Єдиний унікальний номер 249/968/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3936/2014
Головуючий в I інстанції Карабаза Н.Ф.
Суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Шахтарського
міськрайонного суду від 20 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Донецькоблгаз» про
перерахунок плати за природний газ,
визнання відмови в перерахунку
незаконною, зобов'язання провести
перерахунок оплати за газ та суму
перерахунку включити в авансову оплату
за спожитий газ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» про перерахунок плати
за природний газ, визнання відмови в
перерахунку незаконною, зобов'язання
провести перерахунок оплати за газ та
суму перерахунку включити в авансову
оплату за спожитий газ. Свої вимоги
обґрунтував тим, що він мешкає за
адресою АДРЕСА_1. 20 січня 2014 року
позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок оплати за газ за
6 місяців, так як фактично за зазначеною
адресою проживають 2 чоловіка, а
прописано 5 осіб, відсутні члени родини
мешкають та працюють в Росії, на що
отримав відмову. Вважає дії
відповідача незаконними, оскільки
відповідач відмовив йому в перерахунку
за спожитий газ, відмовляючись
зафіксувати факт відсутності мешкання
членів сім'ї наймача та проводить
нарахування на мешканців, що тимчасово
не проживають. Просив визнати відмову в
перерахунку оплати за газ незаконною,
зобов'язати провести перерахунок
оплати за газ за друге півріччя 2013 р. та
суму перерахунку включити в авансову
оплату за спожитий газ за перше
півріччя 2014 р.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду від 20 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ПАТ по газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» про перерахунок плати
за природний газ, визнання відмови в
перерахунку незаконною, зобов'язання
провести перерахунок оплати за газ та
суму перерахунку включити в авансову
оплату за спожитий газ відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позов в повному
обсязі. В обґрунтування скарги
зазначає, що як споживач послуг ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» має право на
перерахунок оплати спожитих послуг за
кількістю фактично проживаючих за
вищезазначеною адресою осіб.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином листом і телефонограмою №1559,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 25 квітня 2014 року (а.с.66), відповідно
до телеграми просив розглянути справу
у його відсутність (а.с. 67), що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

В судове засідання апеляційного суду
представник ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Донецькоблгаз» не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
листом і телефонограмою №1558,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 25 квітня 2014 року (а.с.65), відповідно
до листа просили розглянути справу у
відсутність їх представника (а.с. 69), що
не перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
судом не встановлено порушень прав
ОСОБА_1 як споживача. Дії відповідача
щодо відмови в перерахунку плати за
природний газ, на підставі наданого ним
акту, є законними та обґрунтованими,
такими що відповідають діючому
законодавству, а тому відсутні
підстави щодо зобов'язання провести
перерахунок оплати за газ та суму
перерахунку включити в авансову оплату
за спожитий газ, так як позивачем не
надано доказів на обґрунтування свого
позову.

З таким висновком суду в оскаржуваній
його частині можна погодитися.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній його частині зазначеним
вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно паспорта серії НОМЕР_1, виданого
12.12.1997 року ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Шахтарського
управління по газопостачанню та
газифікації №60 від 03.02.2014 року позивачу
на його заяву від 20.01.2014 року щодо
нарахування за спожитий природний газ
за адресою: АДРЕСА_1 було повідомлено,
що нарахування за спожитий природний
газ проводиться за кількістю
зареєстрованих осіб, на підставі
відомостей про рух мешканців, які
надаються Шахтарському управлінню по
газопостачанню та газифікації
житлово-комунальними підприємствами
міста, а наданий акт обстеження
житлових умов б/н від 17.01.2014 року не може
бути підставою для внесення змін в
програму нарахувань за спожитий
природний газ. Зміни можливі при умові
зняття з реєстрації осіб, які не
мешкають за даною адресою, або наданні
документів, що є підставою для внесення
змін (належно оформлений та укладений
договір оренди жилого приміщення, або
документи, що підтверджують факт
проживання зазначених осіб за іншою
адресою, видані житлово-комунальним
підприємством, в межах обслуговування
якого вони зареєстровані, довідки з
іншого місця перебування (роботи,
лікування, навчання, довгострокової
командировки, видані організаціями та
підприємствами та засвідчені належним
чином). До підтверджуючих документів
необхідно надати довідку про склад
сім»ї. Для оплати послуг
газоспоживання за фактичним
споживанням природного газу
Шахтарське управління по
газопостачанню та газифікації
рекомендувало позивачу встановити
побутовий лічильник газу.

Відповідно до довідки №86 від 13.02.2013
року, яка видана ОСББ «Топаз» ОСОБА_1,
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, та
має склад сім'ї: дружина ОСОБА_2, син
ОСОБА_3, донька ОСОБА_4, онука ОСОБА_5,
всього 5 осіб, син ОСОБА_6 виписаний
22.05.2000 року.

