Справа № 218/312/14-ц
№ провадження 2/218/200/14
РІШЕННЯ

ім'ям України

13 березня 2014 року Амвросіївський
районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді
Смольнякова О.О.

при секретарі Хімченко
С.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Костанда
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Амвросіївка справу за
позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Многопілля» про
визнання договору оренди недійсним

встановив:

14.02.2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Многопілля» про
визнання договору оренди недійсним,
мотивуючи тим, що на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку ДН № 090286 вона є
власником земельної ділянки площею 5,2883
га, яка розташована на території
Многопільської сільської ради. 01.01.2006
року вона уклала з ТОВ «Многопілля»
договір оренди (далі Договір) вказаної
земельної ділянки строком на 10 років,
який було зареєстровано 25.12.2007 року у
Старобешівському районному відділу
Донецької регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах» за № 16800645.
Укладений Договір не відповідає
Типовому договору оренди землі(далі
Типовий договір), який було затверджено
постановою КМУ № 220 від 03.03.2004 року, а
саме: п.1 Договору від 01.01.2006 року
суперечить п.2 Типового договору (крім
загальної площі земельної ділянки
повинно бути вказані якісні
характеристики землі за складом та
видами угідь); в розділі 5 Договору не
зазначено розмір орендної плати в
гривнях (хоч в розділі 1 Договору
записано розмір орендної плати 937
гривень, однак, не зрозуміло за який
період сплачується ця сума); в Типовому
договорі нормативна грошова оцінка
землі є обов'язковою умовою, яка
зазначається в розділі об'єкт оренди.
Крім того, в договорі відсутня така
істотна умова як індексація орендної
плати, що відповідно до ст.15 Закону
України «Про оренду землі» (далі Закон
161-ХІV) є підставою для визнання
договору недійсним.

В судовому засіданні представник
позивачки за дорученням, ОСОБА_1,
підтримав позовні вимоги та надав
пояснення відповідно до позовної
заяви.

Представник відповідача, ОСОБА_2,
позовні вимоги не визнав та суду
пояснив, що позивачка пропустила строк
позовної давності для пред'явлення
позову, оскільки договір був укладений
ще 01.01.2006 року. Крім того, в укладеному
Договорі вказано розмір земельної
ділянки, її грошова оцінка, розмір
орендної плати, який розраховується
саме з оцінки землі. В Держаному акті на
право власності на земельну ділянки
позивачки вказано цільове призначення
земельної ділянки - для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Саме для цього була
передана земля в оренду, відповідно до
п.1 Договору. Відсутність в Договорі
пункту про індексацію орендної плати
не може бути підставою для визнання
його недійсним, оскільки з моменту його
укладення не було законних підстав для
індексації орендної плати. Як би вони
існували, орендар нараховував би
індексацію. На теперішній час орендар
сплачує орендну плату у розмірі 3%
вартості земельної ділянки. Строки
виплати орендної плати вказані в
Договорі. Вважає, що підстав для
визнання Договору недійсним не має.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачці на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку ДН № 090286
належить земельна ділянка площею 5,2883
га, яка розташована на території
Многопільської сільської ради.

01.01.2006 року позивачка уклала
Договір оренди землі з ТОВ
«Многопілля», який зареєстровано 25.12.2007
року у Старобешівському районному
відділу Донецької регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельних ресурсах» за №
16800645.

Відповідно до статей 1, 13 Закону
161-ХІV, оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Договір оренди землі - це договір,
за яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з частинами 1-3 статті 15
Закону 161-ХІV істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначення її розміру, індексації, форм
платежу, строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використанні та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди
землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17,19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди
землі можуть зазначатися інші умови,
зокрема якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

В розділі 1 оспорюваного Договору
вказано розмір земельної ділянки, яка
надається в оренду, грошова оцінка
землі, розмір оредної плати, а також
цільове призначення землі - для
товарного сільськогосподарського
виробництва. Права та обов'язки сторін
визначені в розділах 2 та 3 Договору.
Розмір орендної плати, форма
розрахунків, відповідальність сторін
та умови зміни, розірвання договору,
порядок вирішення спорів, пов'язаних з
виконанням договору передбачені
відповідно розділами 5 - 8 Договору.

Посилання позивачки на те, що форма
Договору не відповідає Типовому
договору, який було затверджено
постановою КМУ № 220 від 03.03.2004 року, не
може бути підставою для визнання його
недійсним, оскільки в Договорі, який
укладений між сторонами, вказані всі
істотні умови, які передбачені ч.1 ст.15
Закону України «Про оренду землі».

Позивачка посилається, як на
підставу для визнання Договору
недійсним, на відсутність в Договорі
істотної умови - індексації орендної
плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України
«Про оренду землі» розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди. Обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції, якщо інше не передбачено
договором оренди.

Одже, під час укладення Договору
сторони досягли домовленості щодо
розміру орендної плати та інших
істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15
Закону № 161-ХІV, та після підписання
договору оренди і його реєстрації він
набув чинності та може бути змінений
лише за взаємною згодою сторін, у тому
числі і в частині розміру орендної
плати. Оскільки сторони досягли
домовленості щодо орендної плати та не
передбачили обов'язку її індексації,
слід виходити з умов договору сторін.

Крім того, Правовою позицією, яка
висловлена Верховним судом України в
постанові від 25.12.2013 року (справа № 6-94
цс13), встановлено, що виходячи з того, що
відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК
України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити
чи дійсно порушуються право
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорі оренди умов, передбачених ст.15
Закону 161-ХІV, визначити істотність цих
умов, а також з'ясувати у чому саме
полягає порушення їхніх законних прав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Позивачкою не доведено суду, що не
включення в договір оренди від 01.01.2006
року, укладеного між нею та ТОВ
«Многопілля», індексації орендної
плати дійсно порушило права позивачки.
Сама по собі відсутність в
оспорюваному Договорі оренди землі
умови про індексацію орендної плати, не
може бути підставою для визнання
Договору недійсним.

Наслідки пропуску строку позовної
давності, передбачені ст.267 ЦК України,
на застосуванні яких наполягала
представник відповідача, суд не
застосовує, оскільки встановив, що
права позивачки порушені не були, а
відповідно до ст. 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення прав особи.

Керуючись ст.15 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст.15, 203, 215 ЦК України,
ст..ст.3, 10,11,60, 208-210,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ
«Многопілля» про визнання договору
оренди недійсним залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Амвросіївський районний суд
протягом десяти днів з моменту його
проголошення.

СуддяО.О. Смольняков