Справа № 351/3190/13-ц
Номер провадження №2/351/131/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м.
Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді -
Калиновського М.М.,

з участю секретаря -
Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Видинівської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

У провадження Снятинського районного
суду Івано-Франківської області
поступила справа за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно.

Позивачі просили визнати за кожним із
них право власності по 4/9 частини
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що
на праві спільної часткової власності
членів колгоспного двору ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та їм належало по 1/3
частині житлового будинку по АДРЕСА_1.
Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина, яка складалася з належної
йому 1/3 частини даного
будинковолодіння. Спадкоємцями першої
черги за законом стали позивачі, а
також відповідач ОСОБА_3. Однак, у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вказане будинковолодіння вони не
можуть оформити право власності на
належні їм частки у даному майні, тому
вимушені звернутися до суду.

ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну
заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Видинівської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, в якій
просив визнати за ним право власності
на 1/6 частку спірного будинковолодіння
по АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право на частку в майні
колгоспного двору в АДРЕСА_1, головою
якого був ОСОБА_4.

В зустрічній позовній заяві зазначив,
що спадкове майно після смерті батька
становить 1/2 частину спірного
будинковолодіння, оскільки ОСОБА_2 з 1979
року втратив право члена колгоспного
двору, так як участі ні своєю працею, ні
власними коштами у веденні спільного
колгоспного двору не приймав. Вказав,
що після смерті батька відкрилася
спадщина на вказану йому частку у
спірному майні, на яку спадкоємцями за
законом є він, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, кожному
із них належить по 1/6 частці в
спадковому майні.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поданий ними позов
підтримав з підстав викладених у
позовній заяві. Вважає, що його
довіритель ОСОБА_2 має право на
частку у спірному будинковолодінні.
Зазначив, що ОСОБА_2 був зареєстрований
та проживав у господарстві, батько
якого був колгоспником, тому двір є
колгоспним. Допомагав батькам грішми,
працею по веденню господарства,
допомагав з ремонтами.

Зустрічний позов визнав частково, у
частині визнання за ОСОБА_3 права
власності на спірне будинковолодіння
у розмірі 1/9 частини, з підстав
спадкування за законом ним частки
майна після смерті батька. Вказав, що
ОСОБА_2 не втратив право на членство у
колгоспному дворі з вищенаведених
підстав, тому у цій частині позову
просив відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник первинний позов не
визнали, а зустрічний позов підтримали
з підстав викладених у позовній заяві.
Зокрема, вважають, що спірне
будинковолодіння належало померлому
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у рівних долях, як
членам колгоспного двору. Після смерті
ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належну
йому 1/2 частину вказаного
будинковолодіння, на спадкування якої
мають право він та позивачі за
первинним позовом у рівних частинах.
Зазначили, що ОСОБА_2 втратив право
члена колгоспного двору, оскільки
більше 3 років не приймав участі у
веденні колгоспного двору, не працював
у колгоспі, отримував доходи поза
межами колгоспу, доказів про ведення
домашнього господарства не надав,
проживав у господарстві своєї дружини.

Представник Видинівської сільської
ради, щодо вирішення даного спору
покладався на розсуд суду.

Суд вислухавши сторін, аналізуючи
обставини встановлені під час розгляду
справи та дослідивши зібрані докази
приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає до
задоволення, а зустрічний позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право у порядку,
встановленому нормами ЦПК України,
звертатися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
радах народних депутатів, затверджених
ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215,
визначення в сільській місцевості
громадського типу господарства в
погосподарській книзі та відомостей
щодо членів колгоспного двору, що має
правове значення, було покладено саме
на сільські ради.

За правилами ст.120 ЦК УРСР (у редакції 1963
року, чинного на час виникнення спірних
правовідносин) майно колгоспного двору
належить його членам на праві сумісної
власності. Двір може мати статус
колгоспного за умовами, якщо члени
двору працюють у колгоспі.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Статтею 126 ЦК України було передбачено,
що працездатний член колгоспного двору
втрачає право на частку в майні двору,
якщо він не менше трьох років підряд не
брав участі своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору.
Це правило не застосовується, якщо
член двору не брав участі у веденні
господарства в зв'язку з призовом на
строкову військову службу,
навчанням в учбовому закладі або
хворобою.

Колгоспний двір був припинений 15
квітня 1991 року, коли відповідно до
постанови Верховної Ради Української
РСР № 885-XII був введений в дію Закон
України "Про власність".

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 6 постанови від 22 грудня 1995
року №20 „Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності", до
правовідносин, що виникли до прийняття
15 квітня 1991 року Закону України "Про
власність" застосовується чинне на той
час законодавство. Зокрема спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулюють власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні
члени двору, які не менше трьох років
підряд до цієї дати не брали участі
своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору ( в цей
строк не включається час перебування
на дійсній строковій військовій
службі, навчання в учбовому закладі,
хвороба). Розмір частки члена
колгоспного двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх.

З довідки № 305 від 06.09.2013 року виданої
виконкомом Видинівської сільської
ради слідує, що в господарстві, що
знаходиться в с. Видинів по вул.
Серафинець, станом на 15 квітня 1991 року
були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4
- голова господарства, ОСОБА_1 - дружина
голови господарства та ОСОБА_2 - син.

З оглянутих у судовому засіданні
погосподарських книг с. Видинів,
Снятинського району,
Івано-Франківської області слідує, що
ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований
у спірному колгоспному дворі з 21.06.1988
року по 16.08.1991 рік.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1 від 15.06.2013 року ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки № 205 від 02.07.2013
року виданої виконкомом Видинівської
сільської ради житловий будинок, що
знаходиться за адресою в АДРЕСА_1
побудований у 1963 році.

З довідки № 307 від 06.09.2013 року виданої
виконкомом Видинівської сільської
ради слідує, що на день смерті ОСОБА_4
разом з померлим були зареєстровані і
проживали: ОСОБА_1 - дружина та ОСОБА_2 -
син.

Відповідно до довідки № 1971/02-14 від 10
вересня 2013 року виданої Першою
Снятинською державною нотаріальною
конторою після смерті ОСОБА_4 заведена
спадкова справа за № 242/2013 на підставі
заяви про прийняття спадщини за
законом № 468, № 469, № 470 від 10 липня 2013
року ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Відповідно до довідки № 1970/02-14 від 10
вересня 2013 року виданої Першою
Снятинською державною нотаріальною
конторою ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на житловий будинок,
у зв'язку з відсутністю документів, які
б підтверджували право власності
померлого ОСОБА_4 на нерухоме майно.

З довідки № 4-39/305801 від 13.08.2013 року
виданої ОКП "Коломийське МБТІ"
вбачається, що станом на 31.12.2012 року,
право власності на житловий будинок в
АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до Висновку № 19/1
будівельно-технічного дослідження від
19 серпня 2013 року будівництво житлової
будівлі яка знаходиться в АДРЕСА_1
проведено з дотриманням державних
будівельних, протипожежних, санітарних
норм і подальша її експлуатація за
призначенням можлива.

Відповідно до Свідоцтва про одруження
серія НОМЕР_2 від 4 листопада 1948 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 одружилися 4 листопада
1948 року.

Відповідно до Свідоцтва про народження
серія НОМЕР_3 від 03.11.1956 року батьками
ОСОБА_2 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Відповідно до Свідоцтва про народження
серія НОМЕР_4 від 22.11.1958 року батьками
ОСОБА_3 записані - ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право
на спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Виходячи з вищенаведеного суд прийшов
до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
належить по 4/9 частини, а ОСОБА_3 - 1/9
частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4.

Доказів втрати ОСОБА_2 права на частку у
спірному колгоспному дворі у судовому
засіданні не здобуто, а посилання
ОСОБА_3 та його представника не знайшли
свого підтвердження та спростовуються
іншими доказами по справі, які повно та
всебічно досліджені судом.

Суд на підставі встановленого та ст.ст.
392, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 17, 18 Закону
України "Про власність", керуючись
ст.ст. 209, 213-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/9
частини будинковолодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/9
частини будинковолодіння АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Видинівської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/9
частину будинковолодіння АДРЕСА_1, що
складається із житлового будинку
житловою площею 42,2 кв.м., загальною
площею 55,3 кв.м., визначеного на
інвентарному плані під літерою - «А»,
сараю, під літерою - «Б», сараю, під
літерою - «В», погребу, під літерою - «Г»,
стодоли, під літерою - «Д», сараю, під
літерою - «Ж», сараю, під літерою - «З»,
вбиральні, під літерою - «Т», огорожі,
під № 1-2, криниці, під № 3, вимощення, під
№ 1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: підпис

Суддя Снятинського районного суду
Калиновський М.М.