АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2940/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/178/14
Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.
Доповідач Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.,

суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.,

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ФІДОБАНК» на рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
22 листопада 2013
року у справі за позовом ПАТ
«Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк» про
розірвання кредитного договору -,

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство «Ерсте
Банк» (правонаступник «ПАТ
Фідокомбанк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
кредитним договором, збільшивши
позовні вимоги просили достроково
стягнути солідарно з відповідачів на
користь Банку заборгованість за
кредитним договором від 15.05.2008 року, яка
утворилася станом на 09.08.2013 року в сумі 8
757,06 доларів США, з яких: - прострочена
заборгованість по сплаті відсотків за
фактичне користування кредитом - 3 977,22
доларів США. - пеня, нарахована за
порушення строків повернення кредиту -
2 277,63 доларів США., - пеня, нарахована за
порушення строків сплати відсотків - 2
502,21 доларів США та судові витрати по
211,81 грн. з кожного відповідача.

Позов обгрунтували тим, 15 травня 2008
року між ним та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 014/3731/5/15303, згідно з
якого останній отримав кредит на
придбання автомобіля у розмірі 28 725
доларів США зі сплатою 11,5 % річних
строком погашення до 14 травня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладені окремі
договори поруки. Позичальник належним
чином зобов'язання не виконував.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 вересня 2011 року стягнуто
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитом, що
утворилася станом на 23 листопада 2010
року - 24 278 доларів США 23 центи, що
еквівалентно 192 713 грн. 31 коп.

Після ухвалення судового рішення
ОСОБА_1 продовжував користуватися
кредитними коштами, проте умови
договору не виконував, внаслідок чого
станом на 09.08.2013 року утворилася
заборгованість за кредитом перед
банком у сумі 8757 доларів США 06 центів
(що в перерахунку на гривню за курсом
НБУ станом на 09.08.2013 р. (1 долар США = 7,993
грн. ) становить 69995,18 грн.).

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним
позовом, у якому просив розірвати
кредитний договір від 15 травня 2008 року
з 01 січня 2010 року, обґрунтовуючи свою
вимогу зміною банком у односторонньому
порядку істотних умов договору шляхом
закриття рахунків, визначених у
кредитному договорі для зарахування
позичальником коштів на погашення
кредиту.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 22 листопада 2013
року в задоволенні збільшених
позовних вимог ПАТ «Фідобанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором відмовлено за
безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ
«Фідобанк» про розірвання кредитного
договору - задоволено.

Кредитний договір між ПАТ «Ерте
Банк» (ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_1, №
014/3731/5/15303 від 15.05.2008 року -
розірвано з 14.12.2011 року.

Стягнуто з ПАТ «Фідобанк» на
користь Держави судовий збір у сумі
299,40 грн..

З рішенням суду не погодилося ПАТ
«ФІДОБАНК» та подав апеляційну скаргу
в якій просив скасувати рішення
районного суду, ухваливши нове рішення,
яким позовні вимоги банку за первісним
позовом задовольнити в повному обсязі,
достроково солідарно стягнути з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором від 15.05.2008 року в
сумі 8757 доларів США 06 центів, в
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.05.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» та
ОСОБА_1 укладений кредитний договір №
014/3731/5/15303, згідно з яким останній
отримав кредит на придбання автомобіля
у розмірі 28 725 доларів США зі сплатою 11,5
% річних строком погашення до 14.05.2015
року. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
ОСОБА_3 укладені окремі договори
поруки.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16.09.2011 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 14.12.2011 року, стягнуто солідарно з:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Ерсте Банк» заборгованість за
кредитним договором № 014/3731/5/15303, що
утворилася станом на 23.11.2010 року в
розмірі 24 278,23 доларів США, що є
еквівалентом 192 713,31 грн.

Постановою старшого держвиконавця
ВДВС Полтавського районного
управління юстиції від 20.02.2012 року
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-5409, виданим 27.01.2012
року Солом'янським районним судом м.
Києва на підставі вказаного рішення.

Постановою держвиконавця ВДВС
Полтавського районного управління
юстиції від 26.06.2012 року виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа закінчено у зв'язку з
виконанням у повному обсязі згідно з
платіжним дорученням від 20.06.2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 червня 2013 року
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 11 грудня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 17 січня 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 338 ЦПК України, висновки і
мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Як вбачається з розрахунку
заборгованість за відсотками
позивачем розрахована до 09.08.2013 року, а
пеня за прострочену заборгованість
за кредитом - до 16.06.2012 року, за
прострочену заборгованість по
відсоткам - до 11.04.2013 року.

Збільшення позовних вимог відбулося за
рахунок донарахування пені за
прострочену заборгованість по
відсоткам за період з 21.09.2012 року по
11.04.2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16.09.2011 року внаслідок
дострокового стягнення суми кредиту
змінився термін дії договору.

Визначити, чи відповідає нарахування
пені за порушення строків повернення
кредиту вимогам ч. 3 ст. 653 ЦК України не
представляється можливим, оскільки на
неодноразову вимогу суду надати
відповідний розрахунок
заборгованості, в тому числі за період
з 23.11.2010 року по 14.12.2011 року, представник
позивача зазначив, що це є технічно
неможливо.

Оскільки, в порушення вимог ст.10, 60 ЦПК
України позивачем не надано належних
доказів на підтвердження своїх вимог,
суд першої інстанції вірно відмовив в
задоволенні позову про стягнення
заборгованості.

Проте, з висновком суду першої
інстанції, щодо задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ
«Фідобанк» про розірвання кредитного
договору, колегія суддів погодитись не
може.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив
розірвати кредитний договір з підстав
зміни істотних умов договору шляхом
зміни рахунків в односторонньому
порядку, проте виходячи з системного
аналізу норм чинного законодавства,
істотними умовам кредитного договору є
предмет (грошові кошти), сума, строк їх
повернення та розмір процентів, таким
чином, зміна лише рахунку для погашення
кредиту, про що позичальник був
належним чином повідомлений, не може
бути підставою для розірвання договору
кредиту.

В порушення вимог ст. ст. 11, 31 ЦПК
України суд першої інстанції
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про
розірвання кредитного договору, з
інших підстав, ніж вказано в позові, що
є порушенням вимог процесуального
права, оскільки підстави предявлення
позову визначає позивач.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 22 листопада 2013
року необхідно скасувати в частині
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк» про
розірвання кредитного договору. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1
- відмовити. В іншій частині рішення
районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3,4 ст.309
ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ФІДОБАНК» -
задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від
22 листопада 2013 року - скасувати в
частині задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ
«Фідобанк» про розірвання кредитного
договору.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ПУАТ «Фідобанк» - відмовити.

В іншій частині рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
22 листопада 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
Т.В. Одринська

Судді: /підписи/
О.А. Лобов

В.М. Триголов

копія

вірно:___________________________________________