Справа №743/581/14-ц
Провадження №6/743/19/14
У Х В А Л А

30 квітня 2014 року Ріпкинський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого - судді
Сташківа В.Б.,

при секретарі Нерус Н.І.,

за участю старшого
державного виконавця ВДВС
Ріпкинського

районного управління юстиції Сукач М.С.

розглянувши, в порядку ст.. 377-1 ЦПК
України, в судовому засіданні в залі
суду смт. Ріпки, справу за поданням
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ріпкинського районного управління
юстиції Сукач М.С. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України до виконання
ним своїх зобов'язань щодо ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

29 квітня 2014 року старший
державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Ріпкинського районного управління
юстиції Сукач М.С., звернулась до суду з
поданням про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника за
межі України до виконання ним своїх
зобов'язань, в якому просив винести
ухвалу про встановлення тимчасового
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа до виконання нею своїх
зобов'язань, згідно рішення суду,
посилаючись на ті обставини, що на
виконанні у ВДВС Ріпкинського РУЮ
знаходиться зведене виконавче
провадження № 92/3 по виконанню
виконавчих документів про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів.
Однак, з часу відкриття виконавчих
проваджень боржницею заборгованість
за виконавчим документом не
сплачувалась, а державними виконавцями
вживалися заходи з примусового
виконання рішення суду, що свідчить про
ухилення боржницею від виконання своїх
зобов'язань, згідно рішення суду.

В судовому засіданні старший
державний виконавець ВДВС
Ріпкинського районного управління
юстиції Сукач М.С. підтримала своє
подання повністю, з підстав зазначених
в ньому.

Вислухавши пояснення старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ріпкинського районного управління
юстиції Сукач М.С., дослідивши
матеріали справи, зведене виконавче
провадження № 92/3, суд приходить до
висновку, що подання підлягає
задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що на виконанні
у ВДВС Ріпкинського РУЮ знаходиться
зведене виконавче провадження № 92/3 по
виконанню:

- дубліката виконавчого листа № 2-464/04,
виданого 28 липня 2005 р. Ріпкинським
районним судом Чернігівської області
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини її
доходів, але не менше ніж 1
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, починаючи з 17 червня 2004 р. і до
повноліття дитини;

- виконавчого листа № 2-65/09, виданого 6
березня 2009 р. Ріпкинським районним
судом Чернігівської області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини її
заробітку (доходу), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 23
січня 2009 року і до досягнення дитиною
повноліття;

- судового наказу Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 5 вересня 2012 р. про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 27 серпня 2012 р. до досягнення
дитиною повноліття,

які об'єднані постановами старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ріпкинського районного управління
юстиції Сукач М.С. від 20.03.2009 р. та від 22
листопада 2012 р..

З наявних у зведеному виконавчому
провадженні розрахунків
заборгованості по аліментах,
складеному старшим державним
виконавцем Сукач М.С. вбачається, що
станом на 31 березня 2014 р.
заборгованість ОСОБА_2 по аліментах
складає 42 940 грн. 22 коп., в т.ч. за:

- дублікатом виконавчого листа № 2-464/04,
виданим 28 липня 2005 р. Ріпкинським
районним судом Чернігівської області
складає 21 018 грн. 30 коп.;

- за виконавчим листом № 2-65/09, виданим 6
березня 2009 р. Ріпкинським районним
судом Чернігівської області складає 16
310 грн. 17 коп.;

- за судовим наказом Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 5 вересня 2012 р. складає 5 611 грн. 75
коп.,

а всього заборгованість складає

Також з вказаних розрахунків
вбачається, що відсутнє жодне
підтвердження сплати аліментів по
даним виконавчим документам.

По справі встановлено, що ОСОБА_3, як
опікун над малолітніми ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 отримує відповідну допомогу,
яку виплачує УСЗН (УПСЗН) Ріпкинської
РДА.

З матеріалів справи та зведеного
виконавчого провадження вбачається, що
державними виконавцями:

- зроблено запити (вимоги) до
реєструючих майно органів, для
виявлення належного боржнику майна, а
саме: 06.05.2006 року до Інспекції
держтехнагляду Ріпкинської РДА, до
Ріпкинського відділення
Чернігівського МБТІ, до Ріпкинського
відділу Ощадбанку;

- зроблено запити до реєструючих майно
органів, для виявлення належного
боржнику майна, а саме: 11.05.2011 року до
Інспекції держтехнагляду, до
Ріпкинського райвідділу земресурсів,
до ДАІ УМВС в Чернігівській області, до
Ріпкинського районного відділу
земельних ресурсів, до МБТІ;

- зроблено запити до реєструючих майно
органів, для виявлення належного
боржнику майна, а саме: 18.11.2011 року до
Держсільгоспінспекції, до
Ріпкинського райвідділу земресурсів,
до ДАІ УМВС в Чернігівській області, до
Ріпкинського районного відділу
земельних ресурсів;

- зроблено запити до реєструючих майно
органів, для виявлення належного
боржнику майна, а саме: 12.02.2014 року до
Держсільгоспінспекції, до
Ріпкинського райвідділу земресурсів,
до ДАІ УМВС в Чернігівській області, до
Ріпкинського районного відділу
земельних ресурсів;

- видавались стягувачці довідки щодо
сплати аліментів (07.08.2007 р., 01.02.2008 р.,
05.08.2008 р.. 28.01.2009 р., 02.07.2009 р., 14.01.2010 р.,
06.07.2010 р., 11.01.2011 р., 05.07.2011 р., 10.01.2012 р.,
03.07.2012 р., 10.01.2013 р., 02.07.2013 р., 09.01.2014 р., );

- зроблені виклики боржниці щодо явки
до ВДВС на 30.03.2012 р., 06.12.2012 р., 11.02.2013,
10.02.2014 р.;

- зроблено запити до Державної
податкової служби України про джерела
отримання доходів боржників - фізичних
осіб та про номери рахунків, відкритих
у банках та інших фінансових установах
боржниками - юридичними особами та/або
фізичними особами - підприємцями;

- зроблено запити до державного
реєстратора РС Ріпкинського РУЮ щодо
наявності нерухомого майна у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Згідно відповідей наданих вказаними
вище органами вбачається, що за ОСОБА_2
за даними державного земельного
кадастру у власності та користуванні
земельні ділянки не рахуються, що за
ОСОБА_2 нерухоме майно у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
не зареєстровано, що за даними АІПС
«Автомобіль» транспортні засоби
зареєстрованими за ОСОБА_2 не
значаться, що сільгосптехніка за
ОСОБА_7 не зареєстрована, що ОСОБА_2 не
являється ФОП, а в ДРФО відсутня
інформація про суми доходу,
нарахованого (сплаченого) податковим
агентом на користь платників податку,
та сум утриманого з них податку.

13 вересня 2012 р. та 20 лютого 2014 р. старшим
державним виконавцем Сукач М.С.
складені акти перевірки майнового
стану ОСОБА_2, згідно яких майна на
праві власності за боржницею не
виявлено.

31 грудня 2013 року до Ріпкинського РВ
УМВС України в Чернігівській області
направлялись подання про притягнення
ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності згідно ст.164 КК
України за ухилення від сплати
аліментів;

За результатами перевірки Ріпкинським
РВ УМВС прийнято рішення перевірку по
даному факту припинити.

У Законі України «Про виконавче
провадження» поняття "виконавче
провадження" розуміється як
завершальна стадія судового
провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується із
практикою Європейського суду з прав
людини щодо застосування статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, які суди, в силу
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини»,
застосовують при розгляді справ, як
джерело права.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції"
Європейський суд з прав людини
зазначив, що для цілей статті 6
Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
"судового розгляду".

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК
України, фізична особа, яка досягла 16
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право звертатися до
суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України
передбачено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За правовим аналізом даних норм,
можна стверджувати, що:

- державному виконавцю надано право не
в будь-якому разі звертатись із
поданням до суду, а тільки в разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього зобов'язань;

- під поняттям «ухилення» від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням, варто розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні;

- на момент звернення з поданням до
суду, факт ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, повинен вже відбутися і
бути об'єктивно наявним.

Свобода пересування гарантована ст. 2
Протоколу №4 до Конвенції про захист
прав і основоположних свобод (далі
Конвенції), частина друга якої
передбачає: «Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною». При чому згідно ч. 3 указаної
статті це на здійснення цього права не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні від 31 травня 2007 р. у справі
«Анохін проти Росії» Європейський суд
з прав людини зазначив, що з метою
виконання вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до
Конвенції органи державної влади
зобов'язані надавати необхідну
допомогу кредитору у виконанні судових
рішень проти приватних осіб. Така
допомога може бути надана, наприклад,
через службу виконання судових рішень.
Однак, Європейський суд з прав людини
вважає, що заходи, прийняті для надання
такої допомоги, так як вони втручаються
в права, що захищаються статтею 2
Протоколу № 4 до Конвенції, повинні
бути необхідними в демократичному
суспільстві.

У рішенні від 26.11.2009 року у справі
«Гочев проти Болгарії» Європейський
суд з прав людини сформулював загальні
стандарти щодо права на свободу
пересування, зазначивши, що таке
обмеження має відповідати одразу трьом
критеріям: по-перше, має ґрунтуватися
на законі, по-друге, переслідувати одну
з легітимних цілей, передбачених у ч. 3
ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і
по-третє, знаходитися в справедливому
балансі між правами людини та
публічним інтересом (тобто бути
пропорційним меті його застосування).
При цьому при вирішенні питання про
пропорційність обмеження даного права
з метою стягнення неоплачених боргів
слід памятати, що таке обмеження може
бути виправдано лише тоді, коли воно
дійсно сприятиме погашенню
заборгованості; проте навіть якщо
зазначене обмеження свободи
пересування було виправданим на самому
початку, воно може стати
непропорційним і таким, що порушує
права людини, якщо воно автоматично
продовжуватиметься протягом тривалого
періоду. Тому застосування такого
обмеження має періодично
переглядатися судом (принаймні в
останній інстанції) з метою зясування
доцільності його подальшого
застосування, причому обсяг судового
розгляду повинен дозволити суду взяти
до уваги всі фактори, й у тому числі ті,
що стосуються пропорційності такого
обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії»
Європейський суд з прав людини визнав
порушення ст.2 Протоколу №4 до
Конвенції через те, що рішення про
заборону виїзду за кордон було
застосовано «автоматично», тобто лише
у зв'язку з тим, що боржник добровільно
не сплатив заборгованість, та без
належного обґрунтування з урахуванням
індивідуальної ситуації заявника.

Старший державний виконавець
ВДВС Ріпкинського районного
управління юстиції Скач М.С. в судовому
засіданні довела та матеріалами даного
виконавчого провадження підтверджено,
що ОСОБА_2 своєю бездіяльністю
ухиляється від виконання зобов'язань
по сплаті на користь ОСОБА_3 аліментів
на утримання:

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини її доходів, але не менше ніж 1
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, починаючи з 17 червня 2004 р. і до
повноліття дитини, покладених на неї
рішенням Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 8 липня 2004 р.;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини її заробітку (доходу), але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 23 січня 2009 року і до
досягнення дитиною повноліття,
покладених на неї рішенням
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 18 лютого 2009
р.;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 27
серпня 2012 р. до досягнення дитиною
повноліття, покладених на неї судовим
наказом Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 5 вересня 2012
р..

Враховуючи наведене в сукупності,
те, що державними виконавцями
вживалися заходи з примусового
виконання вказаних судових рішень, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення даного подання, та про
встановлення ОСОБА_2 тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа, до виконання нею своїх
зобов'язань згідно судових рішень і, що,
з урахуванням встановлених обставин в
даній справі, заборгованої суми та
ситуації боржниці щодо сплати
аліментів, таке обмеження є
пропорційним та є достатньо виправдано
суспільними інтересами в
демократичному суспільстві, як того
вимагає п. 3 ст. 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

Оскільки пунктом 11.3 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5, яка діє з 17 квітня 2012
р., передбачено, що державний
виконавець не пізніше наступного дня
після надходження ухвали суду про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов'язань
направляє засвідчену судом копію цієї
ухвали для виконання до Адміністрації
ДПС, то саме вказаний державний
виконавець, а не суд, повинен
направляти копію вказаної ухвали до
Окремого центру обробки спеціальної
інформації Державної прикордонної
служби України.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Ріпкинського
районного управління юстиції Сукач
М.С., погоджене з начальником Відділу
державної виконавчої служби
Ріпкинського районного управління
юстиції Летошко О.І. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України до виконання
ним своїх зобов'язань щодо ОСОБА_2 -
задовольнити.

Встановити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1, тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа, до виконання нею своїх
зобов'язань у зведеному виконавчому
провадженні № 92/3 по виконанню:

- дубліката виконавчого листа № 2-464/04,
виданого 28 липня 2005 р. Ріпкинським
районним судом Чернігівської області
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини її
доходів, але не менше ніж 1
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, починаючи з 17 червня 2004 р. і до
повноліття дитини;

- виконавчого листа № 2-65/09, виданого 6
березня 2009 р. Ріпкинським районним
судом Чернігівської області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини її
заробітку (доходу), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 23
січня 2009 року і до досягнення дитиною
повноліття;

- судового наказу Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 5 вересня 2012 р. про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 27 серпня 2012 р. до досягнення
дитиною повноліття.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
Ріпкинський районний суд
Чернігівської області шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги, а особами,
які брали участь, але не були
присутніми в судовому засіданні
протягом такого ж часу з дня отримання
копії ухвали.

Головуючий
В.Б.Сташків