Справа №618/133/14-ц
Провадження №2/618/50/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Дворічанський
районний суд Харківської області в
складі: головуючого - судді Рябоконь
Є.А., з участю секретаря - Кучеренко О.І.,
представника позивача за дорученням -
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Дворічна
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Тавільжанської сільської ради
Дворічанського району Харківської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок разом з
надвірними будівлями в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Тавільжанської сільської ради
Дворічанського району Харківської
області ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом на житловий будинок разом з
надвірними будівлями, розташований в
АДРЕСА_1, забудовником якого був його
покійний батько ОСОБА_4, після смерті
якого в порядку спадкування став
належати на праві приватної власності
його померлій ІНФОРМАЦІЯ_2. матері
ОСОБА_5, який він на сьогоднішній день,
як спадкоємець за заповітом після її
смерті, не може прийняти як спадщину і
зареєструвати в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно через
відсутність правоустановчих
документів.

Представник позивача за дорученням в
судовому засіданні повністю
підтримала позовні вимоги і просила їх
задовольнити.

Представник відповідача -
Тавільжанський сільський голова
Тритяк М.І. позовні вимоги визнав у
повному обсязі, у поданій до суду заяві
просив слухати справу у його
відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав у повному обсязі, не заперечував
проти задоволення позовних вимог.

Судом встановлені слідуючі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно повторного свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 23.08.1961 р.,
батьками позивача є ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду від 21.12.1990 р., ОСОБА_4 - батько
позивача був власником житлового
будинку АДРЕСА_1.

Згідно актового запису про смерть № 24
від 01 квітня 1993 року батько позивача
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті спадкоємцями за
законом були його дружина ОСОБА_5 (запис
акта про одруження № 22 від 17.08.1961 р.) та
сини ОСОБА_3 і ОСОБА_2, згідно довідки
Тавільжанської сільської ради від
17.03.2014 р. № 02-29/207.

Згідно з записами погосподарської
книги № 4 особовий рахунок НОМЕР_2 за 2001
- 2005 р. р. Тавільжанської сільської ради,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, була головою
домогосподарства, розташованого в
АДРЕСА_1 зафіксованого в технічному
паспорті КП "Дворічанське БТІ" будинку
разом з надвірними будівлями, а саме:
житлового будинку А, веранди а, тамбуру
а3, ганку а4, навісу а5, літньої кухні Б,
прибудови до літньої кухні б, погрібу
б1, сараю В, сараю Г, сараю Д, сараю Е,
убиральні Ж, воріт з хвірткою № 1,
забору № 2.

Таким чином, батьку позивача ОСОБА_4 та
матері ОСОБА_5 належав на праві
приватної власності вказаний житловий
будинок разом з надвірними будівлями.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від
28 лютого 2003 року, мати позивача - ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 11.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від
27.03.2000 року за реєстровим № 135,
посвідчений секретарем Тавільжанської
сільської ради Дворічанського району
Харківської області, яким заповідала
все своє майно, де б воно не знаходилося
та з чого б воно не складалося, а також
все те, що буде їй належати на день її
смерті та на що вона по закону матиме
право - ОСОБА_3, позивачу по справі.

Згідно заповіту від 20.11.2000 року за
реєстровим № 309, посвідченого
секретарем Тавільжанської сільської
ради Дворічанського району
Харківської області, ОСОБА_5 заповіла
належний їй на праві особистої
власності сертифікат на земельну
частку (пай) ОСОБА_2 - відповідачу по
справі, який в держнотконторі отримав
відповідне свідоцтво про право на
спадщину за заповітом.

Крім того, після смерті батьків
позивача залишилось спадкове майно:
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Право власності на зазначений вище
житловий будинок з надвірними
будівлями не було зареєстроване за
померлою матір»ю позивача в Єдиному
державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, правовстановлюючий
документ на житловий будинок з
надвірними будівлями не видався,
оскільки Закон, який існував до 01 січня
2004 року, не передбачав державної
реєстрації права власності. Право
власності на житловий будинок
підтверджував запис в погосподарській
книзі виконкому сільської ради в
особовому рахунку.

Відповідно до Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
радах народних депутатів, затверджених
ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 1125, а саме
пункту 40, в якому вказано, що в
погосподарській книзі в розділі 1У
„Споруди, які є особистою власністю
господарства" записуються дані про
житловий будинок, назви інших будівель,
рік їх збудування, та характеристика
будинку, споруд, підстави виникнення
права власності, вид права власності.

Згідно постанови Дворічанської
державної нотаріальної контори
Харківської області від 06 грудня 2013
року про відмову у вчиненні
нотаріальних дій, ОСОБА_3 було
відмовлено у вчиненні нотаріальних
дій, а саме у видачі свідоцтва про право
на спадщину після смерті його матері
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в
зв»язку з тим, що відсутній
правовстановлюючий документ на
житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім»я
померлої.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка
передбачає, що права і свободи людини і
громадянина захищаються судом, містить
загальну норму, яка означає право
кожного звернутися до суду, якщо його
права чи свободи порушені чи
порушуються, створені чи створюються
перешкоди для їх реалізації чи мають
місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону,
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

При розв"язанні даного спору,
враховуючи, що спірні цивільні
правовідносини, пов"язані з набуттям
ОСОБА_3 права власності на зазначений
житловий будинок, виникли до 1 січня 2004
р., згідно вимог Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, який
набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд
застосовує норми ЦК України від 18.07.1963
р. А до спірних цивільних
правовідносин, пов"язаних зі
спадкуванням вказаного житлового
будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, який
набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід
застосовувати правила книги шостої
Цивільного кодексу України, оскільки
спадщина, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції
1963 р.), право власності - це врегульовані
законом суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження майном. Однією із форм
власності - є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК).

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті,
відносини власності регулюються
Законом України "Про власність", цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ст. 13 Закону України "Про
власність" (в редакції 1991 р.), чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, одним із об"єктів
приватної власності є житловий
будинок.

Згідно з записами погосподарської
книги № 4 особовий рахунок НОМЕР_2 за 2001
- 2005 р. р. Тавільжанської сільської ради,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, була головою
домогосподарства,

розташованого в АДРЕСА_1

Таким чином, належність на праві
приватної власності житлового будинку
з надвірними будівлями, розташованого
за вищевказаною адресою,
підтверджується випискою з особового
рахунку НОМЕР_2 погосподарської книги
Тавільжанської сільської ради
Дворічанського району Харківської
області, технічним паспортом на
житловий будинок з надвірними
будівлями від 16 серпня 2013 року,
виготовленим КП „Дворічанське бюро
технічної інвентаризації ".

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи законом має право
прийняти спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Позивач скористався зазначеним
правом, але постановою державного
нотаріуса Дворічанської
держнотконтори від 06 грудня 2013 року №
1198/02-31 йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті матері у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючого
документу на ім"я померлої.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті, в
зв"язку з чим в даний час неможливо
внести відомості до Державного реєстру
прав щодо вказаного житлового будинку,
належного батькові позивача, що дало б
можливість йому отримати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом після
його смерті в нотаріальній конторі.

Враховуючи викладене і відсутність
іншого способу відновлення порушеного
права, позивач обґрунтовано звернувся
з позовом до суду за захистом
порушеного права шляхом визнання за
ним права власності на житловий
будинок разом з надвірними будівлями в
порядку спадкування в судовому
порядку.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Таким чином, згідно ст. 1216 ЦК України, з
дня відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_5 право власності на зазначене
домоволодіння перейшло до позивача.

Згідно з записами з погосподарської
книги № 5 особовий рахунок НОМЕР_4
Тавільжанської сільської ради
Дворічанського району Харківської
області, ОСОБА_3 є головою
домогосподарства АДРЕСА_1.

Визнання відповідачами пред'явленого
позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, суд ухвалює рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 55, 64 Конституції
України, ст. ст. 16, 25, 392, 1216, 1217, 1218, 1233, 1268,
1297 ЦК України (в редакції 2004 р.), ст. 86 ЦК
України (в редакції 1963 р.), ст. 13 Закону
України "Про власність" (в редакції 1991
р.), ст. ст. 10, 11, 15, 60, 174, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
зафіксовані в технічному паспорті КП
"Дворічанське БТІ" будинок разом з
надвірними будівлями, а саме: житловий
будинок А, веранду а, тамбур а3, ганок а4,
навіс а5, літню кухню Б, прибудову до
літньої кухні б, погріб б1, сарай В,
сарай Г, сарай Д, сарай Е, убиральню Ж,
ворота з хвірткою № 1, забор № 2, за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за заповітом після смерті матері
ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Дворічанський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є. А.
Рябоконь