Згідно акту б/н від 17.01.2014 року
обстеження житлових умов за адресою:
АДРЕСА_1 комісією в складі голови ОСМД
Осиченко А.Г. та членів ОСМД «Топаз»
квартири АДРЕСА_2, квартири АДРЕСА_3
(конкретне прізвище та ім'я по батькові
в акті не зазначено) склали акт
обстеження житлових умов ОСОБА_1 та
встановили в квартирі АДРЕСА_1 (місто не
зазначено) зареєстровані: ОСОБА_1 -
власник, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3 - син,
ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_5 - онука. З 2013 року
(дата та місяць не зазначено) ОСОБА_3 за
даною адресою не проживає. З 2010 року
(дата та місяць не зазначено) ОСОБА_4 за
даною адресою не проживає ( працює та
мешкає в м. Москва Росія). З 2010 року (дата
та місяць не зазначено) ОСОБА_5 за даною
адресою не мешкає і знаходиться з
матір'ю ОСОБА_4, на підставі чого
зроблені такі висновки в акті не
зазначено.

Суд першої інстанції прийшов до
правильних висновків, що між сторонами
виникли правовідносини у сфері надання
житлово-комунальних послуг, зокрема
послуг з постачання природного газу, що
регулюються загальними нормами
Цивільного кодексу України, що
регулюють договірні відносини,
Житловим кодексом України, Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі - Закон), Правилами
надання населенню послуг з
газопостачання, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
№ 2246 від 9 грудня 1999 року (далі -
Правила), Правилами користування
приміщеннями житлових будинків,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 року №
45.

Так, відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідносини в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до частини 1 ст. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» порядок
надання житлово-комунальних послуг, їх
якісні та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Згідно ст. 20 вказаного закону споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом (п.5
ч.3).

Зокрема, обов'язком споживача також є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовки та укладання зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотриманням умов його виконання.

Згідно ст. 32 вказаного закону плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
КМУ.

Розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Згідно із п.6 ч.1 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач має право на несплату
вартості житлово-комунальних послуг за
період тимчасової відсутності
споживача та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні.

Відповідно до п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
власник та наймач (орендар) квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно п.18 Правил розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Згідно п.20 Правил плата за надані
послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний
оплачувати послуги в установлені
договором строки.

Відповідно до п.29 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999
року №2246 (в редакції Постанови КМУ від
14.04.2004 року №476) споживач зобов'язаний
укласти договір в письмовій формі.

Договір про надання послуг з
газопостачання №4520 від 01.10.2007 року,
укладений між Шахтарським управлінням
по газопостачанню і газифікації та
ОСОБА_6, який є споживачем послуг з
постачання природного газу, мешкає за
адресою АДРЕСА_1, а не з ОСОБА_1.

З наданих документів вбачається, що
позивач не укладав з відповідачем
договір про надання послуг з
газопостачання природного газу,
договір укладено з його сином, який
знятий з реєстрації за даною адресою.

На підставі ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
непередбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Сама по собі відсутність письмового
договору між сторонами не може бути
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості за фактично надані
послуги з газопостачання.

Доводи позивача щодо відсутності
обов'язку осіб, які зареєстровані за
вищезазначеною адресою але фактично
там не проживають, оплачувати послуги
через їх не проживання в квартирі, яка є
об'єктом споживання послуг з
газопостачання, суд не приймає до
уваги, оскільки зазначені особи є
наймачами квартири, зареєстровані за
зазначеною адресою та зобов'язані
сплачувати за комунальні послуги.
Доказів щодо втрати ними права
користування квартирою або сплати за
користування їм послуг за іншою
адресою, а також щодо звернень до
позивача з заявами про не проживання в
квартирі, заявами щодо не нарахування
або перерахунок плати за
теплопостачання через їх відсутність
за місцем мешкання, суду не надано. При
цьому, відповідно до вимог Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11 грудня 2003 р. місце
проживання та місце перебування, в тому
числі і тимчасове повинно бути
зареєстроване належним чином.

Інших доказів в обґрунтування
апеляційної скарги позивачем не
надано, а тому у апеляційного суду не
має підстав для переоцінки доказів,
яким дана судом першої інстанції
належна правова оцінка у відповідності
до норм матеріального і процесуального
права, що відповідає положенням статті
303 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи, доказам,
що надані сторонами, дана належна
оцінка. Спір вирішено на підставі
наданих сторонами доказів у
відповідності із нормами
матеріального та процесуального
законодавства, а тому, апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду від 20 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Судді: