Справа №2-658/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

25.04.2014 року

Южний міський суд Одеської області у
складі:

головуючого судді - Асанової З.І.,
секретаря - Гнатюк Л.М.

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом
представника ОСОБА_1, яка діє від свого
імені та в інтересах недієздатного
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
житловою площею шляхом вселення,
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні квартирою, надати ключі
від вхідних дверей квартири, виселення
ОСОБА_3, зняття ОСОБА_3 з реєстраційного
обліку, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог Южненська
міська рада Одеської області, та за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідачів про вселення і усунення
перешкод в користуванні житловою
площею шляхом виселення, мотивуючи
свої вимоги тим, що вона зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_2 в двохкімнатній
квартирі житловою площею 29,5 кв.м. разом
з сином інвалідом дитинства, першої
групи ОСОБА_2, 1980 року народження. Дана
квартира була отримана її колишнім
чоловіком на склад сім'ї з трьох осіб:
вона, її колишній чоловік ОСОБА_6, та їх
син ОСОБА_2. В зв'язку з тяжкою хворобою
сина, необхідністю догляду за ним та
немічними батьками, вона була змушена
тимчасово проживати в АДРЕСА_15

Також в цій квартири зареєстрована
відповідач ОСОБА_3, 1990 року народження,
але не проживає та ніколи не проживала.
Про це позивачу стало відомо зі слів
працівників паспортної служби. Ніякої
згоди на її реєстрацію вона не давала.
ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, так як вона там
закінчила школу і виїхала до міста
Миколаїв.

Головним наймачем був її колишній
чоловік ОСОБА_6, він проживав один.
ІНФОРМАЦІЯ_9 року він помер. Останній
рік за ним доглядала стороння людина
ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_4 скориставшись
відсутністю позивача, наявністю штампу
про шлюб з покійним ОСОБА_6 та
реєстрацією в спірній квартирі дочки,
обманним шляхом та самовільним
вселенням заволоділа квартирою разом з
ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 Позивачку
до квартири не пустили, ключі від
квартири не віддали. Відповідачі мають
своє житло, де й зареєстровані. Вони не
мають право на користування цією
квартирою, вселились самовільно і
перешкоджають користуватись житловою
площею.

У позивача іншого житла немає, вона
вимушена проживати зі своїми батьками
та хворим сином. ЇЇ відсутність в
спірній квартирі носить вимушений і
тимчасовий характер. Комунальні
послуги вона не оплачує, оскільки
відповідачі не дають їй проживати в
квартирі, комунальні послуги сплачує
за місцем її тимчасового мешкання. А
кварплату після смерті основного
наймача сплачує вона.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер батько
позивача і вона мала повернутись жити
до своєї квартири, але не змогла це
зробити через перешкоди з боку
відповідачів.

Вказаний позов був уточнений в
судовому засіданні представником
позивача, звернувшись до суду з
уточненими вимогами, згідно яких
позивач ОСОБА_1 діє від свого імені і в
інтересах недієздатного ОСОБА_2, та
просить усунути перешкоди у
користуванні їй квартирою АДРЕСА_2
шляхом вселення її та ОСОБА_2,
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_2, зобов'язати відповідачів
надати ключі від вхідних дверей
квартири АДРЕСА_2, зняти з
реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України ОСОБА_3,
виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2. При
цьому представник позивача послався на
підстави, які вказані в позові раніше.

Також до суду з позовом звернулась
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона зареєстрована та
постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2.
Окрім неї там зареєстровані ОСОБА_1,
ОСОБА_2 Батько її ІНФОРМАЦІЯ_9 року
помер, він був зареєстрований та також
постійно проживав за вказаною адресою.
ЇЇ покійний батько перебував у
зареєстрованому шлюбу з відповідачкою,
який був розірваний, після розірвання
шлюбу в 1992 році відповідачка переїхала
проживати разом з сином за адресою:
АДРЕСА_15, де проживає разом зі своїми
батьками та сплачує комунальні
послуги. Після смерті батька
відповідачка з'явилась у вересні 2010
року і запропонувала розділити
квартиру, також звернулась з заявою про
розподіл особових рахунків на
квартиру. Всі ці роки відповідачка у
квартирі не з'являлась, інтересу до
житла не виражала, оплату комунальних
послуг не здійснювала.

Позивач та її представники за
первісним позовом в судовому засіданні
заявлені уточнені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, позивач
пояснила, що фактично в спірній
квартирі вони з сином не мешкали, тому
що дитина інвалід, їй було тяжко
доглядати його, не могла залишити
дитину саму. В 1993 році перенесла
операцію, занесли інфекцію, 3 роки
заживало. В 1997 році після винесення
ухвали про поновлення пропущеного
строку пред'явлення рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 24.04.1992 року до виконання не
вселилась до спірної квартира, так як
була домовленість з покійним, що він
збереже житлову площу за сином. А потім
змінила показання, сказавши що цього не
казала і була домовленість з покійним
про збереження житлової площі за нею та
сином, також вона виконувала свої
опікунські права. Виконавчий лист не
брала. В 2000 році покійний пропонував їй
продати цю квартиру та розділити
навпіл, але вона відмовилась, так як їй
була необхідна реєстрація сина в м.
Южне для отримання соціальних допоміг,
відвідування лікарні в м. Южне та
перебування на житловому обліку. До 2000
року у неї були ключі від квартири,
після вона не зверталась до покійного з
приводу ключів та спроб про вселення її
та сина не здійснювала. Після смерті
колишнього чоловіка вона приходила у
квартиру з пропозицією розділити особі
рахунки на квартиру, але її ОСОБА_5,
ОСОБА_4 вигнали з квартири, ключі від
квартири не надали. ОСОБА_4 сказала, що
вона якщо хоче може домовлятись з
ОСОБА_3 Вона зверталась до ОСОБА_3 з
проханням надати ключі від квартири, на
що остання відповіла, що там мешкає
бабуся, так як свою квартиру здає в
найм. Після вона зустрілась з ОСОБА_3 та
вони домовились розділити особі
рахунки, навіть подали заяви. Вона
пропонувала ОСОБА_3 поміняти двері та
замки. При оформлені документів їй
стало відомо, що ОСОБА_3 не проживає в
цій квартирі, тому вона звернулась до
суду з вказаним позовом. Щодо
приватизації спірної квартирі, продажу
чи розподілу не зверталась.

ОСОБА_1 та її представники позов ОСОБА_3
в судовому засіданні не визнали та
ОСОБА_1 пояснила, що з колишнім
чоловіком і сином інвалідом в 1985 році
вселились в квартиру за адресою:
АДРЕСА_2. Весною 1986 року стала тимчасово
проживати у батьків, в зв'язку
необхідністю догляду за хворим сином.
Після чого колишній чоловік почав
перешкоджати їй в проживанні в цій
квартирі. 24.04.1992 року ухвалено рішення
Суворовським районним м. Одеси про
вселення її в спірну квартиру. Але вона
не вселилася в квартиру з поважних
причин в зв'язку з хворобою, операцією,
та тривалим періодом реабілітації,
тому що потребувала сторонньої
допомоги і весь цей час проживала разом
зі своїми батьками. 10.12.1997 року
Южненський міський суд Одеської
області виніс ухвалу про поновлення
пропущеного строку пред'явлення
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 24.04.1992 року до виконання про
вселення її. Але вона також не
вселилась у спірну квартиру з поважних
причин, так як повинна була доглядати
свого батька та сина інваліда, які
потребували сторонньої допомоги. Також
мати в 2001 році перенесла інсульт, їй
була потрібна стороння допомога. Зараз
батьки померли. Вважає, що її причина є
поважною, також на її утриманні та
догляді перебуває дитина інвалід.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник за
первісним позовом в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, просять в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Свій позов вона та її представник
просили задовольнити в повному обсязі.
ОСОБА_3 при цьому пояснила, що з 1985 року
ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 у вказаній
квартирі не мешкають, спроб вселитись
після 1997 року не здійснювали, про
домовленість ОСОБА_1 з її покійним
батьком про збереження житлової площі
за ними їй не відомо. Вона не чинила
перешкод ОСОБА_1 та її сину на вселення,
чи проживання в квартирі, з проханням
про надання ключів від квартири вони не
звертались до неї. Після смерті батька
ОСОБА_1 зверталась до неї тільки з
пропозицією розділити особові рахунки
на квартиру, на що вона погодилась та
вони подали заяви. В день подачі заяви
ОСОБА_1 пропонувала подивитись скільки
коштують двері для того, щоб замінити
їх, але вона відмовилась та
запропонувала міняти двері після
розподілу особових рахунків, на що
остання погодилась. Вони не розділили
особові рахунки на квартиру, так як
ОСОБА_1 подала до суду цей позов. Вона
проживала в спірній квартирі,
навчалась в школі в м. Южне, потім
переїхала до с. Коблево навчалась там
9-10 класи, після навчалась в м. Миколаїв
з 01.09.2007 року по 15.03.2010 року. Останній рік
перед смертю батька доглядала за ним та
постійно проживала з ним, після його
смерті проживає в спірній квартирі, але
враховуючи що вона працює в м. Миколаїв,
рано уїздить та пізно повертається до
дому.

Відповідач ОСОБА_4 за первісним позовом
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнала та просить в задоволені позову
відмовити, при цьому пояснивши, що за
адресою: АДРЕСА_2, проживала з 1990 року по
2003 рік. З 2003 року вона мешкає по місцю
реєстрації в АДРЕСА_1. В спірній
квартирі проживає її донька та мати
померлого чоловіка періодично. Донька
ОСОБА_3 зареєстрована АДРЕСА_2 з 1998 року.
З 1985 року ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 у
вказаній квартирі не мешкають, спроб
вселитись після 1997 року не здійснювали,
про домовленість ОСОБА_1 з її покійним
чоловіком про збереження житлової
площі за ними їй не відомо. Вона не
чинила перешкод ОСОБА_1 та її сину на
вселення, чи проживання в квартирі, з
проханням про надання ключів від
квартири вони не звертались до неї.
Після смерті її чоловіка одного разу
ОСОБА_1 приходила з чоловіком, з яким
мешкає в цивільному шлюбі з
пропозицією щодо розподілу особових
рахунків, після того як її чоловік
почав «качати права», вона його вигнала
та розмовляла з ОСОБА_1, пояснивши їй що
вона повинна розмовляти з донькою
ОСОБА_3 Знає що вони розмовляли зі слів
доньки та написали заяви про розподіл
особових рахунків, але це не відбулось
так як ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом.

Відповідач ОСОБА_5 за первісним позовом
в судовому засіданні позов не визнала,
та пояснила що мешкала разом з сином
ОСОБА_6 останній рік в його квартирі,
доглядала його, разом з жінкою, яку
наймала. Після його смерті мешкає в
квартирі сина АДРЕСА_2 або за місцем
реєстрації в АДРЕСА_6. Зараз в квартирі
її сина АДРЕСА_2 проживає онука ОСОБА_3.
Після ухвалення рішення в 1992 році вона
не перешкоджала ОСОБА_1 на вселення.
Щодо домовленості в 1997 році після суду,
що ОСОБА_1 не буде вселятися, а її син
ОСОБА_6 збереже житлову площу за ними їй
не відомо.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надавши заяву
про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши сторони, їх представників,
допитавши свідків, розглянувши
матеріали справи, суд вважає, що
первісний позов не підлягає
задоволенню, а позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що в період, коли
ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_6 перебували в
зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_6 отримав
ордер на двохкімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_2, житловою площею 29,5
кв.м. на склад сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_1 та їх
син ОСОБА_2, 1980 року народження, що
підтверджується випискою з особового
рахунку (а.с.7). В даній квартирі вони
проживали та були зареєстровані з
20.12.1985 року.

Після сварки в 1986 році ОСОБА_1 разом з
сином переїхала проживати до своїх
батьків. Але подружжя підтримувало
відносини, ОСОБА_6 часто їздив у
відрядження, приїздив до неї та сина.
Дитина інвалід потребувала сторонньої
допомоги, тому ОСОБА_1 проживала разом з
батьками, які їй допомагали. В 1992 році
ОСОБА_6 змінив замки та став
перешкоджати їй проживати в спірній
квартирі. В 1992 році ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом про вселення.

24.04.1992 року ухвалено рішення
Суворовським районним м. Одеси про
вселення ОСОБА_1 в спірну квартиру, а в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6
про визнання ОСОБА_1 втратившею право
користування жилим приміщенням
відмовлено.

26.05.1992 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1
розірваний, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.15).

Після ухвалення рішення ні ОСОБА_1, ні
їх син ОСОБА_2 в спірну квартиру не
вселись з поважних причин, так як вона
тяжко захворіла, була прооперована,
після чого тривалий час потребувала
стороннього догляду, в зв'язку з чим
проживала разом з батьками в АДРЕСА_1.
Окрім цього їх син ОСОБА_2, 1980 року
народження, інвалід І групи також
потребував стороннього догляду, що
підтверджується довідкою МСЕК (а.с.17).

10.12.1997 року Южненський міський суд
Одеської області виніс ухвалу про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 24.04.1992 року
до виконання про вселення ОСОБА_1 в
спірну квартиру.

Після винесення ухвали ні ОСОБА_1, ні їх
син ОСОБА_2 в спірну квартиру не
вселись, житлом не цікавились.

Також в спірній квартири зареєстрована
донька померлого ОСОБА_3, 1990 рок
народження, з 02.12.1998 року, що
підтверджується довідкою (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_9 року помер ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.14).

І тільки після смерті ОСОБА_6 через 13
років ОСОБА_1 виявила намір проживати в
даній квартирі, звернулась до
виконкому Южненської міської ради
Одеської області з приводу
переоформлення особового рахунку на
спірну квартиру на своє ім'я, але їй
було відмовлено у вирішенні даного
питання, так як була відсутня згода
зареєстрованої доньки ОСОБА_3, що
підтверджується листом першого
заступника голови Южненської міської
ради Одеської області від 03.02.2011 року.

Після цього ОСОБА_1 запропонувала
доньці покійного ОСОБА_3 розділити
особовий рахунок на спірну квартиру, з
цього приводу вони в лютому 2011 року
звертались до виконкому Южненської
міської ради та у присутності
завідувача сектору розподілу та
реалізації житла, склали заяви про
надання згоди на розподіл особового
рахунку на спірну квартиру. Але дане
питання не було розглянуто, так як інші
документи необхідні для розгляду
даного питання не були наданні ними, що
підтверджується копіями вказаних заяв
від 10.02.2011 року та листом голови
Южненської міської ради Одеської
області від 26.07.2012 року.

07.04.2011 року ОСОБА_1 звернулась до
Южненського МВ УМВС України в Одеській
області з заявою про прийняття мір до
осіб, які самовільно захопили її житло,
а саме спірну квартиру. 15.04.2011 року було
прийнято постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи. Згідно
пояснень мати покійного ОСОБА_5 в
спірній квартирі поживає вона, дружина
померлого ОСОБА_4, та донька померлого
ОСОБА_3 ніяких перешкод ОСОБА_1 вони не
чинять, на розгляді в суді перебуває
справа за позовом ОСОБА_1 щодо спірної
квартири. Згідно пояснень ОСОБА_4 вона з
1997 року перебувала в шлюбі з покійним
ОСОБА_6, вони мешкали в спірній
квартирі. Після його смерті вони разом
з донькою проживають в ній, перешкод не
чинять, чекає рішення суду щодо спірної
квартири.

Свідок ОСОБА_11, сестра ОСОБА_3,
підтвердила, що вона, ОСОБА_3 разом з їх
матір'ю та вітчимом поживали в квартирі
АДРЕСА_2 з 1990 року по 1997 рік, які в 1997
року зареєстрували шлюб, а з 1989 року
проживали в цивільному шлюбі. Потім
вона поступила в м. Миколаїв, в 2002 році
вийшла заміж та переїхала до м.
Миколаїв. в 2004 році у їх матері
погіршились відносини з вітчимом та
вона переїхала до АДРЕСА_1. ОСОБА_3
навчалась в школі в с. Коблево, яку
закінчила в 2007 році, постійно проживала
з батьком, навідувала його, потім вона
навчалась в Корабельному інституті в м.
Миколаїв, на період навчання мешкала в
гуртожитку, на вихідні приїздила до
батьків. У вітчима погіршився стан
здоров'я, тому з березня 2010 року ОСОБА_3
взяла академічну відпустку та
доглядала за батьком разом з бабусею,
кожного дня їздила до м. Южне та
доглядала за ним, навіть після того як
вона допомогла сестрі
працевлаштуваться у м. Миколаїв. Їй
відомо що у вітчима є син-інвалід, якому
він сплачував аліменти з сімейного
бюджету. ОСОБА_1 ніколи не бачила в
АДРЕСА_2. ОСОБА_3 зареєстрована за цією
адресою, хто ще зареєстрований за цією
адресою їй не відомо. З приводу судових
справ про вселення ОСОБА_1 та її сина їй
нічого не відомо

Свідок ОСОБА_12, племінниця померлого
ОСОБА_6, мешкає АДРЕСА_10, пояснила, що
мешкає за цією адресою 20 років, ОСОБА_1
ні разу не бачила АДРЕСА_2. Про їх брата
їй нічого не відомо, знає тільки що він
хворіє. ОСОБА_3 є її сестрою, часто
приходила до них в гості. ОСОБА_3
навчалась з 1 по 7 клас у м. Южне, а потім
вона разом з матір'ю переїхала до с.
Коблево, де закінчила школу, а після
закінчення школи навчалась у м.
Миколаїв недовго. Коли навчалась у м.
Миколаїв на вихідна та свята приїздила
до м. Южне додому. Потім захворів дядя
ОСОБА_6 за яким доглядали бабуся ОСОБА_5,
ОСОБА_3, і ще сиділка, які постійно
проживали разом з ним. Після його
смерті в АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_3,
працює в м. Миколаїв, іноді залишається
ночувати у сестри в м. Миколаїв.

Свідок ОСОБА_27, сусід, мешкає АДРЕСА_12,
пояснив, що з вересня 1985 року вселився
разом з покійним сусідом ОСОБА_6, який
до квартири АДРЕСА_2 вселився один,
першої його жінки та дитини не бачив.
Його донька ОСОБА_3 народилась і
проживала з батьком. Знає її мати та
його дружину ОСОБА_4. Коли він захворів
«раком» донька приїздила та доглядала
його, також доглядала його мати. Зараз
донька приїздить в квартиру АДРЕСА_2, є
ще одна дитина, яка проживає в АДРЕСА_15.

Свідок ОСОБА_13, сестра покійного
ОСОБА_6, мешкає АДРЕСА_13, пояснила, що з
колишнею дружиною брата ОСОБА_1 брат
мешкав з 1980 року, мешкали недовго. В
квартирі АДРЕСА_2 жодного дня ОСОБА_1 не
мешкала, мешкала весь час в АДРЕСА_15,
так як не хотіла жити в м. Южне разом з
братом, тому що дитині-інваліду краще в
АДРЕСА_15 у її батьків. Брат мешкав
спочатку один потім одружився з ОСОБА_4,
народилась ОСОБА_3, останні роки ОСОБА_3
навчалась в школі в с. Коблево, потім
навчалась в університеті в м. Миколаїв.
Перед смертю брата його доглядали
ОСОБА_3, мати, вона та ще жінка, яку
нанімали. Зараз в АДРЕСА_2 мешкає
ОСОБА_3, тимчасово буває бабуся ОСОБА_5
та ОСОБА_4 З приводу того, що брат
перешкоджав вселенню ОСОБА_1 їй нічого
не відомо, не бачила, щоб ОСОБА_1 робила
спроби вселитися в АДРЕСА_2

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 мешкали в її хаті, а вона мешкала
рядом в АДРЕСА_15. Потім вони отримали
квартиру в м.Южне і мешкали там, коли це
було не пам'ятає. Покійний вигнав
ОСОБА_1 з дитиною зі спірної квартири,
коли вони розлучались. Про те що
відповідачі не пускають її в спірну
квартиру, що там мешкає мати покійного,
їй відомо зі слів самої ОСОБА_1 Батько
ОСОБА_1 дуже хворів, мати 10 років тому
перенесла інсульт. Також їй відомо, що
ОСОБА_4 мешкала в АДРЕСА_1 в гуртожитку з
дитиною, яка ходила до школи. Вона
продавала пиріжки на базарі разом з
нею.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що мешкає з 1985
року в м. Южне, а до 18 років мешкала в
АДРЕСА_15. Їй відомо, що ОСОБА_4 отримали
квартиру в м. Южне и вона двічі
відвідувала їх відразу. Потім їй стало
відомо, що ОСОБА_1 з дитиною влітку
переїхала до батьків в АДРЕСА_15, а
ОСОБА_6 не пустив ОСОБА_1 разом з сином
до спірної квартири, і вона мешкала
разом з батьками в АДРЕСА_15. ОСОБА_4 теж
знає давно, вона отримала кімнату в
гуртожитку, торгувала пиріжками. Потім
мешкала з ОСОБА_6 в м.Южне, народила
дитину, знає зі слів самої ОСОБА_4 Вона
перебуває в дружніх стосунках с
ОСОБА_12, яка мешкає в сусідній парадній
по АДРЕСА_10 зі слів якої їй відомо, що
там зараз проживає його мати, що ОСОБА_3
після закінчення школи навчалась в
м.Миколаїв, що її відрахували за
прогули. В с. Коблево буває часто 2 рази
на місяць, а після виходу на пенсію
кожного дня. Про суд з приводу вселення
їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що ОСОБА_3 до 2007
року мешкала в гуртожитку в АДРЕСА_1,
потім навчалась в м. Миколаїв. ОСОБА_1
колишній чоловік не пускав в спірну
квартиру, вона судилась, потім хворіла,
10 років хворіє її мати, 2 роки її батько.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_4
мешкала разом з покійним ОСОБА_6 з 1990
року з початку в АДРЕСА_1, потім в м.Южне
з 1995 року. ОСОБА_6 товаришував з її
колишнім чоловіком. Вона працювала з
ОСОБА_4 на будівництві. ОСОБА_3
навчалась в м. Южне перші класи, а потім
в АДРЕСА_1, після закінчення школи жила
в м. Южне, потім навчалась в інституті м.
Миколаїв. ОСОБА_4 мешкала в АДРЕСА_1
доглядала свого батька. У ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 були нормальні відносини, вони
не сварились, вона приїздила до нього
на дачу допомагала, він приїздив,
привозив продукти. ОСОБА_18 приїздила
навіщала ОСОБА_6 в м.Южне. Їй відомо, що у
ОСОБА_6 є колишня дружина та
син-інвалід, які мешкають в АДРЕСА_15. Це
відомо всім, так як вони мешкають в
селі. Після смерті ОСОБА_6 в спірній
квартирі мешкають його мати та донька
ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що з 1999 року по
2011 рік постійно проживав в АДРЕСА_1,
бачив ОСОБА_4, яка мешкала на першому
поверсі з донькою молодшою, чоловіком.
В квартиру не заходив, бачив, як вони
заходять. В даний час вона також
проживає. Акт про не проживання ОСОБА_4,
ОСОБА_3 від 31.05.2011 року підписував, до
квартири не заходив, двері ніхто не
відчинив, бо нікого не було, квартплата
росте, склали акт зі слів сусідив. З 1982
року він мешкає в АДРЕСА_15, знає колишню
дружину ОСОБА_1, яка проживає за адресою
АДРЕСА_15 разом з сином, чоловіком,
матір'ю. Також з ними проживав батько,
який помер. Він його бачив тільки біля
двору, коли той ходив, то кульгав.
ОСОБА_1 зараз мешкає з матір'ю.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_1
проживає в АДРЕСА_15 з батьками, які
допомагають з дитиною інвалідом, вона
вивезла її до батьків, колишній чоловік
наркоман. В 2011 році помер її батько,
який хворів гіпертонією і до смерті 2-3
роки нічого не міг робити, сидів на
лавочці. Мати гіпертонік, 10 років
перенесла інсульт, потребує сторонній
догляд.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що ОСОБА_3
останні класи навчалась в школі з нею в
АДРЕСА_1, потім навчалась в м. Миколаїв.
ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_15, так як її
дитина інвалід, їй тяжко виїздити з
коляскою.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що з ОСОБА_6 він
товаришував з 1972 року. У ОСОБА_6 була
жінка ОСОБА_1, з якою вони прожили два
роки, а потім вони розійшлись. ОСОБА_1
проживала з батьками, знає, що вона все
життя проживала в АДРЕСА_15. Дитина
залишилась на її утриманні. Батько її
останні 2-3 роки не працював, мати 5 років
погано ходить, 5-6 років як вона знову
одружилась. Потім він одружився з
ОСОБА_4, народилась ОСОБА_3. ОСОБА_6
зловживав алкоголем, тому ОСОБА_4
проживала в АДРЕСА_1. Перед смертю
проживав один, скаржився що всі його
покинули, коли він приходив, то йому
двері відчиняла якась жінка. Мати
приходила давали йому їсти.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що працює
фельдшером у лабораторії. На протязі
2011-2012 року часто приходила до батьків
ОСОБА_1 в АДРЕСА_15, так як її батько був
гіпертоніком та потребував лікування,
він перебував на обліку з 1998 року. Також
їй відомо зі слів ОСОБА_1, що вона не
може вселитись до квартири у м. Южне.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер ОСОБА_24,
ІНФОРМАЦІЯ_12 року померла ОСОБА_25, але
докази позивачем, що вказані особи є її
батьками суду не надано.

Право на вселення в спірну квартиру
неодноразово надавалось ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 судами, яке вони не реалізували,
з моменту винесення ухвали про
продовження строку для виконання
рішення про вселення минуло більше 13
років. Вони постійно проживали разом з
батьками ОСОБА_1 в АДРЕСА_15, несли
витрати на комунальні послуги, а потім
ОСОБА_1 одружилась та проживала разом
батьками, сином - інвалідом та
чоловіком.

Посилання позивача на поважність
причин пропуску вселення через
немічність її батьків не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
оскільки в позові вона вказує, що після
смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_10 року
збиралась реалізувати своє право
вселитись до спірної квартири, хоча на
її руках ще залишається хвора мати.
Також це спростовується її свідченнями
в судовому засіданні, що вони з
покійним ОСОБА_6 домовились, що вона та
син не будуть вселятися до спірної
квартирі, а він збереже за ними житлову
площу.

Довідку лікаря ОСОБА_26 (а.с.22) надану
суду, суд не може прийняти до уваги, так
як вона не має дати її складання, не
вказано з якого часу батьки
перебувають на обліку та з якого часу
їм потрібна стороння допомога. Також
суду наданні довідки цього ж лікаря
віданні 22.04.2013 року за №№715, 716, які теж
суд не може прийняти до уваги, так як не
вказано з якого часу мати потрібна
стороння допомога. В довідках вказана
суперечна інформація щодо часу з якого
перебуває на обліку мати більше 9 років
та з 1997 року. Також ця інформація
спростовується показання свідків
ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_20

Вимоги щодо перешкод в користуванні
спірною квартирою не знайшли свого
підтвердження, так як ОСОБА_1 та ОСОБА_3
зустрічались, вели перемови щодо
розподілу особового рахунку, навіть
написали заяви про надання згоди з
цього приводу.

Посилання позивача та її представників
на постанову про відмову в порушення
кримінальної справи від 15.04.2011 року, як
доказ про перешкоди в користуванні
спірною квартирою, суд не може прийняти
до уваги, так як в поясненнях ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 вказано, що перешкод вони не
чинять, протиправних дій не вчиняють,
чекають на рішення суду по розподілу
спірної квартири.

При таких обставинах суд, приходить до
висновку що у задоволенні уточненого
позову представника ОСОБА_1, яка діє від
свого імені та в інтересах
недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні житловою площею шляхом
вселення, зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні квартирою,
надати ключі від вхідних дверей
квартири, виселення ОСОБА_3, зняття
ОСОБА_3 з реєстраційного обліку
необхідно відмовити.

Факт не проживання ОСОБА_1 в спірній
квартирі з 1985 року по теперішній час
підтверджується актом про не
проживання від 01.12.2011 року, складеним КП
«МЖКЦ» на підставі заяв сусідів, які
підтвердили цей факт в судовому
засіданні.

Факт не проживання ОСОБА_1 в спірній
квартирі з 1986 року, вона сама вказує в
позові коли зверталась в 1992 році, що «з
1986 року не проживає за вказаною
адресою».

З 1985 року та по теперішній час ОСОБА_1 в
спірній квартирі не проживає, її
особисті речі відсутні.

Згідно ст.71 Житлового Кодексу України
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

У відповідності до ст.72 Житлового
Кодексу України визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки
проводиться в судовому порядку.

Ст. 88 ЦПК України передбачено, що
стороні, на користь якої укладено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтвердженні судові витрати.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом 7 днів на
підставі остаточного рішення суду про
позбавлення особи права користування
житловим приміщенням.

При таких обставинах суд, приходить до
висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
необхідно задовольнити, визнавши
ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 10, 60, 88, 169, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.
71, 72 ЖК України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення і усунення
перешкод в користуванні житловою
площею шляхом виселення - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 судовий збір
в розмірі 107,30 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області
З.І.Асанова