Справа № 509/5227/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Овідіополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом, в якому зазначив, що
відповідно до нотаріально
посвідченого договору 21.11.2009 р. позичив
ОСОБА_2 гроші у сумі 1358300 гривень, які
відповідачка зобов'язалась повернути
до 21.11.2012 р. Для забезпечення виконання
грошових зобов'язань між ним та
відповідачкою був укладений договір
іпотеки, за яким остання передала йому
в іпотеку нерухоме майно у виді
виробничих та невиробничих будівель
під літерами «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е»,
«Ж», «З» - загальною площею 3546,2 кв.м, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Оскільки ОСОБА_2 зобов'язань за
договором позики не виконала, її борг
становить 1358300 грн., позивач з
урахуванням уточнень до позову просив
звернути стягнення на предмет іпотеки,
шляхом визнання за ним права власності
на виробничі та невиробничі будівлі
під літерами «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е»,
«Ж», «З» - загальною площею 3546,2 кв.м,
вартістю 1134000 грн., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, зняти обтяження у
вигляді заборони відчуження цього
майна та стягнути з відповідачки
судові витрати. (а.с. 45-48)

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав.

Відповідачка позов не визнала,
посилаючись, що він необґрунтований і
вона не ухилялась від передачі
предмета іпотеки у власність позивачу.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази у
справі, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2009
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено
нотаріально посвідчений договір
позики, за умовами якого ОСОБА_2
отримала від позивача грошові кошти у
сумі 1358300 грн. із кінцевим терміном
погашення боргу 21 листопада 2012 року. (а.
с. 10)

З метою забезпечення виконання
договору позики 21 листопада 2009 року між
сторонами укладено іпотечний договір,
за умовами якого ОСОБА_2 передала в
іпотеку позивачу належне їй на праві
власності нерухоме майно у виді
виробничих та невиробничих будівель
під літерами «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е»,
«Ж», «З» - загальною площею 3546,2 кв.м, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 5-9)

Своїх зобов'язань за договором позики
ОСОБА_2 взагалі не виконала, внаслідок
чого її борг перед позивачем за цим
договором становить 1358300 грн.

Частиною другою статті 16 ЦК України
передбачено, що одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
судом може бути визнання права, в тому
числі права власності на майно. Суд
також може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33
Закону України "Про іпотеку" звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36
Закону України "Про іпотеку" договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору,
за своїми правовими наслідками, може
передбачати передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання в порядку, встановленому
статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до частини першої статті
37 Закону України "Про іпотеку"
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з положень частини другої
статті 16 ЦК України, частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України "Про іпотеку"
не виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань за рішенням суду, оскільки
цими нормами передбачено задоволення
вимог іпотекодержателя шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 39 постанови від
30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснив, що з
урахуванням положень частини третьої
статті 33, статті 36, частини першої
статті 37 Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. У зв'язку з
наведеним суди мають виходити з того,
що з урахуванням цим норм права не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки в такий
спосіб і набуття іпотекодержателем
права власності на нього за рішенням
суду, оскільки цими нормами
передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі частини
другої статті 16 ЦК має право вимагати
застосування його судом.

Пунктом 12 договору іпотеки від 21
листопада 2009 року визначено, що
іпотекодержатель за своїм вибором
звертає стягнення на предмет іпотеки в
один із перерахованих у цьому пункті
способів, у тому числі шляхом передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
забезпечених іпотекою зобов'язань. (а.
с. 8 зв.)

При визначенні вартості предмета
іпотеки суд виходить із складеного
17.06.2013 р. суб'єктом оціночної діяльності
консалтинговою фірмою «Коммерсант -
Консалт» звіту, відповідно до якого
ринкова вартість цього майна
становить 1134000 грн. (а.с. 50-91)

Будь-яких доказів на спростування
зазначеного звіту суб'єкта оціночної
діяльності і того, що ринкова вартість
спірного майна є більшою ніж зазначено
у звіті відповідачка суду не надала та
клопотання щодо призначення
відповідної експертизи не заявила.

В угоді про намір щодо задоволення
вимог іпотекодержателя в позасудовому
порядку шляхом передачі йому в порядку
погашення боргу предмета іпотеки
відповідачка погодилась, що вартість
предмета іпотеки не перевищує розмір
заборгованості за договором позики від
21.11.2009 р. 1358300 грн. (а.с. 15)

Не приймає до уваги суд заперечення
відповідачки в тій частині, що вона не
ухилялась від передачі позивачу в
рахунок погашення боргу за договором
позики предмета іпотеки, тому, що за час
розгляду справи судом з 20.11.2013 р. ніяких
дій щодо реалізації цього наміру, у
випадку його наявності, відповідачка
не вчинила. Більш того, відповідачка
пред'явила позов до позивача про
визнання недійсним, укладеного між нею
та ОСОБА_1 22.11.2012 р. в простій письмовій
формі договору про намір задовольнити
в позасудовому порядку вимоги
іпотекодержателя шляхом передачі йому
в рахунок погашення боргу за договором
позики у розмірі 1358300 грн. предмета
іпотеки, що на думку суду свідчить про
відсутність у ОСОБА_2 такого наміру.
(а.с. 15, 130)

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати у
виді сплати судового збору 3441 грн. (а.с.
1)

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,218 ЦПК
України, ст. ст. 33,36,37 Закону України
«Про іпотеку», ст. ст. 16, 526 ЦК України, п.
39 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звернути стягнення на предмет ітопеки
за Іпотечним договором від 21 листопада
2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованим в реєстрі за №401, в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за договором позики від 21
листопада 2009 року у розмірі 1 358 300 (один
мільйон триста п'ятдесят вісім тисяч
триста) гривень шляхом визнання права
власності за ОСОБА_1 на виробничі та
невиробничі будівлі під літерами «А»,
«Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З» -
загальною площею 3546,2 кв.м, вартістю 1134000
грн., які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

Зняти обтяження у вигляді заборони
відчуження об'єктів нерухомого майна
нерухомого майна у виді виробничих та
невиробничих будівель під літерами
«А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З» -
загальною площею 3546,2 кв.м, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
накладене 21 листопада 2009 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 у
зв'язку з посвідченням іпотечного
договору від 21 листопада 2009 року,
зареєстрованого в реєстрі за №402, і
вилучити запис з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна №9270452, та вилучити запис з
Державного реєстру іпотек №9270457.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 3441 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Овідіопольський районний суд протягом
10 днів з дня його оголошення.

Суддя: В. М. Курочка