Ухвала

іменем україни

9 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Кафідової О.В.,
Попович О.В.,

Коротуна В.М., Ступак
О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 4 липня 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області від 15 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року публічне акціонерне
товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк»
звернулось до суду з указаним позовом,
обґрунтувавши свої вимоги тим, що 13
червня 2008 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № 0,
згідно з умовами якого остання
отримала кредит у розмірі 49700 дол. США
зі сплатою 13 % річних на строк до

13 червня 2029 року.

Зазначало, що 8 грудня 2011 року між ним та
ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, за умовами якого до позивача
перейшло право вимагати від боржника
повного, належного та реального
виконання обов'язків за указаним
кредитним договором.

Оскільки відповідач не виконувала
належним чином взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором,
тому у останньої утворилась
заборгованість, яка станом на 9 січня 2013
року складає 471 673 грн 64 коп.

Посилаючись на наведене, позивач
просив стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість за кредитним
договором.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 4 липня

2013 року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 15 листопада

2013 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта
Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором № 0 від 13
червня 2008 року у розмірі 471 673 грн 64 коп.
та 3 441 грн судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки судів першої та
апеляційної інстанції не відповідають
вимогам матеріального закону та
зроблені при неповному з'ясуванні
обставин справи.

Судом встановлено, що між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено договір
споживчого кредиту № 0, згідно з
умовами якого остання отримала кредит
у розмірі 49700 дол. США зі сплатою 13 %
річних на строк до 13 червня 2029 року (а.с.
8-14).

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами,

відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк»
отримало право вимоги за кредитним
договором № 0 як кредитор (а.с. 25).

Згідно довідки, наданої банком,
загальна заборгованість ОСОБА_3 станом
на 9 січня 2013 року становить 471 673 грн 64
коп. (а.с. 6)

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що відповідач не виконує належним
чином взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Заперечуючи проти задоволення позову,
ОСОБА_3 посилалась на те що, її
заборгованість за кредитним договором
частково сплачена і на підтвердження
зазначеного відповідачем було надано
суду квитанції про погашення
заборгованості за договором
споживчого кредиту № 0 (а.с. 41, 64-94).

Аналогічні посилання відповідача про
часткове погашення заборгованості за
договором споживчого кредиту
викладені і в її апеляційній скарзі
(а.с. 149-156).

Із роз'яснень, викладених у п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі»
вбачається, що у мотивувальній частині
рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

На зазначені обставини, суди уваги не
звернули, належним чином

не перевірили розмір заборгованості
ОСОБА_3 перед банком за

кредитним договором, не дослідили
доводи відповідача з приводу

часткової сплати грошових коштів за
кредитним договором і якими

доказами зазначене підтверджується.

Вирішуючи дану справу, суд першої
інстанції зобов'язаний

був визначити розмір заборгованості по
кредитному договору, та в
мотивувальній частині рішення навести
відповідні розрахунки.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний

суд в порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України
належним чином не

перевірив доводів апеляційної скарги
відповідача, не дослідив наявні

у справі докази у їх сукупності та не
надав належної оцінки доказам,

наданим відповідачем під час
апеляційного провадження.

Отже, враховуючи викладене, суд першої
та апеляційної інстанції на порушення
вимог ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 137 ЦПК
України не сприяли всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи, чим
допустили порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідно до викладених обставин
судові рішення не можуть залишатися в
силі, оскільки ухвалені з неправильним
застосуванням

норм матеріального права та порушенням
норм процесуального

права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому згідно з

ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасування з направленням справи

на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 4 липня 2013 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 15 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: О.В.
Кафідова В.М. Коротун О.В. Попович
О.В. Ступак