Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1897/14
Головуючий у 1 інстанції: Колодіна
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2,
Державної казначейської служби
України, Мелітопольського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі органу, уповноваженого
представляти інтереси держави -
Державної казначейської служби
України на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від « 05» березня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України,
Мелітопольського МВ ГУ УМВС України в
Запорізькій області про стягнення
моральної шкоди, завданої незаконними
діями органів досудового слідства і
прокуратури, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної
казначейської служби України про
стягнення моральної шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового
слідства і прокуратури, який в процесі
розгляду справи неодноразово
уточнював.

Позивач зазначав, що 30 жовтня 2001 року
постановою начальника
Мелітопольського МВ Доценком В.А.
відносно нього було порушено
кримінальну справу за ч. 2 ст. 206 КК
України (в редакції 1960 року). 28
листопада 2001 року постановою слідчого
СВ Мелітопольського МВ Шилко М.В. йому
було пред'явлено обвинувачення в
скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст.
206 КК України. В той же день відносно
нього було застосовано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.

05 листопада 2003 року постановою
старшого слідчого Савченко А.М. йому
було пред'явлено обвинувачення у
скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст.
296 КК України (в редакції 2001 року).
Постановою від 30 грудня 2010 року
кримінальна справа відносно нього була
закрита за п. 1 ст. 6 КПК України, за
відсутністю події злочину.

Вказує, що на протязі 9 років і 1 місяця,
тобто в період з 28 листопада 2001 року і
по 30 грудня 2010 року він перебував під
слідством і йому була спричинена
моральна шкода, яка виражається в тому,
що він був позбавлений вільного
пересування по Україні і вільного
виїзду за її межі, був усунений із
займаної посади, а потім звільнений із
займаної посади, як юрист був
позбавлений права на здачу іспитів на
зайняття адвокатської діяльності.
Також вказує, що на тепер він по віку та
по стану здоров'я не може влаштуватися
на роботу. У зв'язку із слідством та
звільненням з роботи у нього спочатку
погіршились, а потім й припинились
відношення з колишніми товаришами по
службі та іншими людьми. Всі ці
обставини обмежували його життя. При
цьому він є учасником бойових дій, має
численні осколочні поранення тіла та
контузію головного мозку, отримані ним
при проходженні військової служби в
Афганістані. Все своє життя він
дотримувався високих моральних
цінностей. Тому, всі незаконні
аморальні дії правоохоронних органів
по відношенню до нього він сприйняв
надмірно болісно. Внаслідок чого
здоров'я повністю підірвано.

Також зазначає, що спричинений йому
мінімальний розмір моральної шкоди
тільки за час знаходження його під
кримінальним слідством, згідно з ч. З
ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування
шкоди, спричиненої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури та
суду» складає 104 640 грн. 00 коп. (960 грн. 00
коп. - розмір мінімальної заробітної
плати станом на 01 квітня 2011 року х 109
місяців - кількість повних календарних
місяців перебування його під
слідством).

Посилаючись на ці обставини, просив
стягнути з Державної казначейської
служби України на його користь
моральну шкоду, завдану внаслідок
незаконного притягнення його до
кримінальної відповідальності у
розмірі 1 000 000 грн. за рахунок
Державного бюджету України.

18 жовтня 2011 року позивач доповнив свої
позовні вимоги тим, що 10 жовтня 2011 року
ЗО МСЕК він визнаний інвалідом 2 групи
захворювання центральної нервової
системи. Вважає, що його інвалідність є
слідством спричинення йому
правоохоронними органами м. Мелітополя
душевних страждань.

07 жовтня 2013 року позивачем був
поданий уточнений позов, який він
доповнив тим, що 30 жовтня 2001 року
відносно нього була порушена
кримінальна справа за ч. 2 ст. 206

КК України, а 30 грудня 2010 року вказана
справа відносно нього була закрита за
п. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю
події злочину. Про всі інші проміжні
постанови слідчих, винесені у вказаний
період, позивачу не було відомо і він їх
вважає фіктивними. Весь час, в період з
28 листопада 2001 року і по 04 липня 2011 року
він перебував під слідством і під мірою
запобіжного заходу - підпискою про
невиїзд. Вказує, що під незаконним
кримінальним переслідуванням він
знаходився 115 календарних місяців і 6
днів. Вважає, що

спричинений йому мінімальний розмір
моральної шкоди станом на 15 вересня 2013
року

складає 131 905 грн. 00 коп. (1 147 грн. 00 коп. -
розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01 січня 2013 року х 115 місяців -
кількість повних календарних місяців
перебування його під слідством та
судом). Тому просив стягнути з держави в
особі Державної

казначейської служби України на його
користь моральну шкоду, завдану його
здоров'ю і

інтересам органами досудового
слідства та прокуратури Запорізької
області у розмірі 3 000 000 грн.

08 січня 2014 року позивач доповнив
свій позов тим, що він зробив
розрахунок

мінімального розміру моральної шкоди
станом на 28 січня 2014 року, який складає
140 070 грн. 00 коп. (1218 грн. 00 коп. - розмір
мінімальної заробітної плати станом на
01 грудня 2013 року х 115 місяців - кількість
повних календарних місяців
перебування його під слідством та
судом).

13 лютого 2014 року позивач доповнив свій
позов тим, що до моральної шкоди він
також відносить притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 185-3 КУпАІІ та накладення на нього
адміністративного стягнення (5 діб
адміністративного арешту) постановою
суду від 07 серпня 2001 року. Вказане
притягнення було за скоєння
адміністративного правопорушення за
ст. 173 КУпАП, яке потім було
перекваліфіковане на ч. 2 ст. 206 КК
України.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 шляхом списання з
розрахункового рахунку Державної
казначейської служби України моральну
шкоду у розмірі 112 056 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Державна казначейська служба України
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Мелітопольський міжрайонний прокурор
в інтересах держави в особі органу,
уповноваженого представляти інтереси
держави - Державної казначейської
служби України, також подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Не погоджуючись частково з рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невірне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
просить рішення суду змінити та
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в розмірі 3 000 000 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
апелянтів ОСОБА_2, прокурора Пилипів
Р.Л., представника казначейської служби
Кріль Ю.А., перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як установлено судом, 07 серпня 2001 року
постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області ОСОБА_2 був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 185-3 КУпАП за порушення порядку
під час судового засідання 3 серпня 2001
року при розгляді іншого
адміністративного матеріалу відносно
нього за ст. 173 КУпАП та на нього було
накладено адміністративне стягнення у
вигляді арешту строком на 5 діб.

16 серпня 2001 року постановою
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області провадження в
адміністративній справі про
притягнення ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП
закрито, а матеріали відносно нього
надіслані прокурору м. Мелітополя для
вирішення питання про порушення
кримінальної справи в порядку ст. 97 КПК
України.

30 жовтня 2001 року постановою начальника
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Доценка В.О. відносно ОСОБА_2 порушено
кримінальну справу по обвинуваченню у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
206 КК України ( в редакції 1960 року).

28 листопада 2001 року постановою
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Шилко М.В. ОСОБА_2 обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

28 листопада 2001 року постановою
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Шилко М.В. кримінальна справа
відносно ОСОБА_2 провадженням закрита
у зв'язку з відсутністю в його діях
складу злочину.

23 грудня 2001 року постановою начальника
СВ Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Бахаєва І.М. скасована зазначена
постанова від 28 листопада 2001 року про
закриття кримінальної справи.

18 квітня 2002 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Бузиник В.О. поновлено попереднє
слідство по кримінальній справі
відносно ОСОБА_2 та в цей же день
постановою цього слідчого дії ОСОБА_2
перекваліфіковані з ч.2 ст. 206 КК України
на ст. 176-3 КК України (в редакції 1960
року).

18 квітня 2002 року постановою слідчого
СВ Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Бузиник В.О. кримінальна справа
відносно ОСОБА_2 за ст. 176-3 КК України
провадженням закрита у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину.
Копія постанови надіслана на адресу
ОСОБА_2

21 серпня 2002 року постановою заступника
прокурора м. Мелітополя Коноплянко О.О.
скасована постанова від 18 квітня 2002
року про закриття провадження у
кримінальній справі.

25 листопада 2002 року постановою
старшого слідчого СВ Мелітопольського
міського відділу УМВС України в
Запорізькій області Савченко В.В.
кримінальна справа відносно ОСОБА_2 за
176-3 КК України (в редакції 1960 року)
закрита у зв'язку з відсутністю в його
діях складу злочину. Копія постанови
надіслана на адресу ОСОБА_2

16 жовтня 2003 року постановою старшого
прокурора прокуратури Запорізької
області Іваніна В.В. скасовані
постанови від 25 листопада 2002 року про
закриття провадження у кримінальній
справі та від 18 квітня 2002 року про
перекваліфікацію дії.

31 жовтня 2003 року постановою старшого
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Савченко О.М. дії ОСОБА_2
перекваліфіковані з з ч.2 ст. 206 КК
України(в редакції 1960 року) на ч.1 ст. 296
КК України (в редакції 2001 року).

5 листопада 2003 року постановою старшого
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Савченко О.М. ОСОБА_2 обрано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд.

5 листопада 2003 року постановою старшого
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Савченко О.М. притягнуто ОСОБА_2
в якості обвинуваченого та
пред'явлено йому обвинувачення у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
296 КК України (в редакції 2001 року). Копія
постанови вручена ОСОБА_2

29 липня 2004 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. призупинено досудове
слідство по зазначеній кримінальній
справі.

28 серпня 2004 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. поновлено досудове
слідство по цій кримінальній справі та
в цей же день постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. призупинене досудове
слідство.

6 жовтня 2004 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. поновлено досудове
слідство по цій кримінальній справі.

22 жовтня 2004 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС Михайленко С.В. притягнуто ОСОБА_2
в якості обвинуваченого та пред'явлено
йому обвинувачення у вчиненні злочину,
передбаченому ч. 1 ст. 296 КК України (в
редакції 2001 року). Копія постанови
вручена ОСОБА_2

27 лютого 2005 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. дії ОСОБА_2
перекваліфіковані з ч.1 ст. 296 КК України
(в редакції 2001 року) на ст. 176-3 КК
України(в редакції 1960 року)
кримінальна справа відносно ОСОБА_2
за фактом образи голови
Мелітопольського районного суду
ОСОБА_14 закрита у зв'язку з відсутністю
в його діях складу злочину. Копія
постанови надіслана на адресу ОСОБА_2

27 квітня 2006 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. поновлено досудове
слідство по кримінальній справі
відносно ОСОБА_2

25 червня 2006 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. призупинене попереднє
слідство по цій кримінальній справі.

29 червня 2006 року постановою першого
заступника начальника СУ УМВС України
в Запорізькій області Овчинник Р.В.
поновлено досудове слідство по
кримінальній справі відносно ОСОБА_2

15 жовтня 2006 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. поновлено досудове
слідство по кримінальній справі
відносно ОСОБА_2

20 жовтня 2006 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. кримінальна справа
відносно ОСОБА_2 за фактом образи
голови Мелітопольського районного
суду ОСОБА_14 закрита у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину.
Копія постанови надіслана на адресу
ОСОБА_2

07 листопада 2006 року заступником
прокурора м. Мелітополя Фоміним В.В.
скасована зазначена постанова від 20
жовтня 2006 року про закриття
кримінальної справи.

13 листопада 2006 року постановою
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Михайленко С.В. призупинене
попереднє слідство по кримінальній
справі відносно ОСОБА_2

28 листопада 2006 року постановою
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Михайленко С.В. поновлено
досудове слідство по кримінальній
справі відносно ОСОБА_2

20 липня 2007 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Михайленко С.В. кримінальна справа
відносно ОСОБА_2 за фактом образи
голови Мелітопольського районного
суду ОСОБА_14 закрита у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину.
Копія постанови надіслана на адресу
ОСОБА_2

10 листопада 2008 року постановою
прокурора прокуратури Запорізької
області Смірнова В.Ю. скасована
постанова про закриття кримінальної
справи від 20 липня 2007 року.

3 квітня 2009 року постановою старшого
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Мінакової О.М. кримінальна
справа відносно ОСОБА_2 за фактом
образи голови Мелітопольського
районного суду ОСОБА_14 закрита у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу злочину. Копія постанови
надіслана на адресу ОСОБА_2

23 квітня 2010 року постановою
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області скасована
постанова від 3 квітня 2009 року про
закриття кримінальної справи.

20 травня 2010 року постановою старшого
слідчого СВ Мелітопольського міського
відділу УМВС України в Запорізькій
області Мінакової О.М. кримінальна
справа відносно ОСОБА_2 за фактом
образи голови Мелітопольського
районного суду ОСОБА_14 закрита у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу злочину. Копія постанови
надіслана на адресу ОСОБА_2

27 жовтня 2010 року постановою прокурора
Генеральної прокуратури України
Курлатова О.М. скасована постанова від
20 травня 2010 року про закриття
кримінальної справи.

30 грудня 2010 року постановою слідчого СВ
Мелітопольського міського відділу
УМВС України в Запорізькій області
Коваль С.В. кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченому ч. 1 ст. 296 КК
України закрита на підставі п. 1 ст. 6 КПК
України за відсутністю події злочину.
Копія постанови надіслана на адресу
ОСОБА_2

Таким чином, ОСОБА_2 був незаконно
притягнутий до кримінальної
відповідальності із застосуванням
запобіжного заходу підписки про
невиїзд протягом 1 380 днів ( з 30 жовтня 2001
року по 28 листопада 2001 року, з 23 грудня
2001 року по 18 квітня 2002 року, з 21 серпня
2001 року по 25 листопада 2002 року, з 16
жовтня 2003 року по 29 липня 2004 року, з 28
серпня 2004 року по 28 серпня 2004 року, з 06
жовтня 2004 року по 27 лютого 2005 року, з 27
квітня 2005 року по 25 червня 2006 року, з 29
червня 2006 року по 20 жовтня 2006 року, з 7
листопада 2006 року по 13 листопада 2006
року, з 28 листопада 2006 року по 20 липня 2007
року, з 10 листопада 2008 року по 03 квітня
2009 року, з 23 квітня 2010 року по 20 травня
2010 року та з 27 травня 2010 року по 30 грудня
2010 року), тобто 46 місяців.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про
неправильність встановлення судом
часу перебування його притягнутим до
кримінальної відповідальності,
спростовуються матеріалами
кримінальної справи №13980111, яка
досліджена судом.

На підставі Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», частин 1, 2, 7 ст. 1178
ЦК України, моральна шкода може бути
відшкодована лише за наявності
обставин, визначених ст. 1 цього Закону,
а право на її відшкодування виникає у
випадках, зазначених у статті 2 Закону.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду» шкода,
завдана громадянинові внаслідок: 1)
незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян; 2)
незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних
робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу; 3)
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України «Про
оперативно-розшукову діяльність», «Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю» та іншими
актами законодавства, -
відшкодовується у повному обсязі
незалежно від вини посадових осіб
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадках: 1)
постановлення виправдувального вироку
суду; 1-1) встановлення в обвинувальному
вироку суду чи іншому рішенні суду
(крім ухвали чи постанови суду чи
іншому рішенні суду про повернення
справи на додаткове розслідування чи
новий судовий розгляд) факту
незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
чи порушують права та свободи громадян,
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів; 2)
закриття кримінальної справи за
відсутністю події злочину, відсутністю
події злочину, відсутністю у діянні
складу злочину або недоведеністю
участі обвинуваченого у вчиненні
злочину ; 3) відмови в порушенні
кримінальної справи; 4) закриття справи
про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої
фізичній особі незаконними діями
органом дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом,
зокрема, у разі незаконного
притягнення її до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування, як запобіжного заходу,
тримання під вартою або підписки про
невиїзд (ч. 1, ч.2 ст. 1176 ЦК України).

Згідно з ч. 5, ч.6 ст. 4 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі,
коли незаконні дії органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Доводи апелянтів прокурора та
Державної казначейської служби щодо
не доведеності заподіяння позивачу
моральної шкоди та неправильності
визначення розміру відшкодування,
необґрунтовані та спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду»
відшкодування шкоди за час перебування
під слідством чи судом провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 9 постанови №4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», у випадках, коли
межі відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподатковуваним
мінімумом доходів громадян, суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, що діють на час
розгляду справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив обставини справи, доводи і
заперечення сторін і дійшов до
правильного висновку про те, що
незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності із
застосуванням запобіжного заходу -
підписки про невиїзд, ОСОБА_2 була
заподіяна моральна шкода. При
визначені розміру відшкодування
моральної шкоди, суд врахував обсяг
страждань, які при цьому переніс
позивач, який являється учасником
бойових дій, має поранення при
проходженні військової служби в
Афганістані та є інвалідом ІІ групи,
тому виходив не з мінімального розміру
моральної шкоди, визначеного Законом
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», а з подвійного мінімального
середнього заробітку за кожен місяць
незаконного притягнення його як
обвинуваченого та застосування
запобіжного заходу - підписки про
невиїзд.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що
рішення суду необхідно змінити,
відшкодування завданої йому моральної
шкоди необхідно визначити у розмірі 3
000 000 грн. є безпідставними.

Визначаючи розмір відшкодування, суд
керувався принципами поміркованості,
розумності, справедливості, а також
враховував те, що розмір відшкодування
моральної шкоди має бути не більш, аніж
достатнім для розумного задоволення
потреб потерпілої особи і не повинен
призводити до її збагачення.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права. Тому апеляційні
скарги на підставі ст. 308 ЦПК України
підлягають відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 Державної
казначейської служби України
Мелітопольського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
органу, уповноваженого представляти
інтереси держави - Державної
казначейської служби України
відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 березня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: