У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Собіни І.М.,
Шеремет А.М.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2
на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 13 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Кредобанк» про визнання кредитного
договору недійсним.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 13 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи, представник ОСОБА_1,
ОСОБА_2 подала на нього апеляційну
скаргу.

В обґрунтування скарги вказує, що
судом першої інстанції не враховано те,
що жоден пункт оскаржуваного
кредитного договору не містить
детального розпису загальної вартості
кредиту для ОСОБА_1, що спростовує
висновок суду про наявність у
кредитному договорі №200-07 від 08.08.2007
року всіх необхідних згідно до
законодавства істотних умов.

Судом першої інстанції не
враховано і того факту, що позивачу не
було надано вичерпної та достовірної
інформації щодо процентної ставки за
кредитом під час укладення кредитного
договору і це не було спростовано
відповідачем жодними належними
доказами.

Посилаючись на викладені
обставини, просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позов ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
08.08.2007 року між сторонами був укладений
кредитний договір №200-07, за умовами
якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі
12000,00 доларів США на термін до 07.08.2017
року і зобов'язувалась повернути
кредит і сплатити проценти.

Пунктом 3.2 кредитного договору
сторони узгодили, що за користування
кредитом Позичальник сплачує Банку
проценти річні у розмірі, що
визначається як ставка LIBOR 6м збільшена
на 6%. Розмір процентів за кредитом
змінюється кожні 6 місяців у конкретно
визначені дати - 15 червня та 15 грудня
кожного року, протягом усього строку
дії цього Договору. На день укладення
цього договору LIBOR 6м - 5,4%. Порядок
повернення кредиту визначений у п.4.1
кредитного договору.

Згідно п.9.8. кредитного договору,
шляхом підписання цього договору
позичальник підтверджує, що
ознайомився з умовами кредитування,
тарифами банку та загальною вартістю
кредиту.

Відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання даного
кредитного договору недійсним, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що договір укладено у порядку
визначеному цивільним законодавством
України, умови договору були узгоджені
сторонами.

На підтвердження такого
висновку в рішенні наведені відповідні
мотиви та докази з якими погоджується і
колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до вимог статті 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити Цивільному Кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямованим на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умовами, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. За кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
не погоджується з доводами апелянта
про те, що банк не надав повну
інформацію про умови кредитного
договору, а також про те, що кредитний
договір суперечить Закону України «Про
захист прав споживачів» та укладений
внаслідок обману, оскільки апелянт
самостійно, без примусу підписала
спірний кредитний договір, чим
погодилася з усіма умовами,
зазначеними в ньому.

Колегія судів вважає безпідставними і
посилання в апеляційній скарзі про те,
що кредитний договір не відповідає
вимогам статей 230 Цивільного кодексу
України, а тому відповідно до статті 203
ЦК України є недійсним, оскільки вони
не підтверджені жодними доказами
всупереч ст.60 ЦПК України.

Таким чином, доводи апелянта, які
викладені в його апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду, з якими
погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував дійсні обставини по
справі, дав належну оцінку зібраним
доказам і постановив рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 313-315 ЦПК України
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її
представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 13 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційної
інстанції в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П.
Ковалевич

Судді:

І.М.Собіна

А.М.Шеремет