Справа № 247/1698/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Торезький міський суд
Донецької області в складі:

головуючої-судді
Стріжакової Т.В.

при секретарі Ходун І.Б.

за участю позивача
ОСОБА_2

представника ВВД ФСС
Донцова Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Торезі справу за
позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Торезі
Донецької області про встановлення
факту проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до відповідача ВВД ФСС про
встановлення факту спільного
проживання однією сім'єю. Свої вимоги
мотивував тим, що з 25.04.1995 року він
знаходився в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 14.12.2013 року з його дружиною при
виконанні трудових обов'язків на
підприємстві TOB « K.C.B.- М» стався
нещасний випадок, ІНФОРМАЦІЯ_10 вона
померла в лікарні. 21.03.2014 року
складений акт розслідування нещасного
випадку на виробництві Н-1. З 1994 року по
день смерті дружини вони з нею
проживали за адресою АДРЕСА_2, але за
цією адресою спочатку зареєстрований
був тільки він, а після народження
доньки була зареєстрована і їх з
дружиною дитина. Дружина до укладення
між ними шлюбу мала квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
якій була зареєстрована. Від шлюбу вони
мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а
також з ними проживав син дружини від
першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Оскільки вони мали двох дітей, то з
метою збереження квартири за адресою:
АДРЕСА_1, дружина залишилася
зареєстрованою в ній. Їх сім'я з
чотирьох чоловік продовжувала
проживати разом за адресою: АДРЕСА_2,
вели спільне господарство, разом
купували меблі та інші необхідні речі
для проживання, мали спільний бюджет,
здійснювали побутовий ремонт дому,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, разом
виховували дітей. На день смерті
дружини він не працював, був
пенсіонером за віком. Поховання
дружини проводив він.

Відповідно до п.7 ст.34 ЗУ „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань України, які спричинили
втрату працездатності» від 23.09.1999 року
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання розмір
одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не менше п'ятирічного
заробітку потерпілого. Для цього
просить встановити факт його спільного
проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_2 по день її смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_10.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
дав пояснення, аналогічні викладеним у
позові, просив позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Донцов Р.В.
пояснив, що ВВД ФСС здійснює свої
обов'язки відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які призвели до втрати
працездатності» від 23.09.1999 року № 1105.
Відповідно до ст.33 вказаного Закону в
разі смерті потерпілого на отримання
щомісячних страхових виплат мають
право непрацездатні особи, які на день
смерті потерпілого знаходились на його
утриманні, або мали право на день
смерті на одержання від нього
утримання. Такими непрацездатними
особами є жінки, що досягли 55 років,
якщо вони ніде не працюють (п.2),
інваліди-члени сім'ї потерпілого на час
інвалідності (п.3), непрацездатні особи,
які не знаходилися на утриманні
померлого, але мають право на це (п.5).

Відповідно до п.7 ст.34 вказаного Закону
у разі смерті потерпілого внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання розмір одноразової
допомоги його сім'ї повинен бути не
меншим за п'ятирічну заробітну плату
потерпілого і, крім того, не меншим за
однорічний заробіток потерпілого на
кожну особу, яка перебувала на його
утриманні, а також на його дитину, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після смерті
потерпілого.

Отже під членом сім'ї треба розуміти
особу, що перебувала з потерпілим у
правовідносинах, природа яких
визначається кровними (родинними)
зв'язками або шлюбними відносинам,
постійним проживанням, веденням
спільного господарства.

Позивач звертався до відділенням Фонду
ССНВВ у м. Торезі з заявою для отримання
одноразової допомоги сім'ї, але йому
було в цьому відмовлено, оскільки вони
з дружиною були зареєстровані за
різними адресами, тому йому
рекомендовано встановити факт
спільного проживання однією сім'єю з
померлою ОСОБА_4 У теперішній час
оформлюються документи на виплату
дочці померлої ОСОБА_4 Оскільки позивач
та його померла дружина зареєстровані
за різними адресами, просив в
задоволення позовних вимог відмовити
повністю.

Вислухавши позивача, представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, судом фактично
встановлено, що позивач знаходився у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 25.04.1995
року, шлюб був зареєстрований
Торезьким відділом реєстрації актів
громадянського стану Донецької
області, актовий запис № 142, після
укладення шлюбу присвоєні прізвища:
ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (а.с.3). Від спільного
шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с.8).

У домовій книзі для прописки громадян,
які проживають в будинку АДРЕСА_2
зареєстрованими значаться: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6 з 11.08.1989 року, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з 27.07.2004 року (а.с.13-15).

Згідно з актом №1 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом від 20.03.2014
року, складеним по формі Н-1, на
підприємстві ТОВ "К.С.В.-М" з ОСОБА_4
стався нещасний випадок. Знаходячись
на лікуванні в реанімаційному
відділенні центральної міської
лікарні міста Тореза ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_10 о 6-45 год. від отриманих
травм померла (а.с.9-12)

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_10, актовий запис за
№ 1165 у віці 54 років (а.с.4).

Згідно з актом обстеження від 27.03.2014
року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, дійсно
спільно проживав з дружиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7, по день її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_2, вели
спільне господарство. Разом з ними
проживала їх дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.17).

ВВД ФСС листом від 14.04.2014 року позивачу
повідомив, що згідно ст.33 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне с рахування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року № 1105 у
випадку смерті потерпілого право на
отримання щомісячних страхових виплат
мають непрацездатні особи, які
знаходилися на утримання померлого або
на день його смерті мали право на
отримання від нього утримання. Такими
непрацездатними особами є жінки, які
досягли 55 років, чоловіки які, досягли 60
років, якщо вони не працюють (п.2 ст.33 ЗУ).
Оскільки ОСОБА_2 з дружиною проживали
не однією сім'єю та на момент її смерті
були прописані за різними адресами,
тому право на страхові виплати
(одноразову допомогу) по втраті
годувальника він не має (а.с.16).

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона
проживає по сусідству із сім'єю ОСОБА_2,
вони тривалий час дружили сім'ями.
ОСОБА_4 жила з позивачем та дочкою
ОСОБА_5, їх діти дружили, вони разом
святкували свята. ОСОБА_4 була
зареєстрована за іншою адресою, а
проживала разом з чоловіком по АДРЕСА_2,
квартиру не продавала та не
виписувалася з нею, оскільки хотіла
залишили її своєму сину від першого
шлюбу. Ця квартира була в непридатному
для проживання стані: вікна розбиті,
ванна відсутня. Вони завжди проживали
разом, у них були спільні гроші, вели
спільний бюджет, разом ходили на ринок,
магазин, святкували свята, разом роботи
ремонт, купували меблі, вони проживали
однією сім'єю.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона
проживає по сусідству із сім'єю ОСОБА_2
з 1994 року, ОСОБА_2 разом з дружиною весь
час проживали в будинку №? 97, жили
однією сім'ю, вели спільний бюджет,
разом робили покупки, обробляли огород.
ОСОБА_4 працювала і кожний день рано
уходила на роботу, увечері поверталася
додому у будиноу АДРЕСА_2. Вони її
називали ОСОБА_7 на свій манер.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що вона
є дочкою позивача та померлої ОСОБА_4,
її батьки весь час з моменту укладення
шлюбу проживали разом однією сім'єю по
АДРЕСА_2, вели спільне господарство,
мали спільний бюджет, який складався із
заробітної плати матері та батька, а
потім із заробітної плати матері та
пенсії батька; вони завжди разом робили
покупки, купували меблі, телевізор,
робили ремонт.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті.

Відповідно до ст.11 ч.3 ЗУ "Про охорону
праці" від 14.10.1992р. у разі смерті
потерпілого розмір одноразової
допомоги повинен бути не менше
п'ятирічного заробітку працівника на
його сім'ю, крім того, не менше річного
заробітку на кожного утриманця
померлого.

Відповідно до ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року №1105-ХІУ
з 01.04.2001 року виплати у відшкодування
шкоди проводить Фонд соціального
страхування.

Відповідно ч.1 ст.21 Закону №1105-ХІУ у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку:
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я на виробництві або в разі його
смерті, виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, страхові
виплати, у тому числі одноразову
допомогу у разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого (п.1).

Відповідно до п.7 ст.34 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і
тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку
з навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших причин не проживають
спільно.

Під „членом сім'ї" розуміється особа,
що перебувала з потерпілим у
правовідносинах, природа яких
визначається кровними (родинними)
зв'язками або шлюбними відносинами,
постійним проживанням, веденням
спільного господарства.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Судом встановлено на підставі
досліджених письмових доказів та
пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_5, що заявник ОСОБА_2 зі своєю
дружиною ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_10, постійно з моменту
укладення шлюбу з 1995 року проживали
разом однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2.
14.12.2013 року, знаходячись на роботі
підприємстві ТОВ "К.С.В.-М" з ОСОБА_4
стався нещасний випадок, який згідно
акту № 1 від 20.03.2014 року визнаний
випадком на виробництві, ІНФОРМАЦІЯ_10
ОСОБА_4 померла, встановлено, що мається
причинний зв'язок між її смертю та
нещасним випадком на виробництві, тому
члени її сім'ї мають право на
відшкодування шкоди, завданою її
смертю.

Позивач з дружиною пов'язані сімейними
вузами, мав з нею поки вона була жива,
загальний бюджет, вели спільне
господарство, бюджет, вони жили в
одному будинку, заявник піклувався про
дружину, вони разом харчувалися, робили
ремонт, придбавали меблі, інші речі.
Після її смерті він її поховав.

Таким чином, у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт проживання
однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2
заявника ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 у зв'язку з
нещасним випадком, що стався з нею на
виробництві, у період з 1995 року по день
смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_10.

Встановлення даного факту позивачу
необхідно для отримання одноразової
допомоги як члена сім'ї потерпілого.
Відповідач не навів підстав та
доказів, які б спростували даний факт,
його заперечення не обґрунтовані та
спростовуються дослідженими у
судовому засіданні доказами. Іншим
способом встановити цей факт
неможливо. Тому вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.3,10,15,60,79,197,209,212,214,
215,223,234,235,256,259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити факт сумісного проживання
однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_10, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_11, у період з 1995 року
до смерті останньої.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Т.В. СТРІЖАКОВА