Єдиний унікальний номер 258/845/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3558/2014
Головуючий в 1 інстанції: Юр'єва Т.І.
Доповідач: Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Мальованого Ю.М.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: орган опіки і
піклування - служба у справах дітей
Кіровського РВК м. Донецька, про
визначення місця проживання дитини, та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: орган опіки і піклування -
служба у справах дітей Кіровського РВК
м. Донецька, про визначення місця
проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 березня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини задоволено.
Визначено місцем проживання дитини
ОСОБА_5, за матір'ю - ОСОБА_6 за адресою
АДРЕСА_2. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення
місця проживання дитини відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що судом першої інстанції
було ухвалено незаконне та
необґрунтоване рішення на користь
ОСОБА_2, яке підлягає скасуванню,
оскільки повністю суперечить
інтересам неповнолітньої дитини
ОСОБА_5. Просив рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 18
березня 2014 року скасувати, та ухвалити
нове, яким задовольнити його зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_2

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5
та його представник доводи апеляційної
скарги підтримали та просили її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник у
судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечували та
просили її відхилити.

Представник третьої особи: органу
опіки і піклування Кіровського РВК м.
Донецька у судовому засіданні проти
доводів апеляційної скарги
заперечували та просили залишити
рішення суду першої інстанції без змін
як таке, що відповідає інтересам
дитини.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення суду є, в тому числі:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 15.09.2000 року по 24.07.2013 року подружжя
Майер знаходились у зареєстрованому
шлюбі. Шлюб між ними розірваний
рішенням Ворошиловського райсуду м.
Донецька від 24.07.2013 року. Від шлюбу
подружжя Майер мають сина - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час розірвання шлюбу питання щодо
мешкання дитини сторонами не
вирішувалось, дитина залишилась
проживати з матір'ю і проживали вони за
адресою АДРЕСА_2.

Рішенням Ворошиловського райсуду м.
Донецька від 23.12.2013 року з відповідача
на користь позивачки на утримання сина
стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини
з усіх видів заробітку (доходу)
відповідача щомісячно. Дане рішення
Донецьким апеляційним судом залишено
без змін.

Рішенням Виконавчого комітету
Кіровської районної у м. Донецьку ради
№ 350 від 27.11.2013 року було визначено
місце проживання малолітньої дитини
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_7

Дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав з
матір'ю за адресою АДРЕСА_2. Згідно акту
обстеження умов проживання від 23.10.2013
року, в родині ОСОБА_2 створені всі
умови для всебічного розвитку,
утримання на виховання малолітньої
дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В серпні 2013 року відповідач ОСОБА_1
самовільно забрав сина від матері. За
місцем своєї реєстрації за адресою
АДРЕСА_3 він з сином не проживали, в
зв'язку з ремонтом даної квартири, що
підтверджується актом обстеження умов
проживання, вони проживали у родичів.
Останнє місце проживання відповідача з
сином зазначене за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що в
наслідок неприязливих відносин між
колишніми подружжя, страждає малолітня
дитина. Дійсно, з серпня 2013 року
малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає з батьком за адресою АДРЕСА_1.
Батько дитини приділяє увагу до сина,
піклується за ним. він слідкує за його
станом здоров'я, його фізичним та
духовним розвитком, але його поведінка
до матері їх сина є не припустимою. В
матеріалах справи є достатні дані, які
свідчать про неправомірну поведінку
відповідача до позивачки. У квітні 2013
року відповідач відштовхував ОСОБА_2,
яка прийшла за сином за адресою
АДРЕСА_3, в наслідок чого вона впала на
підлогу та отримала тілесні
ушкодження. Дитина в цей час знаходився
у квартирі і плакав. З серпня 2013 року
відповідач не дозволяє матері бачитись
та спілкуватись з сином. Коли ОСОБА_2 у
січні 2014 року прийшла у дитсадок, де
знаходився їх син, щоб побачитись з ним,
то відповідач заперечував проти
побачення, викликав своїх родичів, та
був вчинений скандал, викликали
міліцію. Він не надав матері
поспілкуватися з сином.

Відповідно до ст. 161 СК України - якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до висновку органу опіки га
піклування Кіровської районної ради м.
Донецька, враховуючи ставлення батьків
до виховання дитини, вік дитини, а також
рішення комісії з питань захисту прав
дитини, орган опіки та піклування
вважає за доцільне, визначити місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з
матір'ю.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Наведені сторонами докази ніяким чином
не свідчать про те, що хто б то не було з
батьків дитини ухиляється від
виконання батьківських обов'язків чи
виконує їх не добросовісно.

Відповідно до приписів до ч.2 ст. 161 СК
України, орган опіки та піклування або
суд не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що сторонами не
надано доказів того, що хтось із них
зловживає спиртними напоями або
наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини. Кожна із сторін має
самостійні доходи.

У відповідності до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав
правильну правову оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку що підстав для
визначення місця проживання дитини з
батьком не має, оскільки суду не надано
доказів, як і підстав передбачених ст.
161 ч,2 СК України, які б унеможливлювали
проживання дитини з матір'ю, до того ж
таке рішення суд прийняв також
виходячи з висновку органу опіки та
піклування. Висновки суду ґрунтуються
на матеріалах справи та відповідають
вимогам закону.

Згідно з принципом 6 Декларації з прав
дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 року, малолітня дитина не
повинна, крім випадків, коли є виключні
обставини, бути розлучена зі своєю
матір'ю. Використання цього принципу
судом є цілком законним за відповідає
загально європейським цінностям, дії
якого розповсюджуються на всі
розвинені держави. Доводи апелянта
щодо неможливості застосовувати ці
норми в України є необґрунтованими та
не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів, які
були досліджені судом першої
інстанції, проте переконливих доказів,
які б спростовували висновки суду,
апелянтом не надано.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України
апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 18 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: