№ 245/548/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року. Старобешівський
районний суд Донецької області у
складі: головуючого - судді Дехти Р.В.,
при секретарі Іваницькій Л.Ю., за участю
позивачки ОСОБА_1, представника
відповідача Старевського В.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Старобешеве цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу
Держземагенства у Старобешівському
районі Донецької області про усунення
недоліків при виготовленні державного
акту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 04 березня 2014 року
звернулась до Старобешівського
районного суду з позовом до відділу
Держземагенства у Старобешівському
районі Донецької області про усунення
недоліків при виготовленні державного
акту, посилаючись на те, що отримала
спадщину від своєї матері ОСОБА_3 у
вигляді земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, які розташовані на
території Мар'янівської сільради. При
оформленні спадщини державним
нотаріусом були правильно вказані
кадастрові номери на земельні ділянки,
але відповідачем при виготовленні
державних актів на зазначені земельні
ділянки були помилково зазначені
кадастрові номери цих земельних
ділянок, через що позивачка не має
можливості зареєструвати своє право
власності та просила суд постановити
рішення, яким визнати за нею право
власності на земельні ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які розташовані на території
Мар'янівської сільради та отримані нею
у спадщину, кадастрові номери
:00:011:1096 площею 0,0827га, :00:011:1098
площею 0,4364га, :00:011:1097 площею 4,2812га.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала та просила його
задовольнити з підстав, викладених у
ньому.

Представник відповідача Старевський
В.А. у судовому засіданні проти
задоволення позову не заперечував,
просив суд позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст..11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, про що
також зазначено в п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Сторони по справі на пропозицію суду
надати додаткові докази по справі
зазначили, що клопотання про
витребування додаткових доказів,
надавання додаткових доказів відсутні.

Враховуючи викладене, суд оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, що відповідає ст. 212 ЦПК
України, вирішив розглянути справу на
підставі наявних у ній доказів.

В судовому засіданні судом
встановлено, що ОСОБА_1 отримала
спадщину від своєї матері - ОСОБА_3
другого квітня 2008 року (свідоцтво на
право на спадщину за законом серія ВКК
№ 112940) на земельні ділянки для ведення
товарного сільськогоспо дарського
виробництва, які розташовані на
території Мар'янівської сільради
Старобешівського району Донецької
області.

При оформлені спадщини державним
нотаріусом були правильно вказані
кадастрові номери на земельні ділянки:

площею 0,0827 га - кадастровий номер
00 011 1096;

площею 0,4364 га - кадастровий номер
00 011 1098;

площею 4,2812 га - кадастровий номер
00 011 1097.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем ? частки
майна. Другу частину успадкував брат
позивачки - ОСОБА_3 При оформлені його
частини спадкового майна, йому також
виготовлялись державні акти на
земельні ділянки, кадастрові номери
вказані в них вірні. Кадастрові номери
земельних ділянок були ще присвоєні в
державних актах, які належали їхній
матері - ОСОБА_3 та увійшли в склад
спадкового майна.

На підстві свідоцтва про право на
спадщину за законом були відповідачем
виготовлені та видані позивачці ОСОБА_1
Державні акти на право власності на
земельні ділянки:

площею 0,0827 га кадастровий номер 00
державний акт серія ЯИ №338998;

площею 0,4364 га кадастровий номер 00
державний акт серія ЯИ № 339000;

площею 4,2812 га кадастровий номер 00
державний акт серія ЯИ №338999.

При виготовленні державних актів на
земельні ділянки відповідачем
зроблені помилки.

Так кадастрові номери отримали
збільшення на три нулі кожний, чим була
порушена структура кадастрового
номеру земельної ділянки, затверджена
Порядком присвоювання кадастрового
номеру.

В даному випадку виготовлені
відповідачем Державні акти не
підтверджують права власності ОСОБА_1
на земельні ділянки, які отриманні в
спадщину. Дані помилки перешкоджають
реалізації законних прав та інтересів
ОСОБА_1 як власника.

Позивачка ОСОБА_1 отримала три витяги з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, в яких вказані вірні
існуючи кадастрові номери:

Витяг НВ№ 013 від 26.03.2013 року площа
земельної ділянки-4.2812 га кадастровий
номер :00:011:1097;

Витяг НВ № 013 від 03.10.2013 року площа
земельної ділянки 0,0827 га кадастровий
номер :00:011:1096

Витяг НВ№ 013 від 03.10.2013 року площа
земельної ділянки 0,4364 кадастровий
номер :00:011:1098.

27 березня 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до відповідача про усунення
недоліків у існуючих державних актах,
на що відповідач листом № 01-45-096 від
27.03.2013 року підтвердив, що кадастровий
номер у Державному акті має невірний
формат.

Листом № 01-45-736 від 02 квітня 2013 року
відповідач надав копію технічної
документації із землеустрою, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки позивачки ОСОБА_1

4 листопада 2013 року позивачка
звернулась до відповідача про усунення
недоліків, які він зробив при
виготовлені державних актів.

Листом від 25.11.2013 року № 01-17/2939
відповідач повідомив, що з 1 січня 2013
року посвідчення права власності на
земельну ділянку здійснюється без
оформлення державних актів.
«Інструкція про заповнення бланків
державних актів на право власності на
земельну ділянку і на право постійного
користування землею», затверджена
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів 22.06.2009 №325, яка
визначала також і порядок виправлення
технічних та орфографічних помилок у
державному акті. Ця інструкція
втратила свою чинність з набранням
чинності Законом України «Про
Державний земельний кадастр» від 07.07.2011
№ 3613-У1 та постанови Кабінету Міністрів
України від 17.10.2012 № 1051 «Про
затвердження порядку ведення
Державного земельного кадастру».

Відповідач не відмовляв позивачці у
проведенні оформлення права власності
на земельну ділянку відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у відділі
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Старобешівського РУЮ.

Позивачка звернулася до реєстраційної
служби відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно для
реєстрації права власності згідно
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень». Але розбіжність
в кадастрових номерах в державних
актах та Витягах з Державного
земельного кадастру на одні і ті самі
земельні ділянки робить неможливою
реєстрацію за позивачкою права
власності та отримання відповідних
документів.

Відтак позивачка ОСОБА_1 не може
скористуватися належним чином своєю
власністю.

Згідно ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном і він
реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу, а суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, ніж
встановлений цією статтею, що
встановлений договором або законом.

Враховуючи наданні суду докази суд
дістається висновку, що позовні вимоги
позивачки ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження та підлягають
задоволенню, як такі, що ґрунтуються на
законі.

На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК
України, керуючись ст.ст. 3, 10, 58, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відділу
Держземагенства у Старобешівському
районі Донецької області про усунення
недоліків при виготовленні державного
акту задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на земельні ділянки
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які розташовані на території
Мар'янівської сільської ради
Старобешівського району Донецької
області, кадастрові номери :00:011:1096
площею 0,0827га, :00:011:1098 площею 0,4364га,
:00:011:1097 площею 4,2812га.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення . Особи, які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення .

Суддя
Р.В. Дехта

28.04.2014