Справа № 510/479/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Плавнівської сільської ради
Ренійського району Одеської області
про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача -
виконкому Плавнівської сільради
Ренійського району позовні вимоги
визнав, щодо їх задоволення не
заперечував, просив розглянути справу
у його відсутності.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, просила про розгляд справи
без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про народження ОСОБА_1; копія
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3
із ОСОБА_1; копія свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1.; копія
заповіту ОСОБА_4 від 31.08.2000р.,
оформленого на ім'я ОСОБА_1; копія
Інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру від 01.07.2013р.; копія довідки
відділу Держземагенства у Ренійському
районі про нормативну грошову оцінку
спірної земельної ділянки; копія
державного акту серії ЯБ № 299655 від
24.01.2006р. на право власності на земельну
ділянку площею 3,61 га, оформленого на
ім'я ОСОБА_4; копія витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку від 02.07.2013р.; копія кадастрового
плану земельної ділянки; копія заяви
ОСОБА_4 про прийняття спадщини; копія
постанови нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка у справі є
донькою нині померлої ОСОБА_4 За життя
ОСОБА_4 на підставі державного акту
серії ЯБ № 299655 від 24.01.2006р. про право
власності на земельну ділянку належала
земельна ділянка розміром 3,61 га,
розташована на території Плавнівської
сільської ради Ренійського району
(ділянка № 19), виділена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилася
належним їй майном, 31.08.2000р. залишила
заповіт на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
померла. Після смерті ОСОБА_4
відкрилась спадщина на вищезазначене
майно. У встановлений законодавством
строк для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4, позивачка (як
спадкоємиця за заповітом) звернулася
до Ренійської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. За зверненням
позивачки нотаріусом було заведено
спадкову справу. Пізніше, при зверненні
позивачки до нотаріуса для отримання
свідоцтва про право на спадщину, їй в
цьому було відмовлено з причин
відсутності правовстановлюючих
документів (відсутності витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки) на
вищевказану земельну ділянку, про що
21.03.2014р. нотаріусом було винесено
відповідну постанову. Після смерті
ОСОБА_4 це питання вже неможливо
вирішити, за визнанням права власності
на земельну ділянку, як на об'єкт
спадщини, може звернутися тільки
спадкоємець.

На день смерті ОСОБА_4 разом із нею
мешкала тільки позивачка у справі, на
ім'я позивачки ОСОБА_4 склала заповіт.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
що залишилася після померлої ОСОБА_4 і
вважає, що має всі законні підстави для
визнання за нею права власності на неї,
оскільки до держави вона не перейшла,
відумерлою не визнана, інших
спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК
України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті. За
ст. 1225 ЦК України право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.
1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як було встановлено судом,
позивачка у справі є спадкоємицею за
заповітом (ст. 1235 ЦК України). Вона у
передбачений законом строк подала
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини, отже вважається такою, що її
прийняла. Прийняття спадщини є фактом,
який відображає волю спадкоємця
придбати майно після смерті
спадкодавця. В даному випадку
позивачка прийняла спадщину в порядку
ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля,
як спадкоємиці за заповітом, була
виражена у її діях щодо подачі
відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
однак, вона не може оформити прийняття
спадщини та отримати відповідне
свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_4 не
було отримано витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, у зв'язку із
чим в даний час позивачка вимушена
звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є
суб'єктом набуття права власності на
земельну ділянку з підстав прийняття
спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст.
1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити її вимоги щодо визнання
за нею права власності на спадкове
майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1235, 1268,
1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на:

- земельну ділянку площею 3,61 га із
кадастровим номером :01:002:0419,
розташовану на території Плавнівської
сільської ради Ренійського району
Одеської області (ділянка № 19),
виділену для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
згідно державного акту серії ЯБ № 299655
від 24.01.2006р. на право власності на
земельну ділянку,

- що належала ОСОБА_4, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник