П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року

м. Київ

Судова палата у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого Яреми А.Г.,
суддів:Григор'євої Л.І.,Охрімчук
Л.І.,Сеніна Ю.Л., Гуменюка В.І.,Патрюка
М.В.,Сімоненко В.М., - Лященко
Н.П.,Романюка Я.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_10 до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лан" про розірвання
договору оренди землі та зобов'язання
повернути земельну ділянку за заявою
ОСОБА_10 про перегляд рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_10 звернулася до
суду із зазначеною позовною заявою,
посилаючись на те, що 1 березня 2007 року
нею та сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю "Лан" (далі -
СТОВ "Лан" укладено договір оренди
належної їй земельної ділянки площею
1,7101 га, яка розташована на території
Пиківської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області.

Посилаючись на те, що з 28 лютого 2009 року
відповідач не здійснює господарської
діяльності, а земельна ділянка
безпідставно використовується
товариством з обмеженою
відповідальністю "Лан-Агро" (далі - ТОВ
"Лан-Агро", ОСОБА_10 просила розірвати
вказаний договір оренди та зобов'язати
СТОВ "Лан" повернути їй земельну
ділянку.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 17 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 17 червня 2013 року, позов ОСОБА_10
задоволено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року
зазначені рішення суду першої та
ухвалу суду апеляційної інстанцій
скасовано й ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову ОСОБА_10
відмовлено.

У заяві ОСОБА_10 про перегляд рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року порушується
питання про скасування ухваленого
судом рішення й прийняття нового
судового рішення, яким позов
задовольнити, з підстав, передбачених
пунктом 1 частини першої статті 355
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України), -
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
статей 8, 25 та 32 Закону України від
6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду
землі" (далі - Закон України "Про
оренду землі", статей 651, 774, 783
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення ОСОБА_10 посилається
на ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 березня 2013 року у справі за
позовом до СТОВ "Лан" про розірвання
договору оренди землі та зобов'язання
повернути земельну ділянку.

Постановляючи ухвалу від 29 березня 2013
року, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів першої та
апеляційної інстанцій про задоволення
позову, які виходили з того, що СТОВ
"Лан" припинило використання земельної
ділянки за цільовим призначенням
згідно зі спірним договором оренди,
передавши право користування
земельною ділянкою іншій юридичній
особі, а саме ТОВ "Лан-Агро", що
підтверджується договором "Про
виконання робіт, надання послуг".
Орендна плата позивачу сплачується не
орендарем СТОВ "Лан", а ТОВ
"Лан-Агро". Умови спірного договору
оренди землі за взаємною згодою сторін
не змінювались. Викладене свідчить про
приховану передачу СТОВ "Лан" належної
позивачу земельної ділянки в
суборенду, що є істотним порушенням
умов договору оренди та відповідно до
вимог статей 8, 25 та 32 Закону України
"Про оренду землі", статей 651, 774 ЦК
України є підставою для його
розірвання.

У справі, яка переглядається, суд
касаційної інстанції, ухвалюючи
рішення від 23 жовтня 2013 року, не
встановив згідно зі статтею 32 Закону
України "Про оренду землі" підстав для
розірвання договору оренди землі у
зв'язку з невиконанням орендарем
обов'язків, передбачених частиною
другою статті 25 цього Закону, і виходив,
зокрема, з того, що суди попередніх
інстанцій дійшли помилкового висновку
про наявність прихованої передачі
відповідачем належної позивачці
земельної ділянки в суборенду ТОВ
"Лан-Агро" за відсутності укладеного
договору суборенди. Крім того, умови
укладеного між сторонами договору
оренди землі не зобов'язують
відповідача самостійно обробляти
спірну земельну ділянку та не містять
прямої заборони її обробітку іншими
особами. Положення про самостійне
господарювання на землі відповідно до
частини першої статті 25 Закону України
"Про оренду землі" є правом орендаря
земельної ділянки, а не його обов'язком.

Отже, існує неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи заявниці, Судова
палата у цивільних справах Верховного
Суду України вважає, що заява підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

У справі, яка переглядається, судами
встановлено, що 1 березня 2007 року СТОВ
"Лан" і ОСОБА_10 уклали договір оренди
належної останній земельної ділянки
площею 1,7101 га, яка розташована на
території Пиківської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області.

30 липня 2007 року договір оренди
зареєстрований Калинівським районним
відділом Вінницької регіональної
філії державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах".

Відповідно до пунктів 1, 9, 36 зазначеного
договору орендар приймає у строкове
платне користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
орендна плата вноситься орендарем,
зміна умов договору оренди
здійснюється в письмовій формі за
взаємною згодою сторін.

Починаючи з березня 2009 року, належну
ОСОБА_10 земельну ділянку орендар СТОВ
"Лан" самостійно не обробляв, а
обробітком цієї земельної ділянки
займалося ТОВ "Лан-Агро", що
підтверджується договором "Про
виконання робіт, надання послуг",
укладений 11 лютого 2009 року СТОВ
"Лан" і ТОВ "Лан-Агро". Орендну плату
позивачці сплачувало ТОВ
"Лан-Агро", а не орендар СТОВ "Лан".

Зміна умов договору оренди землі в
письмовій формі за взаємною згодою
сторін не проводилась.

З квітня 2009 року СТОВ "Лан" припинило
господарську діяльність, оскільки
статистичну звітність, яка б свідчила
про сільськогосподарську діяльність,
товариство до відповідних органів не
подавало, як не подавало і розрахунків
сум страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до частини другої статті 792
ЦК України відносини щодо найму
(оренди) земельної ділянки регулюються
законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України "Про оренду землі".

Орендар земельної ділянки має право
самостійно господарювати на землі з
дотриманням умов договору оренди землі
(частина перша статті 25 Закону України
"Про оренду землі", а орендодавець
відповідно до частини першої статті 24
цього Закону має право вимагати від
орендаря безпосереднього використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням згідно з договором оренди
та своєчасного внесення орендної
плати.

Таким чином, залучення третіх осіб до
обробітку землі та сплати орендної
плати орендодавцю з припиненням
орендарем господарської діяльності з
безпосереднього цільового
використання орендованої земельної
ділянки виходить за межі діяльності,
яку може здійснювати орендар без
погодження з орендодавцем.

За змістом частини першої статті 32
Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених статтями 24 і 25 цього
Закону та умовами договору.

Оскільки з березня 2009 року СТОВ "Лан"
господарської діяльності із цільового
використання орендованої земельної
ділянки не здійснювало, ця земельна
ділянка оброблялась іншою юридичною
особою (ТОВ "Лан-Агро", яка й сплачувала
орендодавцю орендну плату за спірним
договором, СТОВ "Лан" передало земельну
ділянку в користування ТОВ "Лан-Агро"
без згоди на те орендодавця, суд
касаційної інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
порушення СТОВ "Лан" прав орендодавця,
визначених Законом України "Про оренду
землі" та договором оренди землі.

Саме до цього зводяться правові
висновки, викладені судом касаційної
інстанції в ухвалі колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 березня 2013 року, яка
надана ОСОБА_10 як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень.

Таким чином, Судова палата у цивільних
справах Верховного Суду України
встановила, що рішення суду касаційної
інстанції у справі, яка переглядається
з підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК України, -
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, є
незаконним.

За таких обставин відповідно до пункту
1 частини першої статті 355 і частин
першої та другої статті 360-4 ЦПК України
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

Керуючись пунктом 1 частини першої
статті 355, пунктом 1 частини першої
статті 360-3, частинами першою та другою
статті 360-4 ЦПК України, Судова палата у
цивільних справах Верховного Суду
України

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_10 про перегляд судового
рішення задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова Верховного Суду України є
остаточною і може бути оскаржена
тільки на підставі, встановленій
пунктом 2 частини першої статті 355
Цивільного процесуального кодексу
України.

Головуючий Судді Верховного Суду
України:А.Г. Ярема

Л.І. Григор'єва В.І. Гуменюк Н.П.
Лященко Л.І. Охрімчук М.В. Патрюк Я.М.
Романюк Ю.Л. Сенін В.М. Сімоненко