Справа № 599/3/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.

Зборівський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Чорної В.Г.

при секретарі - Біловус С.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дуфанця Є. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Зборові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Кобзарівської сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області про надання дозволу на
приватизацію земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до Кобзарівської сільської
ради Зборівського району
Тернопільської області про скасування
рішення сесії сільської ради та
надання дозволу на приватизацію
земельної ділянки.

Позивач просить суд визнати незаконним
та скасувати рішення сесії
Кобзарівської сільської ради від 05
листопада 2012 року №247 «Про розгляд
заяв» та зобов'язати Кобзарівську
сільську раду надати йому дозвіл на
складання проекту земельного устрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність, яка находиться юридично у
його фактичному користуванні
орієнтовно площею 0,25 га, що
підтверджується рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 27.11.2009 року та обліковими даними
книги по - господарського обліку
сільської ради, для будівництва
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та ведення
особистого селянського господарства
за рахунок земель, не наданих у
власність або постійне користування в
межах населеного пункту АДРЕСА_1, на
території Кобзарівської сільської
ради, Зборівського району,
Тернопільської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, підтвердив
обставини, які зазначені в позовній
заяві та просить їх задоволити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, пояснив, що позовні
вимоги є безпідставними, обґрунтовуючи
їх обставинами викладеними в
запереченні на позов та просить в їх
задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши докази, суд
встановив наступне.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 27 листопада 2009
року за ОСОБА_1 визнано право
користування земельною ділянкою у
АДРЕСА_1. ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов'язано
повернути ОСОБА_1 земельну ділянку
розміром 0,05 га з колишньої садиби
ОСОБА_5 у АДРЕСА_1, межі якої визначені
точками «А», «Б», «В», «Г» у теодолітній
зйомці станом на 07 вересня 2000 року. Дане
рішення набрало законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ встановлено, що
право ОСОБА_1 На вказану вище земельну
ділянку виникли у законний спосіб,
відсутність правовстановлюючих
документів на землю не є підставою для
заперечення ОСОБА_1 його права на
земельну ділянку, оскільки земельне
законодавство не встановлює строку для
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.І ст.14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Таким чином право позивача на
користування земельною ділянкою
встановлене судовими рішеннями і не
підлягає доказуванню.

В силу ст. 152 Земельного кодексу
України, ст.ст.391,396 ЦК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю.

Позивач 04.10.2012 року звернувся із заявою
до сесії Кобзарівської сільської ради
про дачу дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність.

Рішенням сесії Кобзарівської
сільської ради №247 від 05 листопада 2012
року відмовлено ОСОБА_1 у отриманні
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтованою площею 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в АДРЕСА_1, в зв'язку
з тим, що в сільській раді відсутні
правовстановлюючі документи, які б
надавали підстави для задоволення його
заяви та роз'яснено, що при наданні
документів про придбання садиби ОСОБА_5
у нього буде право на приватизацію
земельної ділянки.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

За змістом ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності. Сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України (в редакції,
чинній на час прийняття оскаржуваного
рішення) встановлено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.
Сільська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. Сільська
рада у двотижневий строк з дня
отримання погодженого проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки (а в разі необхідності
здійснення обов'язкової державної
експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність. У разі відмови
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або
залишення заяви без розгляду питання
вирішується в судовому порядку.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ"(з наступними змінами і
доповненнями) роз'яснено, що згідно зі
ч.5 ст. 158 ЗК суди розглядають справи за
спорами у разі незгоди власників землі
або землекористувачів з рішенням
органів місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, спір вирішується
судом.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 7
вищезгаданої постанови Пленуму
Верховного Суду України при розгляді
справ за позовами до органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування в разі незгоди з
рішеннями з питань, віднесених у галузі
земельних відносин до їх компетенції,
суд не може вирішувати питання,
віднесені до компетенції органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування, зокрема про передачу
земельних ділянок у постійне
користування, оренду, укладення чи
поновлення договору оренди земельної
ділянки, зміну цільового призначення
землі тощо.

Аналізуючи в сукупності вищевказані
обставини, детального дослідивши
докази та встановивши дійсні обставини
справи, суд прийшов висновку, що
порушено право позивача, яке підлягає
захисту шляхом часткового задоволення
позову, зокрема, шляхом зобов'язання
Кобзарівської сільської ради
розглянути на сесії Кобзарівської
сільської ради питання про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку,
розташовану в АДРЕСА_1, на території
Кобзарівської сільської ради,
Зборівського району, Тернопільської
області, для прийняття рішення про
передачу земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_1, яка перебуває у його
користуванні, в задоволенні інших
позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10,60,212-215, ЦПК України, ст.ст. 118, 152
Земельного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кобзарівської
сільської ради Зборівського району
Тернопільської області про надання
дозволу на приватизацію земельної
ділянки задоволити частково.

Зобов'язати Кобзарівську сільську раду
розглянути на сесії Кобзарівської
сільської ради питання про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку,
розташовану в АДРЕСА_1, на території
Кобзарівської сільської ради,
Зборівського району, Тернопільської
області, для прийняття рішення про
передачу земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_1, яка перебуває у його
користуванні.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
у разі подання апеляційної скарги, якщо
рішення не скасовано, після розгляду
справи апеляційним судом. Апеляційна
скарга може бути подана до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Зборівський районний суд
на протязі 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя підпис З
оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду
В. Г. Чорна