У Х В А Л А

28 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Дем'яносова М.В., Фаловської
І.М.,Маляренка А.В., Юровської
Г.В.,розглянувши заяву ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року у
справі за позовом заступника прокурора
м. Ялти Автономної Республіки Крим до
Алупкінської міської ради Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя
особа - Державний заклад «Дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій ім. О.О. Боброва»
Міністерства охорони здоров'я України,
про визнання недійсними рішення
міської ради та договору
купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року заступник прокурора м.
Ялти Автономної Республіки Крим
звернувся до суду з указаним позовом до
Алупкінської міської ради Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, у
якому просив визнати недійсним рішення
Алупкінської міської ради Автономної
Республіки Крим від 28 листопада 2006 року
№ 13/2 «Про затвердження проекту
землеустрою та передачу у власність
ОСОБА_7 земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка)», визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 31 липня 2012 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6

Посилався на те, що земельна ділянка,
яка передана у власність ОСОБА_7
за рішенням органу місцевого
самоврядування, а надалі відчужена
ОСОБА_6, розташована в межах земельної
ділянки Державного закладу «Дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій ім. О.О. Боброва»
Міністерства охорони здоров'я України
(далі - санаторій ім. О.О. Боброва), якою
санаторій користується на підставі
державного акта на право постійного
користування від 07 квітня 1995 року.
Тобто, Алупкінська міська рада
Автономної Республіки Крим прийняла
оскаржуване рішення з перевищенням
повноважень, з порушенням вимог
чинного законодавства, оскільки
розпорядилась землями, які знаходяться
в постійному користуванні санаторію
ім. Боброва та є землями
оздоровчого призначення, на яких
заборонено індивідуальне будівництво.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від
12 липня 2013 року позов задоволено.
Визнано недійсним рішення
Алупкінської міської ради Автономної
Республіки Крим від 28 листопада 2006 року
№ 13/2 «Про затвердження проекту
землеустрою та передачу у власність
ОСОБА_7 земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
за адресою: АДРЕСА_1». Визнано недійсним
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,0400 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, укладений 31 липня
2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16
жовтня 2013 року рішення Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 12 липня 2013 року в частині
визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
стягнення з ОСОБА_6 судових витрат
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_6, до якої
приєдналася ОСОБА_7, відхилено, а
рішення апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16 жовтня 2013 року та
рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 12 липня
2013 року в частині вирішення позову про
визнання недійсним рішення міської
ради Алупкінської міської ради
Автономної Республіки Крим від 28
листопада 2006 року № 13/2 залишено без
змін.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема п. в)
ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

У допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» (далі - постанова
Пленуму) під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту наведених заявником доводів
в обґрунтування заяви та поданих ним як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права
постанов Вищого господарського суду
України від 15 липня 2008 року, від 30
червня 2009 року, від 01 жовтня 2008 року, від
18 березня 2008 року, від 17 липня
2007 року, від 15 жовтня 2008 року, від
26 березня 2009 року, від 03 лютого
2009 року, від 01 червня 2010 року, постанов
Вищого адміністративного суду України
від 30 серпня 2006 року, від 05 червня 2013
року, ухвали Вищого адміністративного
суду України 07 липня 2011 року, не
вбачається наявних ознак, які згідно з
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судового рішення
Верховним Судом України, оскільки
норми матеріального права, на які
посилається заявник, застосовувалась у
справах, правовідносини в яких є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Таким чином, заява ОСОБА_6 про перегляд
судового рішення не містить ознак, які
згідно вимог ст. 355 ЦПК України є
підставами для перегляду судових
рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
заступника прокурора м. Ялти
Автономної Республіки Крим до
Алупкінської міської ради Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя
особа - Державний заклад «Дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій ім. О.О. Боброва»
Міністерства охорони здоров'я України,
про визнання недійсними рішення
міської ради та договору
купівлі-продажу земельної ділянки, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
М.В.
Дем'яносов

І.М. Фаловська

А.В. Маляренко

Г.В. Юровська