ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання
дій державного виконавця
неправомірними та скасування
постанови старшого державного
виконавця Садгірського відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції про призначення експерта за
касаційною скаргою Садгірського
відділу державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції на ухвалу Садгірського
районного суду м. Чернівці від 9 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 4 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду зі скаргою на дії старшого
державного виконавця Садгірського
ВДВС Чернівецького МУЮ,
посилаючись на те, що при винесенні
постанови про призначення експерта
державним виконавцем не враховано те,
що в даному виконавчому провадженні
наявне звернення стягнення на предмет
іпотеки за відсутності відповідного
судового рішення, тому оскаржувана
постанова не ґрунтується на законі та є
неправомірною.

Ухвалою Садгірського районного суду м.
Чернівці від 9 жовтня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 4 грудня 2013 року, скаргу
ОСОБА_3 - задоволено частково. Визнано
неправомірними дії старшого
державного виконавця Садгірського
ВДВС Чернівецького МУЮ
Скальського А.І. щодо ухвалення
постанови від 14 серпня 2013
року про призначення експерта для
визначення початкової вартості
арештованого майна. Скасовано
постанову від 14 серпня 2013 року старшого
державного виконавця Садгірського
ВДВС Чернівецького МУЮ про призначення
експерта. Вирішено питання про судові
витрати.

У касаційній скарзі Садгірський ВДВС
Чернівецького МУЮ просить скасувати
судові ухвали, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та постановити
нову ухвалу про відмову в задоволенні
скарги.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково скаргу, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що дії державного виконавця при
ухваленні постанови про призначення
експерта є неправомірні, оскільки
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки не приймалось.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами встановлено, що на виконанні
Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ
перебуває виконавче провадження щодо
стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Ерсте Банк» (після зміни
назви - ПАТ Фідокомбанк»)
за кредитним договором у розмірі 69 742,97
дол. США, що за офіційним курсом
Національного банку України станом на
22 жовтня 2012 року становить 557 455 грн. 56
коп.

18 липня 2013 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту майна,
згідно якого описано й накладено арешт
на земельну ділянку, площею 0,712 га та
садовий будинок з належними до нього
надвірними спорудами по вул.
Путильській у м. Чернівці, садівниче
товариство «Південне», ділянка № 12.

Постановою старшого державного
виконавця Садгірського
ВДВС Чернівецького МУЮ Скальського
А.І. від 14 серпня 2013 року було
призначено експерта для участі у
виконавчому провадженні.

Порядок передачі майна у заставу та
звернення стягнення на це майно
визначений ст. ст. 572-597 ЦК України,
Законом України «Про іпотеку», Законом
України «Про заставу», Законом України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямована на те, щоб гарантувати
кредитору-заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, незалежно від
майнового стану боржника, і наявності у
нього заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.

Відповідно до п. п. 1 та 6 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Ерсте Банк» (ПАТ «Фідокомбанк»
одночасно є іпотекодержателем і
стягувачем.

Отже, враховуючи те, що іпотека є
окремим видом застави, іпотечне майно
було описане й арештоване у рамках
виконавчого провадження щодо
стягнення заборгованості на користь
ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Фідобанк», що
виступає іпотекодержателем, а закон
допускає звернення стягнення на
іпотечне майно за виконавчим
документом для задоволення вимог
іпотекодержателя, тобто у державного
виконавця не було перешкод для
складання акту опису та арешту майна,
що є в іпотеці.

При цьому, дії по складанню акта та
арешту майна від 18 липня 2013
року, згідно якого було описано та
арештовано належне боржнику нерухоме
майно, не оскаржені, а постанова про
призначення експерта у виконавчому
провадженні, це лише продовження
виконавчих дій, вчинених у рамках
виконавчого провадження, передбачена
п. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче
провадження», та спрямована на
фактичне виконання рішення суду.

Суди у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України на зазначене уваги не звернули,
не врахували, що предметом оскарження
не є дії по реалізації предмета
іпотеки, та дійшли передчасного
висновку про те, що дії державного
виконавця є неправомірними, оскільки
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки не приймалось.

З огляду на викладене постановлені
судами рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими, вони
підлягають скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
першої інстанції з підстав
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Садгірського відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Садгірського районного суду м.
Чернівці від 9 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 4 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта Судді:Б.І. Гулько
А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А. Черненко