Справа № 723/26/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2014 року
Сторожинецький районний суд
Чернівецької області

в складі головуючого судді Казюка О.О.,

при секретарі Антофій О.Г.,

з участю прокурора Одосія О-Е.В.,

позивача ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2,

третьої особи на стороні позивача без
самостійних вимог ОСОБА_3,

третьої особи без самостійних вимог
приватного нотаріуса ОСОБА_4,

представника відповідача
Богуславського Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сторожинець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до кредитної
спілки «Буковина», третьої особи на
стороні позивача без самостійних вимог
ОСОБА_3, третьої особи без самостійних
вимог приватного нотаріуса
Чернівецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі її представника ОСОБА_2
звернулася в суд із зазначеним позовом,
зазначала, що 12.08.2008 року між нею та
відповідачем КС «Буковина» було
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого її будинок та земельна ділянка
були передані у заставу КС «Буковина»
для забезпечення умов договору
кредитної лінії №001/2005, який було
укладено між ОСОБА_3 та КС «Буковина»
12.08.2008 року на суму 120000 грн. Про
існування вказаного іпотечного
договору вона дізналася 21.06.2011 року під
час винесення рішення Першотравневим
районним судом м.Чернівці про
стягнення з неї боргу, як з майнового
поручителя.

Посилаючись на те, що вона є
неписьменною, не могла прочитати умови
договору, із змістом якого її не було
ознайомлено, їй ніхто не роз'яснював
наслідки невиконання договору
кредитної лінії ОСОБА_3, у неї не було
жодного наміру та волі передати своє
майно в заставу і вона не
уповноважувала на підписання договору
іпотеки ОСОБА_6,цей договір порушує її
права та законні інтереси та
спрямований на позбавлення її права
власності, просила визнати договір
іпотеки, укладений 12.08.2008 року між нею
та КС «Буковина» не дійсним.

Під час розгляду позову в справу
вступив прокурор Сторожинецького
району для захисту інтересів позивача
ОСОБА_1, яка є особою похилого віку.
Прокурор вважає, що позовні вимоги
позивача є обґрунтованими та просив їх
задовільнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, та змінивши підстави для
визнання договору іпотеки недійсним,
пояснили, що знаходячись в
нотаріальній конторі при укладенні
договору ОСОБА_1 вважала, що фактично
між нею та ОСОБА_3 укладається договір
довічного утримання. Про укладення
такого договору позивач мала розмову з
ОСОБА_3 раніше, зважаючи на її похилий
вік, вона вимагала стороннього
догляду, а тому погодилася на те, щоб
майно перейшло у власність ОСОБА_3, а
остання здійснювала за нею догляд.
Оскільки позивач була введена в оману
при укладенні договору іпотеки,
вважають, що він повинен бути визнаний
недійсним.

Будучи допитаною в якості свідка
за її згодою ОСОБА_1 суду пояснила, що
ініціатором укладення договору
довічного утримання з ОСОБА_3 була вона,
оскільки вона запропонувала піти до
нотаріуса укласти такий договір. Саме
так вона пояснила нотаріусу, що хоче
передати своє майно ОСОБА_3, щоб остання
здійснювала за нею догляд. Договір вона
не підписувала і з його змістом не
знайома.

Третя особа ОСОБА_3 і вона ж,
допитана в якості свідка, суду
показала, що 12 серпня 2008 року вона
привела ОСОБА_1 в нотаріальну контору,
попередньо пояснивши їй, що вони йдуть
укладати договір довічного утримання.
Саме вона запропонувала позивачці
укласти договір довічного утримання і
піти до нотаріуса, оскільки на протязі
останніх десяти років фактично
здійснювала за нею догляд. ОСОБА_1
розмови з нотаріусом не мала та
знаходилася в коридорі нотаріальної
контори. Оскільки ОСОБА_1 є
неписьменною, договір замість неї
підписала її дочка ОСОБА_6 Всі
необхідні для посвідчення договору
документи подавала вона, а не ОСОБА_1
Вдома вона пояснила позивачці, що та
підписала договір довічного утримання.
Вона визнає, що ввела ОСОБА_1 в оману, а
тому просить позовні вимоги
задовільнити.

Третя особа приватний нотаріус
ОСОБА_4 суду пояснила, що нею
посвідчувався договір іпотеки від 12
серпня 2008 року в присутності ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та представника кредитної
спілки. В особистій бесіді з ОСОБА_1
вона пересвідчилась в тому, що та
розуміє зміст договору іпотеки, який
вона зачитала на слух і, попередила, що
вона своїм майном відповідатиме за
виконання зобов'язання ОСОБА_3 ОСОБА_1
запропонувала, щоб замість неї договір
підписала ОСОБА_6, повідомила, що вона
є вдовою, в шлюбі не перебуває і цю
заяву від її імені також підписала
ОСОБА_6 Мови про те, що ОСОБА_1 передає
свій будинок і землю ОСОБА_3,а остання
здійснюватиме за нею довічний догляд
не було. Вона не посвідчила б договір
іпотеки, якби бачила, що ОСОБА_1 не
розуміє, що вчиняє. Вважає позов
необґрунтованим. Також просить
застосувати строк позовної давності до
цих правовідносин.

Представник відповідача
Богуславський Є.С. позовні вимоги не
визнав, суду пояснив, що 12 серпня 2008
року ОСОБА_3 було укладено з кредитною
спілкою договір позики, за яким вона
отримала кредит в сумі 120000 грн. зі
строком повернення до 12 серпня 2018 року.
Майновим поручителем ОСОБА_3 -
іпотекодавцем була ОСОБА_1 З останньою
12 серпня 2008 року кредитна спілка уклала
договір іпотеки, який було посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_4, яка, як
вбачається з п.8.9 іпотечного договору,
зачитала його зміст вголос, роз'яснила
зміст та правові наслідки вчинення
іпотечного договору. Ніяких
застережень щодо укладення договору та
його підписання ОСОБА_6 позивач не
висловлювала. Представник вважає, що
саме з цієї дати 12 серпня 2008 року
обчислюється трьохрічний строк
позовної давності звернення позивача
до суду за захистом порушеного права,
який нею пропущено без поважних причин,
оскільки до суду звернулася 8 січня 2014
року. Просить застосувати строк
позовної давності та в позові
відмовити.

Суд знаходить, що в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 необхідно
відмовити за їх необґрунтованістю з
наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За обставинами даної
цивільної справи судом встановлено, що
12 серпня 2008 року ОСОБА_3 було укладено
з кредитною спілкою «Буковина» договір
позики, за яким вона отримала кредит в
сумі 120000 грн. зі строком повернення до 12
серпня 2018 року. Згідно договору
іпотеки від 12 серпня 2008 року,
укладеного між кредитною спілкою
«Буковина» та ОСОБА_1, від імені якої та
за її дорученням діяла ОСОБА_6,
іпотекодавцем для забезпечення
виконання зобов'язань позичальника в
повному обсязі щодо повернення кредиту
передано житловий будинок з надвірними
будівлями та земельну ділянку в
АДРЕСА_1. Договір іпотеки посвідчено
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Посилання позивача в
обґрунтування своїх вимог на ту
обставину, що вона дізналась про
існування оспорюваного договору
іпотеки тільки 21 червня 2011 року
заперечується змістом самого договору.
Як вбачається з п.8.9 іпотечного
договору, нотаріус зачитала його зміст
вголос, роз'яснила ОСОБА_1 зміст та
правові наслідки вчинення іпотечного
договору. Ці ж обставини в судовому
засіданні підтвердила приватний
нотаріус ОСОБА_4 Зі змісту угоди
випливає, що позивач знала про
існування іпотечного договору, який
підписала від її імені ОСОБА_6 за її
дорученням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач, як на докази посилається на
допит її та ОСОБА_3 в якості свідків,
зокрема про те, що ОСОБА_1, укладаючи
угоду мала на увазі укладення договору
довічного утримання з ОСОБА_3 і що
остання ввела позивача в оману,
фактично уклавши договір іпотеки, чим
порушила майнові права позивача.

Покази позивача ОСОБА_1 та третьої
особи ОСОБА_3, як свідків суд розцінює
критично і дає їм відповідну оцінку в
сукупності з іншими доказами та вважає
їх не об'єктивними, оскільки вони
суперечать іншим доказам - поясненням
третьої особи ОСОБА_4, п.8.9 Договору
іпотеки, заяві ОСОБА_1, підписаною від
її імені ОСОБА_6 від 12 серпня 2008 року,
якою вона підтвердила при укладанні
договору іпотеки, що майно, яке є
предметом іпотеки, не належить на праві
сумісної власності, оскільки вона є
вдовою. Крім того між показами ОСОБА_1
та ОСОБА_3, які допитувались судом в
якості свідків окремо існують
протиріччя, оскільки кожен із них
стверджував, що був ініціатором
укладення договору довічного
утримання 12 серпня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається,
що 19 лютого 2009 року приватним
нотаріусом ОСОБА_4 було вчинено
виконавчий напис, яким звернуто
стягнення на предмет іпотеки- житловий
будинок та земельну ділянку, належні
позивачу ОСОБА_1 Вказаний виконавчий
напис оспорювався в Першотравневому
районному суді м. Чернівці за позовом
ОСОБА_3, третьої сторони на стороні
позивача ОСОБА_1 про що свідчить копія
ухвали цього суду від 11 вересня 2009
року. З листа Шевченківського ВДВС
Чернівецького міського управління
юстиції від 9 серпня 2010 року
вбачається, що ОСОБА_1 попереджалася
про звернення стягнення на житловий
будинок та земельну ділянку з метою
погашення боргу ОСОБА_3 Отже, не
відповідають дійсності твердження
позивача про те, що вона дізналась про
укладення договору іпотеки тільки 21
червня 2011 року.

Суд вважає, що не є належним
доказом тверджень позивача про
відсутність наміру укласти договір
іпотеки наявність договору про
встановлення сервітуту та
попереднього договору з ОСОБА_7 від 5
лютого 2009 року, як такі, що суперечать
іншим перевіреним судом доказам.

Судом приймається до уваги і та
обставина, що позивач та третя особа
ОСОБА_3 не оспорювали договір іпотеки,
достовірно знаючи про його існування,
аж допоки рішенням Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 21 червня
2011 року було стягнуто з ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 на користь КС «Буковина» суму
заборгованості за кредитним договором.

Отже, на підставі досліджених доказів,
суд приходить до висновку, що
волевиявлення позивача ОСОБА_1, як
учасника правочину, щодо розпорядження
своїм майном, як предметом іпотеки,
було вільним і відповідало її волі,
оскільки вона її висловила, при
оформленні нотаріально посвідчене
договору іпотеки, що відповідає
вимогам ст.203 ч.3 ЦК України.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним

Позивачем та її представником в
судовому засіданні належним чином, у
відповідності до діючих норм ЦПК
України, не доведено, що ОСОБА_1 мала
намір укласти договір довічного
утримання з ОСОБА_3, а остання діяла
всупереч майнових інтересів позивача.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10 ч.3, 11 ч.1, 60, ЦПК
України, ст.ст.203 ч.3, 4, 204, 209 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до кредитної спілки «Буковина»,
третьої особи на стороні позивача без
самостійних вимог ОСОБА_3, третьої
особи без самостійних вимог приватного
нотаріуса Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору іпотеки
відмовити за їх необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Сторожинецький районний суд протягом
10-ти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10-ти днів з дня отримання
цього рішення.

СУДДЯ: