АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/486/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Цибра Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. УХВАЛА
26 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Захарова А. Ф. , Скіць М. І. при
секретаріРибасюк О.С. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 25 вересня
2013 року по справі за позовом ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и л а :

14 серпня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що ПАТ КБ «Приватбанк» з однієї
сторони та ОСОБА_6 з іншої сторони
уклали кредитний договір від 24 січня
2007 року № СSJ0SE00002172, відповідно до якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 6000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24 %
річних нарік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідачка
порушила умови кредитного договору і в
строк, обумовлений договором
заборгованість не погасила, в зв'язку з
чим станом на 19 липня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
становить 23806 грн. 87 коп., позивач просив
стягнути з відповідачки вищезазначену
заборгованість.

Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 25 вересня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
с. Красенівка Чорнобаївського району,
непрацюючої, іден.номер НОМЕР_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитом в сумі 17038 грн. 56 коп. та судові
витрати в сумі 238 грн. 07 коп., всього 17276
грн. 63 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням,
відповідач ОСОБА_6 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, ухвалення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з'ясуванням судом обставин,
що мають значення для справи, просить
скасувати рішення Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
25 вересня 2013 року та ухвалити нове, яким
у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
що з'явились, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що зобов'язання повинні
виконуватись належним чином та в строк
і на умовах, визначених в договорі,
проте відповідачем неправомірними
діями, що полягають у порушенні умов
договору щодо своєчасності сплати
кредитної заборгованості, порушив
право власності позивача володіти,
користуватися та розпоряджатися
належними йому грошовими коштами.
Порушене право підлягає захисту на
підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом
стягнення заборгованості на користь
позивача.

Разом з тим, суд першої інстанції
прийшов до висновку що розмір
неустойки, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК
України, може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішень
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 24 січня 2007 року
між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було
укладено кредитно-заставний договір №
СSJ0SE00002172, згідно якого ОСОБА_6 отримала
кредит на суму 6000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24 % річних нарік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Позивач послався на неналежне
виконання ОСОБА_6 умов вказаного
договору, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка складається із
заборгованості по тілу кредиту у сумі
3127,20 грн.; заборгованості по процентах
за користування кредитом у сумі 10781,36
грн. та пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 9898,31
грн.

На підтвердження невиконання
відповідачкою своїх вимог щодо
погашення кредитної заборгованості
позивачем надано розрахунок
заборгованості за договором станом на
19 липня 2013 року (а.с.4-6).

Згідно зі статтею 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За зазначених обставин, суд першої
інстанції вірно встановивши факти і
відповідні їм правовідносини,
постановив правильне рішення,
стягнувши з відповідача на користь
позивача заборгованість по тілу
кредиту у сумі 3127,20 грн. та
заборгованості по процентах за
користування кредитом у сумі 10781,36 грн.

Судами також встановлено, що згідно
п.п. 4.1. кредитного договору при
порушенні позичальником будь-якого
зобов'язання, що передбачені п.п. 3.2.2.,
3.2.3. даного договору, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню у
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1,00 гривні за
кожний день прострочки.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції, задовольняючи позов
частково, правомірно стягнув з
відповідача пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язання за кредитним
договором у сумі 3130 грн. виходячи з
того, що на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Доводи апелянта про те, що позивач при
зверненні до суду пропустив трирічний
строк позовної давності, оскільки
кредитний договір був укладений
сторонами 21 січня 2007 року терміном на 2
роки, то строк його дії закінчився 21
січня 2009 року, а позивач звернувся до
суду 14 серпня 2013 року, колегія суддів
вважає безпідставними виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання, перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Останній платіж з погашення кредиту
відповідачка здійснила 29 липня 2010 року,
що підтверджено розрахунком
заборгованості ОСОБА_6 за договором №
СSJ0SE00002172 від 24 січня 2007 року (а.с. 4-6),
після чого перестала виконувати
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту та зі сплати процентів за
користування кредитом

Правова позиція викладена в правовому
висновку ВСУ у справі № 6-116 цс 13 вказує,
що відповідно до ст. 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що строк позовної давності
позивачем не пропущений, оскільки,
строк позовної давності звернення ПАТ
КБ «Приватбанк» за захистом своїх
порушених прав до суду розпочався саме
26 серпня 2010 року і закінчився 26 серпня
2013 року, а позов, згідно штампу вхідної
кореспонденції № 5831 на позовній заяві
(а.с. 2), поданий позивачем 14 серпня 2013
року.

Крім того, відповідно до положень ч.ч. 3,
4 ст. 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, проте відповідач, в
порушення вищевказаних вимог, до суду
першої інстанції такої заяви не
подавала, а в судовому засіданні
позовні вимоги визнала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про
неправильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а судом повно та всебічно перевірені
надані сторонами докази, дана їм
належна оцінка у рішенні, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а судове рішення
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 25 вересня
2013 року по справі за позовом ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :