, ОСОБА_1 надано в користування
житлову кімнату площею 17,4 кв.м, а ОСОБА_2
- житлову кімнату площею 11,7 кв.м, інші
приміщення квартири залишено в їх
спільному користуванні. а.с.9

По справі встановлено, що за
період 2008-2012 р.р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2
неодноразово зверталися до медичних
установ з приводу нанесених їм побоїв,
актами судово-медичного обстеження
було зафіксовано тілесні ушкодження,
які відносяться до категорії легких
а.с.38-43, 61-62, однак, жодним судовим
рішенням або ж іншим доказом не було
встановлено, ким саме були нанесені ці
тілесні ушкодження. Відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в суді заперечували , що
вчиняли відносно ОСОБА_1 фізичне
насильство.

Слід зазначити, що в матеріалах
справи мається копія вироку
Білоцерківського міськрайонного суду
від 02.08.2010 р. а.с.74 про притягнення сина
позивача та відповідачки ОСОБА_4 до
кримінальної відповідальності за
нанесення ОСОБА_3 легких тілесних
ушкоджень.

Таким чином, в суді знайшов своє
підтвердження факт перешкоджання
позивачу ОСОБА_1 користуватися та
проживати у АДРЕСА_1. буд.12, вчинений
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 2008
році, що було засвідчено у рішенні суду
від 09.03.2009 р. а.с.8 Позивач ствердив, що
дане судове рішення після вступу його в
законну силу було виконане
міськвідділом ДВС і виконавче
провадження по ньому закрите.

Інших фактів неправомірних дій
відповідачів щодо позивача, а саме,
позбавлення його права користуватися
житлом та нанесення побоїв, в суді
доведено не було. Покази свідка ОСОБА_4
суд до уваги не приймає, оскільки у
нього до матері ОСОБА_2 та її
співмешканця ОСОБА_3 вкрай негативне
ставлення, після розлучення батьків
він зайняв сторону батька, а тому його
свідчення не можуть бути розцінені
судом як достовірні. Свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, сусіди по квартирі, не
підтвердили фактів неправомірної
поведінки ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1

Заявляючи позов про
відшкодування моральної шкоди, позивач
посилався на те, що саме через
неправомірні дії відповідачів він
захворів на онкологічне захворювання,
що спричиняє йому важкі фізичні та
моральні страждання. Однак, ця
обставина не знайшла свого
підтвердження в ході судового
розгляду.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що позивач ОСОБА_1 ще у 1998
році був визнаний інвалідом другої
групи довічно внаслідок захворювання,
пов»язаного з виконанням службових
обов»язків по ліквідації аварії на
ЧАЕС а.с.19с У тому ж 1998 році йому було
надано статус учасника ліквідації
аварії на ЧАЕС категорія 1 а.с.18
Медичної виписки про те , який саме
діагноз був поставлений позивачу у 1998
році, суду не було надано. Натомість,
позивачем представлено епікриз з
Центрального госпіталю МВС України
а.с.20 , з якого вбачається, що у
позивача в період перебування з 05.03.2012
р. по 07.03.2012 р. у хірургічному
відділенні діагностовано онкологічне
захворювання. Доказів того, що дане
захворювання ОСОБА_1 якимось чином
пов»язане з неправомірною поведінкою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду не надано. Суд
вважає, що така думка позивача
ґрунтується лише на його припущеннях
і не може бути взята за основу для
задоволення його позову про
відшкодування моральної шкоди.

Таким чином. суд вважає за
необхідне відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди за
безпідставністю вимог.

На підставі викладеного,
керуючись стст.23, 1167 ЦК України,
ст..ст.10,1,60,61,209-218, 292,293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Кошель