Справа № 201/1193/14-ц
пр. № 2/201/759/2014
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК
України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
Жовтневий районний
суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Галічого В.М.

При секретарі - Баштаненко І.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Дніпропетровська міська рада, про
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 р. позивач звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська із зазначеним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог послався на те, що він мешкає у
домоволодінні АДРЕСА_1, яке було
побудоване у 1950 році його попередніми
власниками. У 1980 р. в дане домоволодіння
переїхала по обміну родичі позивача,
дядько ОСОБА_3 та тітка ОСОБА_2, які
провели його реконструкцію та
ремонтно-відновлювальні роботи. На
момент будівництва даного
домоволодіння, введення його до
експлуатації не потребувалося, у
зв'язку з чим на сьогоднішній день воно
не зареєстровано в Єдиному реєстрі
прав власності на нерухоме майно.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, а ОСОБА_2 у
грудні 2009 р. змінила місце проживання.
Позивач зазначає, що на даний час він є
єдиним хто зареєстрований та проживає
АДРЕСА_1. З моменту будівництва по
сьогоднішній день спірне
домоволодіння складається з житлового
будинку літ. А-1, загальною площею 40,7
кв.м., житловою площею 14,2 кв.м. та
вбиральні літ. Б. Проте, у зв'язку з тим,
що виникла необхідність в оформлені
документів на спірне домоволодіння,
позивач змушений звернутися до суду за
захистом своїх прав. На підставі
викладеного просить суд визнати за ним
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку літ. А-1, загальною площею 40, 7
кв.м., житловою площею 14,2 кв.м. та
вбиральні літ. Б.

Представник позивача надала суду
заяву, в якій зазначила, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі, на
задоволені позову наполягає та просить
розгляд справи провести без її участі
(а.с. 51).

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про день та час його
проведення повідомлялася належним
чином, (а.с.52 )про причини неявки суд не
повідомила, що є підставою для розгляду
справи за її відсутності у заочному
порядку.

Представник третьої особи
Дніпропетровської міської ради до суду
не з'явився, надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності на
підставі матеріалів, що є у справі (а.с.
46).

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що спірне
домоволодіння АДРЕСА_1 було зведене у
1950 р., з 1980 р. перебувало у користуванні
родичів позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а з
2009 р. перебуває у користуванні позивача
ОСОБА_1, втім право власності на нього
не оформлювалося та не реєструвалося.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с. 5).

Розпорядженням Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради від 07.12.2009 р. №
185-р про затвердження протоколу № 13 від
24.11.2009 р. комісії по контролю за
виконанням Правил реєстрації фізичних
осіб за місцем проживання,
зареєстровано місце проживання
АДРЕСА_1 основного наймача ОСОБА_2 та її
племінника ОСОБА_1 (а.с. 17, 18).

Як вбачається з технічного паспорту
спірного домоволодіння виготовленого
станом на 25.11.2013 р., воно складається з
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 40,7 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м.
та вбиральні літ. Б (а.с. 11-14).

Відповідно до звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
житлового будинку (літ. А-1),
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
виготовленого ПП «ДАН», експертом
ОСОБА_4, кваліфікаційний сертифікат
серії НОМЕР_1 від 22.02.2013 р., встановлено
його відповідність вимогам надійності
безпечної експлуатації і можливість
його безпечної експлуатації (а.с. 22-39).

Аналізуючи фактичні обставини справи,
суд приходить до наступного.

Так, згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила,
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору, є власником цієї
речі. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 332 ЦК України переробкою є
використання однієї речі (матеріалу), в
результаті чого створюється нова річ.
Особа, яка виготовила, (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затверджено проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

З урахуванням положень зазначених
норм, суд вважає за можливе позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання права
власності - задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати у справі підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 328, 331, 332, 376, 392 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, що складається
з житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 40,7 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м.
та вбиральні літ. Б.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,
60 грн. судового збору.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення у загальному апеляційному
порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, що може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
ним копії рішення. Без попереднього
подання такої заяви заочне рішення
оскарженню відповідачем в
апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви
про перегляд заочного рішення, воно
може бути оскаржене відповідачем у
загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.М. Галічий