Справа №592/2213/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Катрич О.М.Номер
провадження 22-ц/788/858/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 57
УХВАЛА

23 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Маслова В. О., Лузан Л. В.,

за участю секретаря -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Сумської обласної дирекції

на ухвалу Ковпаківського районного
суду м. Суми від 02 квітня 2014 року про
відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на
дії державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції при
виконанні рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 11 жовтня 2010
року

у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Сумської обласної
дирекції до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а
н о в и л а:

05 березня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з вказаною скаргою, мотивуючи її
тим, що на виконанні у відділі ДВС
Сумського міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-2511/10 від 10 жовтня 2010 року про
стягнення з неї в солідарному порядку
боргу в сумі 412550,75 грн. на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції.

20 лютого 2014 року державним виконавцем
було складено акт опису й арешту майна,
а саме - ? частини квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, що дії державного виконавця
щодо складання акту опису й арешту
вказаного майна не відповідають
Законам України «Про виконавче
провадження» та «Про іпотеку».

Вказана квартира передана в іпотеку
згідно договору іпотеки від 13 жовтня 2006
року, посвідченого приватним
нотаріусом Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, що
зареєстровано в реєстрі за №5297.

Посилалась на ст. ст. 52, 54 ч.8 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно яких звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні і примусовій реалізації;
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Виконавчий документ, передбачений
Законом України «По іпотеку», який би
був підставою для звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру за
адресою АДРЕСА_1, на виконанні у
відділі ДВС Сумського міського
управління юстиції відсутній, а тому
державний виконавець не мав законних
підстав для опису і арешту майна.

Банк з відповідним позовом до суду не
звертався.

Просила зупинити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-2511/10 від 10 жовтня
2010 року про стягнення в солідарному
порядку з ОСОБА_4 боргу в сумі 412550,75 грн.
на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі Сумської обласної дирекції,
скасувати складений державним
виконавцем 20 лютого 2014 року акт опису й
арешту ? частки квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_1

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 02 квітня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Сумської обласної
дирекції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить частково
скасувати ухвалу та постановити нову,
якою задовольнити скаргу ОСОБА_4 в
частині скасування складеного
державним виконавцем акту опису й
арешту ? частки квартири АДРЕСА_1
Вказує, зокрема, що матеріали справи не
містять доказів про те, що виконавче
провадження відносно ОСОБА_4
знаходиться в складі зведеного, щодо
відсутності коштів на рахунках
боржниці, відсутності рухомого майна,
зареєстрованого за боржницею.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції, яка
підтримала скаргу з мотивів, в ній
викладених, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права та свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче
провадження» також передбачає право
стягувача та інших учасників
виконавчого провадження на оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні
скарги, суд першої інстанції виходив з
того, що статтями 37,38 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено перелік підстав, з яких
виконавче провадження може бути
зупинено, проте в справі такі підстави
відсутні.

Суд зазначив, що згідно п. 5 ст. 11, ст. 57
Закону України «По виконавче
провадження», державний виконавець
має право накладати арешт на майно
боржника, а відповідно до п. 4.2.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, після виявлення
майна боржника державний виконавець
проводить опис та арешт цього майна,
про що складає акт, в якому державний
виконавець має право оголосити
заборону розпоряджатися ним.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитись не можна, оскільки він
ґрунтується на неповному з'ясуванні
обставин справи та не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 11 жовтня 2010 року
стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Сумської обласної дирекції 52 210,63
доларів США, що є еквівалентом 412 986 грн.
08 коп., заборгованості по кредитному
договору №014/0999/74/61170 від 14 вересня 2006
року солідарно.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 2 грудня 2010 року рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 11 жовтня 2010 року у частині
визначення розміру сум, що підлягають
стягненню солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5
змінено, зазначено їх розмір 52002,42
доларів США, що є еквівалентно 411640,75
грн., а не52210,63 доларів США та 4129,08 грн.,
як визначив суд.

Згідно договору іпотеки від 13 жовтня
2006 року ОСОБА_4 надала в іпотеку АППБ
«Аваль» квартиру АДРЕСА_1 на
забезпечення зобов'язання за кредитним
договором від 14 вересня 2006 року (а.с.6-7,
23-24).

В провадженні державного виконавця
відділу ДВС Сумського міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження, відкрите 06
лютого 2012 року на підставі виконавчого
листа, виданого Ковпаківським районним
судом м. Суми №2-2511/10 від 27 січня 2011 року
про стягнення з ОСОБА_4 в солідарному
порядку на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» 411 640 грн. 75 коп.
заборгованості за кредитним договором,
910 гр. витрат, всього 412550,75 гр.

11 вересня 2013 року до відділу ДВС
Сумського міського управління юстиції
від в.о. виконавчого директора
Сумської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява
про проведення негайного опису та
арешту ? частини квартири АДРЕСА_1, яка
належить боржнику ОСОБА_4 (а.с.31).

20 лютого 2014 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту майна, що
належить боржнику, а саме: ? частина
квартири АДРЕСА_1.

В акті зазначено, що в провадженні
відділу державної виконавчої служби
знаходяться декілька виконавчих
листів про стягнення заборгованості з
ОСОБА_4 на користь чотирьох банків. Опис
складався в присутності представника
ПАТ КБ «Приватбанк» та боржника ОСОБА_4

Згідно п.5 ст. 11, ст. 57 Закону України «По
виконавче провадження», державний
виконавець має право накладати арешт
на майно боржника та вилучати його.

Відповідно до п. 4.2.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5, після виявлення
майна боржника державний виконавець
проводить опис та арешт цього майна,
про що складає акт, в якому державний
виконавець має право оголосити
заборону розпоряджатися ним.

Ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
зробив висновок про відсутність
підстав для задоволення скарги ОСОБА_4
без всебічного і повного з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Є обгрунтованими доводи апеляційної
скарги про те, що суд не дав оцінки
доводам скарги ОСОБА_4 про те, що опис та
арешт квартири, яка знаходиться в
іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
проведено без наявності рішення суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки чи іншого передбаченого
Законом України «Про іпотеку»
виконавчого документу, та, крім того, з
зазначенням в акті опису, що він
проведений на користь декількох
стягувачів, які не є
іпотекодержателями. Копії виконавчих
документів щодо вказаних стягувачів,
які б підтверджували їх право на
задоволення вимог за рахунок спірної
квартири, в матеріалах справи відсутні.

Висновки суду містять посилання на
обставини, які не підтверджуються
доказами в справі, і на них лише
містяться посилання в запереченні
відділу ДВС на скаргу ОСОБА_4, оскільки,
як вбачається з журналу судового
засідання, документи виконавчого
провадження не досліджувались.

В той же час в справі відсутні копії
необхідних документів виконавчого
провадження, зокрема, постанови про
відкриття виконавчого провадження
відносно ОСОБА_4, відсутні докази
винесення постанови державного
виконавця про зведене виконавче
провадження.

Суд зробив висновок про законність
опису саме ? частини квартири, хоча це
не було предметом оскарження в скарзі
ОСОБА_4, що суперечить принципу
диспозитивності, встановленому ч. 1 ст.
11 ЦПК України, згідно якої суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В той же час, зробивши такий висновок,
суд не залучив до участі в розгляді
справи іншого солідарного боржника
ОСОБА_5, щодо якого зробив висновок про
те, що ухвалою суду визначено його ?
частину у праві власності на спірну
квартиру. Копія вказаної ухвали в
матеріалах справи і докази щодо
наявності відносно вказаного
солідарного боржника виконавчого
провадження та стан його виконання
відсутні. Не залучені до участі в
справі і інші стягувачі, на користь
яких описане спірне майно.

Відсутні в матеріалах справи і докази
про винесення державним виконавцем
постанови про арешт коштів, що
знаходяться на рахунках боржника, та
докази про їх відсутність, на що
посилається суд в оскаржуваній ухвалі
як на підставу для визнання
обгрунтованими дій державного
виконавця по опису та арешту
нерухомого майна.

Суд не обговорив питання дотримання
ОСОБА_4 строків оскарження дій
державного виконавця відповідно до ст.
385 ЦПК України.

В той же час доводи скарги банку про те,
що опису підлягала вся квартира, а тому
є незаконними дії державного виконавця
по опису ? її частини, є безпідставними,
оскільки з цих підстав боржник дії
державного виконавця не оскаржувала.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 1 ст. 10
ЦПК України, суд не вжив заходів до
повного і всебічного з'ясування
обставин справи, порушивши порядок
вирішення спірного питання, а тому
ухвала не може вважатись законною та
обґрунтованою з вищезазначених
підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Сумської обласної
дирекції задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду
м. Суми від 02 квітня 2014 року про відмову
у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції при
виконанні рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 11 жовтня 2010
року в даній справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -