інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/459/14 Категорія: 8 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

пр-ка позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_1,

пр-ка відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Управління державної міграційної
служби України у Волинській області,
про визнання особи такою, що втратила
право користування чужим майном за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 04 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 04 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що
втратила право користування житловим
будинком з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 та земельною
ділянкою для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибною ділянкою) площею 0,103 га в
с.Липини Луцького району Волинської
області.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить скасувати це рішення суду та
ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом першої інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_1, втративши на
підставі рішення Луцького
міськрайонного суду від 23.05.2012 року
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 та на присадибну земельну
ділянку площею 0,103 га в с.Липини
Луцького району Волинської області,
втратила право користування цим
майном.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.319 ч.1, 321 ч.1, 391 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони, перебуваючи у шлюбі, набули
право спільної сумісної власності на
певне майно, в тому числі і на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1 та на присадибну
земельну ділянку площею 0,103 га в
с.Липини Луцького району Волинської
області.

Після розірвання шлюбу сторони у
судовому порядку провели поділ майна,
належного їм на праві спільної
сумісної власності.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 23.05.2012 року у власність ОСОБА_1
виділено спірні житловий будинок та
присадибну земельну ділянку. У
власність ОСОБА_1 виділено інше майно
та стягнуто з ОСОБА_1 грошову
компенсацію у розмірі 193059 грн. за
належну їй частку у праві власності на
будинок та земельну ділянку. Вказане
судове рішення набрало законної сили
09.10.2013 року (а.с.9-17, 21).

Покликання апелянта на ту обставину, що
поділ майна не впливає на її житлові
права, а саме на право проживання в
спірному будинку, що стверджується
судовим рішенням про її вселення - не
заслуговують на увагу з наступних
підстав.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 04.07.2013 року встановлено, що ОСОБА_1
підлягає вселенню у спірний житловий
будинок саме як співвласник цього
будинку (станом на дату ухвалення
рішення), а не як член власника або
колишній член власника цього будинку. І
це судове рішення набрало законної
сили 19.09.2013 року, тобто до набрання
законної сили судовим рішенням, яким
ОСОБА_1 була позбавлена свого права
власності на житловий будинок (а.с.18-20).

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Отримавши грошову компенсацію за
частку у праві власності на спірний
будинок і земельну ділянку, ОСОБА_1
позбавила себе права власності на це
майно, в тому числі і на таку складову
частину права власності, як
користування цим майном.

Враховуючи наведене, при розгляді
даної справи суд першої інстанції
вірно встановив, що між сторонами
виникли правовідносини між власником
та колишнім власником житла і
земельної ділянки та прийшов до
вірного висновку, що втрата права
користування спірним майном є
наслідком припинення права власності
на це майно у ОСОБА_1, як колишнього
власника цього майна.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 04 лютого 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді