Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/401/14-ц

29 квітня 2014 року
смт. Богородчани

Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Гутича
П.Ф.

з участю секретаря
Соловей Л.П.

позивачки
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Богородчани справу за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1.

Позовна заява мотивована тим, що її
мати - ОСОБА_5 є власником зазначеного
житлового будинку. Як член сім'ї
власника, вона має право користуватись
житлом, оскільки в ньому раніше
проживала разом з малолітнім сином і
там зареєстрована.

Відповідач, що проживає з матір'ю в
незареєстрованому шлюбі, чинить
перешкоди в користуванні будинком, не
допускає на подвір'я та в житло. Тому
вона змушена проживати у своїх родичів
в смт.Солотвин.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов
підтримала та пояснила, що вона має
ключ від будинку. Однак відповідач не
дозволяє їй користуватися коридором, в
якому можна обладнати кухню. Тому не
має можливості разом з сином проживати
в нормальних умовах.

Відповідач позов не визнав та пояснив,
що спірний будинок є спільною сумісною
власністю його та ОСОБА_5 Ухвалою
Богородчанського районного суду
визнано мирову угоду, укладену між
ними, згідно з якою ОСОБА_5
зобов'язалась протягом року сплатити
йому 8000 доларів США компенсації за
належну йому частку, а він - виселитись
з будинку після отримання грошової
компенсації.

Свої зобов'язання ОСОБА_5 не виконала,
тому він продовжує проживати в будинку.
Перешкод у користуванні житлом
позивачці не чинить. Він живе в одній
кімнаті, а позивачка з матір'ю - в двох
інших. Обидві мають ключі від будинку,
так що в будь-який час можуть там
проживати. Чому ОСОБА_2 живе у родичів в
смт.Солотвин, йому не відомо.

Заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що
ухвалою Богородчанського районного
суду від 14 лютого 2013 року визнано
мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 - матір'ю позивачки, згідно
з якою остання зобов'язувалась
протягом року сплатити ОСОБА_3 грошову
компенсацію за належну йому частку
житлового будинку АДРЕСА_1, що є
спільною сумісною власністю, а він -
виселитись при отриманні компенсації.
На даний час умови мирової угоди
сторонами не виконано.

Отже ОСОБА_3 проживає в спірному
будинку на законних підставах.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
надання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивачкою не представлено суду
доказів, які б достовірно свідчили про
вчинення відповідачем дій, що
перешкоджають їй користуватись
житловим будинком.

На переконання суду, представлена
позивачкою копія заяви ОСОБА_5 на ім'я
начальника Богородчанського РВ УМВС
України від 28 лютого 2014 року про те, що
ОСОБА_3 обзивав її нецензурними
словами, штовхав і погрожував, не є
доказом чинення ним перешкод у
користуванні житлом.

В судовому засіданні позивачка не
заперечувала, що має ключ від будинку і
має доступ до кімнат, які, по
домовленості між сторонами, надані їй в
користування.

На переконання суду, порушень
житлового права з боку ОСОБА_3 відносно
позивачки не допущено.

На підставі ст.9, 156 ЖК України,
керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд

р і ш и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий