АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22- ц/796/4514/2014
Головуючий в 1-й ін.. - Марфіна Н.В.
Доповідач - Слободянюк
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

головуючого - судді Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В.,

при секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 08 лютого 2014
року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті
особи: Орган опіки та піклування
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про усунення перешкод щодо
участі у вихованні дитини та
визначення способу участі батька у
вихованні дитини та у спілкуванні із
нею, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, в подальшому уточнивши
свої позовні вимоги, до ОСОБА_2 про
усунення перешкод щодо участі у
вихованні дитини та визначення способу
участі батька у вихованні дитини та у
спілкуванні із нею. Просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому
перешкод у вихованні їх спільної
малолітньої доньки шляхом визначення
його участі у вихованні дитини в формі
спілкування із нею першого та третього
тижня кожного місяця з 10-ї год. суботи
до 20-ї год. неділі та кожний вівторок і
четвер кожного місяця з 16-ї год. до 20-ї
год. за адресою: АДРЕСА_1 за участі
дідуся ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 В.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 08 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3
перешкод у вихованні їх спільної
дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено участь батька - ОСОБА_3, у
вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_7,
у формі спілкування з малолітньою
донькою першого та третього тижня
кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 20
год. 00 хв. неділі та кожний вівторок і
четвер кожного місяця з 16 год. 00 хв. до 20
год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 за участі
дідуся малолітньої дитини ОСОБА_4 та
бабусі малолітньої дитини ОСОБА_5

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу в якій з посиланням на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового, яким відмовити у задоволені
позовних вимог.

Апелянт зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи. Крім того вказує,
що дії ОСОБА_4 мають виключно
матеріальний характер у зв'язку з
розлученням, поділом майна подружжя та
кримінальним провадженням по факту
перереєстрації автомобілів
підприємства, яке належить апелянту, на
батька ОСОБА_4, при цьому, про дитину
ОСОБА_4 не дбає.

В судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8
підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_4
та його представник ОСОБА_9 - скаргу не
визнали.

Інші сторони в судове засідання не
з'явились, про дату час та місце
повідомлені належним чином, про що
свідчать зворотні повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
215-219).

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005
року, від цього шлюбу мають малолітню
доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7, 11).

Сторони разом не проживають.
Відповідачка проживає по АДРЕСА_2, а
позивач в квартирі свого батька за
адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Дніпровської районної
у м. Києві державної адміністрації №564
від 04 жовтня 2013 року, визначена участь
позивача у виховання його малолітньої
дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі
спілкування з малолітньою донькою
першого та третього тижня кожного
місяця з 10-ї години суботи до 20-ї години
неділі, за участю дідуся ОСОБА_4 та
бабусі ОСОБА_5 (а.с.12)

За змістом висновку органу опіки та
піклування Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації від 15
жовтня 2013 року №6924/41/2/103, враховуючи
рекомендації комісії з питань захисту
прав дитини, орган опіки та піклування
визначив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 години
спілкування з малолітньою онукою
ОСОБА_7 першого та третього тижня
кожного місяця з 10.00 год. суботи до 20.00
год. неділі, за участі дідуся ОСОБА_4 та
бабусі ОСОБА_5.(а.с.13).

За змістом висновку органу опіки та
піклування Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації від 06
лютого 2014 року №856/41/2/103, керуючись ст. 158
СК України, враховуючи рекомендації
комісії з питань захисту прав дитини,
орган опіки та піклування вважає за
доцільне визначити такі години
спілкування ОСОБА_3 з малолітньою
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за участі дідуся
ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5: кожного
вівторка та четвергу з 16-00 години до 20-00
години; першого та третього тижня
кожного місяця з 10-00 години суботи до
20-00 години неділі за адресою проживання
батька дитини ОСОБА_3: АДРЕСА_1 (а.с.102).

За змістом довідки Сер. КНО-І огляду
МСЕК від 29 вересня 2009 року, позивач є
інвалідом 3-ї групи з дитинства, що
пов'язане з впливом наслідків аварії на
ЧАЕС і йому протипоказана тяжка
фізична праця, що також
підтверджується посвідченням особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи та вкладкою
НОМЕР_1 до вказаного посвідчення.

Згідно довідки №322943 від 05 лютого 2014
року виданої Київською міською
наркологічною клінічною лікарнею
«Соціотерапія», позивач за даними
облікової документації під
наркологічним диспансерно-динамічним
наглядом не перебуває (а.с.93).

Відповідно до консультативного
висновку лікаря НДСЛ «ОХМАТДИТ» від 06
лютого 2014 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
фізично здорова. Перебуває на грудному
вигодовуванні за потребою, має сильну
емоційну та психологічну прив'язаність
до матері. Аби не зашкодити нормальному
фізичному та психологічному здоров'ю
дитини, лікар рекомендує не залишати
дитину без матері та не змінювати для
неї звичний спосіб життя.

Відповідно до положень ст. 141 СК
України, мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

Питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК
України).

За заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення органу
опіки та піклування є обов'язковим до
виконання (ст. 158 СК України).

Суд першої інстанції правильно
зазначав, що враховуючи рівність прав
та обов'язків батьків щодо дитини, при
цьому, з огляду на вік дитини (2 повних
роки), суд вважає законними вимоги
позивача щодо визначеної ним
періодичності та часу спілкування із
донькою, адже у зазначеному віці дитина
потребує більшого часу знаходження із
матір'ю, а ніж з батьком, тому в даному
випадку ідеальної рівності часу у
спілкуванні з дитиною на користь
батька визначити не можливо з метою
дотримання потреб фізично-емоційних
інтересів дитини.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_3 слід надати можливість
спілкування з дитиною без присутності
ОСОБА_2, адже конфліктна ситуація та
емоційна напруженість, яка на даний час
панує між сторонами, буде не на користь
нормальному розвитку дитини і за для
забезпечення їй належного
психоемоційного стану дитина не
повинна бачити негативність відносин
між батьками, оскільки метою
правильного розвитку дитини є
виховання у неї поваги та любові до
обох батьків в однаковій мірі.

Водночас, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо спілкування батька з
дитиною у присутності діда та баби.

Відповідно до положення ст.. 263 СК
країни спір щодо участі баби, діда,
прадіда, прабаби, брата, сестри, мачухи,
вітчима у вихованні дитини вирішується
судом відповідно до ст..159 цього
Кодексу, відповідно до якої зазначені
особи мають право звернутися до суду з
позовом про усунення перешкоди у
спілкуванні з дитиною.

Суд вирішив питання щодо спілкування
батька з дитиною у присутності діда
ОСОБА_4 та бабусі дитини ОСОБА_5, однак
останніми таких вимог не заявлялось, що
не позбавляє останніх звернутися з
позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що позивач зловживає
алкогольними напоями; не турбується
про дитину; перешкод у спілкуванні
дитиною йому не чиняться; посилання на
його стан здоров*я на правильність
висновку суду першої інстанції щодо
встановлення порядку спілкування
батька з дитиною не випливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами. Висновки суду щодо
спілкування батька з дитиною у
присутності діда та баби не
ґрунтуються на нормах закону, оскільки
останніми позову не пред*являлось.
Оскаржуване рішення в цій частині
підлягає зміні з виключенням вказівки
суду на присутність діда, баба під час
спілкування батька з дитиною, у зв*язку
з чим апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313 ПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 08 лютого 2014 року змінити,
зазначивши наступне.

Виключити з речення третього абзацу
резолютивної частини рішення вказівку
суду: «за участі дідуся малолітньої
дитини ОСОБА_4 та бабусі малолітньої
дитини ОСОБА_5».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: