У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа - П'ята Донецька державна
нотаріальна контора, про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом недійсним, визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, визнання права
прийняття спадщини за законом, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 07 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа -
П'ята Донецька державна нотаріальна
контора, про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом недійсним,
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
визнання права прийняття спадщини за
законом.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_7 і він пропустив строк на
подання заяви про прийняття спадщини,
проте зазначений строк пропущений ним
із поважних причин, так як з 2005 року він
постійно проживає та працює в Іспанії
та приїжджає на Україну дуже рідко, при
цьому відповідач не повідомив його про
смерть батька.

В зв'язку з викладеним та посилаючись
на те, що 25 травня 2012 року П'ятою
Донецькою державною нотаріальною
конторою було видано ОСОБА_5
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_7,
позивач просив визначити йому
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, визнати свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане на ім'я ОСОБА_5 недійсним та
визнати за ним право прийняття
спадщини за законом.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 22 серпня 2013 року
позов задоволено частково. Визначено
ОСОБА_4 додатковий строк - два місяці
для подання заяви про прийняття
спадщини до П'ятої Донецької державної
нотаріальної контори з дня набрання
рішенням законної сили. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 38 грн 20 коп.
сплаченого судового збору.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 07 жовтня 2013 року рішення
місцевого суду в частині вирішення
вимог позову про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини скасовано та
ухвалено нове рішення в цій частині,
яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що ОСОБА_4 не навів
поважних причин пропуску
шестимісячного строку для прийняття
спадщини.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини із поважних причин, закон
гарантує йому право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку на подання такої
заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 - батько
позивача та відповідача, які є
спадкоємцями за законом першої черги.

ОСОБА_5 із додержанням передбаченого
законом строку подав до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини, а
ОСОБА_4 із такою заявою не звертався.

Крім того, встановлено, що позивач
тривалий час проживає за межами
України, а в період із жовтня 2011 року по
червень 2012 року не міг залишити країну
перебування - Іспанію, оскільки 27 липня
2011 року відносно нього порушено
кримінальне провадження та обрано міру
запобіжного заходу в вигляді підписки
про невиїзд і вилучено паспорт та лише
29 червня 2012 року відносно ОСОБА_4 було
постановлено виправдувальний вирок,
скасовано міру запобіжного заходу та
повернуто документи.

Встановивши, що на момент відкриття
спадщини та протягом шести місяців
після смерті батька позивач не мав
змоги подати заяву про
прийняття спадщини, суд першої
інстанції обґрунтовано та з
урахуванням вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України
виходив із того, що ОСОБА_4 з поважних
причин пропустив строк для подання
заяви про прийняття спадщини і
частково задовольнив позов.

При встановлені зазначених фактів
місцевим судом не було порушено норм
процесуального права, правильно
застосовано норми матеріального права.

Апеляційний суд помилково скасував
рішення суду першої інстанції, на
порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України
не навів достатніх мотивів, за якими
він вважає невірними висновки цього
суду, не встановив та не зазначив у
рішенні в чому полягає порушення судом
першої інстанції встановленого
порядку дослідження доказів або в
дослідженні яких доказів судом було
неправомірно відмовлено.

Згідно з вимогами ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 07 жовтня 2013 року скасувати,
а рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 22 серпня
2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко