АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/551/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Матковської Л.О.,

суддів: Карпусь С.А.,
Федорової Н.О.,

при секретарі: Терлич А.В.,

за участю: сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Івар" на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 16 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Івар" про відшкодування збитків.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду із
зазначеним позовом, вказувала, що між
нею та ТОВ "Транс-Івар" був укладений
договір на дольову участь у надбудові
мансардного поверху і будівництві
приміщень на 3-му поверсі будинку за
адресою: АДРЕСА_1, площею 250 метрів, за
умовами якого підрядник мав виконати
роботи та здати закінчений
будівництвом об'єкт в експлуатацію до
01.01.2010 року. Загальна сума договору
складала 1 077 000 грн. Як замовник, вона
перерахувала підряднику 290000 грн., але
звіту про виконані роботи так і не
отримала. Протягом тривалого часу
підрядник ухилявся від виконання
обов'язків за договором, що призвело до
зупинки будівництва та невиконання
робіт, а згодом і до розірвання
договору.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 01.03.2012 року
вказаний договір було розірвано та
встановлено, що в листопаді 2010 року
ОСОБА_1 провела часткову оплату
виконаних робіт. Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
31.01.2013 року з ТОВ "Транс-Івар" було
стягнуто на користь ОСОБА_1 290000 грн.
боргу та 3007,30 грн судових витрат.
Вказане рішення до цього часу не
виконане, кошти відповідачем не
повернуті. Постановою ДВС
Хмельницького МРУЮ
____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Сарбей
О.Ф.
Провадження № 22-ц/792/551/14

Доповідач: Матковська Л.О.

Категорія: 19

№37128670 від 20.03.2013 року було відкрито
виконавче провадження з примусового
стягнення боргу, але виплати по даному
стягненню до цього часу не проводились.
Внаслідок вилучення з обігу сотень
тисяч гривень, які до цього часу їй не
повернуті, ОСОБА_1, як підприємець,
зазнала значних збитків, оскільки
перші платежі згідно договору були
здійснені в лютому 2009 року, а останні - в
листопаді 2010 року. Вкладаючи кошти в
будівництво об'єкту вартістю 1 077 000 грн.,
вона планувала реалізувати його як
мінімум за 1300000 грн. В той же час, за
оцінкою Хмельницького БТІ вартість
цього приміщення складає 1500000 грн.
Таким чином, ОСОБА_1, як інвестор,
втратила щонайменше 223000 грн. не
отриманої вигоди. Крім того, внаслідок
затримки виплати коштів відповідачем
вона та члени її сім'ї зазнали значних
моральних страждань, численні побутові
незручності та душевні переживання,
були позбавлені нормального, звичного
ритму життя. Внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
обов'язків, їй було завдано шкоду у
вигляді приниження честі, гідності та
ділової репутації, як фізичної
особи-підприємця, та позбавлено
можливості розширення підприємницької
діяльності за рахунок зазначених
коштів. В зв'язку з наведеним, просила
стягнути з відповідача завдані збитки,
а саме: 223000 грн. прямих матеріальних
збитків від розірвання договору, 11135
грн. - три проценти річних від
простроченої суми (290000 грн.), 50000 грн.
моральної шкоди.

16 липня 2013 року, уточнивши позовні
вимоги, ОСОБА_1 просила стягнути з
відповідача завдані збитки, а саме: 577250
грн. прямих матеріальних збитків від
розірвання договору, 11135 грн. - три
проценти річних від простроченої суми
(290000 грн.), 50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 16 липня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
"Транс-Івар" на користь ОСОБА_1 збитки в
сумі 577250 грн. 00 коп. та 3% річних в сумі
11135 грн. 00 коп., а всього 588385 грн. 00 коп.
Стягнуто з ТОВ "Транс-Івар" на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 грн. 00
коп. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ТОВ "Транс-Івар"
на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі
3441 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ "Транс-Івар" не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відхилення позовних вимог.
Вважає рішення незаконним, судом не
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, під
час судового розгляду порушені норми
матеріального та процесуального права.
Так, в порушення вимог глави 7 ЦПК
України, судом належним чином про час
та місце слухання справи відповідача
не повідомлено, що позбавило його
можливості скористатись правами,
передбаченими чинним законодавством.
ТОВ "Транс-Івар" не відомо, яким чином
ОСОБА_3 довідався про слухання вказаної
справи та скориставшись довіреністю
ТОВ "Транс-Івар", виданою для
представництва інтересів товариства з
інших питань, прийняв участь в судових
засіданнях та визнав безпідставні
вимоги позивача. Після прийняття судом
рішення ОСОБА_3 приховував від
керівництва ТОВ "Транс-Івар" інформацію
про свою участь у справі та наявність
рішення. Вважає, що позивачем, при
подачі позову до суду та під час
судового розгляду, не надано жодного
належного доказу про завдання йому
збитків відповідачем. В рішенні
апеляційного суду обґрунтовано
перераховані чисельні порушення умов
договору з боку ОСОБА_1 та відмічено, що
внаслідок невиконання нею умов
договору ТОВ "Транс-Івар" понесло
значні збитки та це призвело до
затримки здачі об'єкта, однак суд
першої інстанції використав це рішення
як доказ завдання збитків позивачці з
вини ТОВ "Транс-Івар". Судом
безпідставно взятий до уваги поданий в
ході слухання справи висновок про
вартість майна від 22.04.2013 року,
виготовлений через значний час після
розірвання договору про дольову участь
в будівництві. Також необґрунтовано
стягнута моральна шкода, оскільки
докази такої шкоди позивачкою не
надані.

Апеляційну скаргу слід задоволити з
наступних мотивів.

Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Встановлено, що 05.02.2009 р. між
сторонами був укладений договір про
дольову участь у будівництві
мансардного поверху приміщення
загальною площею 250 кв.м. по АДРЕСА_1,
відповідно до якого ТОВ "Транс-Івар"
мало виконати будівельно-монтажні
роботи, а ОСОБА_1 як замовник
будівництва, провести їх оплату.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 01.03.2012р. за
позовом ТОВ "Транс-Івар" зазначений
договір було розірвано. Підставою
розірвання договору було те, що
забудовником (ТОВ "Транс-Івар") були
виконані підрядні роботи на суму 361693
грн., що підтверджувалося відповідними
актами, проте замовником оплачено лише
частину - на суму 290000 грн. та припинено
подальше фінансування будівельних
робіт, які виконано в цілому на 60 %.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 31.01. 2013 р.
стягнуто з ТОВ "Транс-Івар" на користь
ОСОБА_1 оплачені нею за будівельні
роботи 290000 грн. Дане рішення набрало
чинності 11.02.2013р., та звернуто до
виконання, проте ТОВ "Транс-Івар" його
не виконувало, в зв`язку з чим
обґрунтовувалися вимоги позивача по
даному позову про стягнення 3% річних
від простроченої суми.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом першої інстанції вірно
задоволено вимоги в цій частині. Разом
з тим, проводячи розрахунок 3% річних,
суд за обрахунок взяв період з 01.03.2012р.
по 11.06.2013р., при цьому не врахував, що
обов`язок по поверненню 290000 грн. у ТОВ
"Транс-Івар" виник з моменту ухвалення
рішення Хмельницького міськрайонного
суду, тобто з 01.02.2013р.

Період прострочення
заборгованості з 01.02.2013р. по 11.06.2013р.
становить 131день і сума буде -3122грн.46
коп.( 290000х3%х131:365:100).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України
боржник, який порушив зобов`язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

За ст.ст. 60, 57, 59 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Задовільняючи позовні вимоги в частині
стягнення неотриманої вигоди ОСОБА_1
від реалізації 29/100 часток надбудови
мансардного поверху по АДРЕСА_1 в сумі
577250 грн., суд першої інстанції поклав в
основу те, що вартість об`єкта, який
будувався визначена 1077000 грн., а станом
на 22.04.2013 р. вартість цього ж об`єкта
становить 1654250 грн. і стягнув на користь
позивачки різницю, що не відповідає
вимогам ст. 625 ЦК України в розумінні
понесення стороною реальних збитків.
Крім цього, уже наведеним вище рішенням
апеляційного суду встановлена вина
саме ОСОБА_1 в невиконанні договору про
дольову участь в будівництві, проте
судом дане рішення як доказ, який має
преюдиційне значення (ст. 61 ЦПК
України), до уваги не прийнятий.

Зазначаючи вимоги про стягнення з
відповідача 50000грн. моральної шкоди,
позивачка посилалась на те, що
внаслідок невиконання відповідачем
своїх обов`язків, згідно умов Договору
їй завдано шкоду у вигляді приниження
честі, гідності та ділової репутації як
фізичної особи підприємця та
позбавлено можливості розширення
підприємницької діяльності і саме це
обґрунтування наведене в рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

ОСОБА_1 не надала доказів того, що
укладений сторонами Договір про
дольову участь в будівництві не
виконується саме з вини відповідача і
саме цим принижено її честь і гідність
та заподіяно моральну шкоду і в
протилежне, її твердження
спростовуються рішенням апеляційного
суду Хмельницької області від 01.03.2012р.,
тому вимоги в цій частині задоволенню
не підлягають, а висновки суду в цій
частині не відповідають обставинам
справи.

Порушення вказаних норм матеріального
та процесуального права привело до
ухвалення незаконного рішення.

Судові витрати підлягають стягненню на
користь позивача пропорційно до
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Івар" задоволити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 16 липня
2013 року скасувати.

Позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Івар" на
користь ОСОБА_1 3122 грн. 46 коп. заподіяних
збитків.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Івар" на
користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. понесених
судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду Л.О.
Матковська