У Х В А Л А

17 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів:
Гончара В.П., Гримич
М.К.,

Кадєтової О.В.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки,

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування посилаючись на те, що 23
грудня 2006 року між нею та дочірнім
підприємством «Ілліч-Агро Донбас»
публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» було укладено
договір оренди належної їй на праві
власності земельної ділянки НОМЕР_1
площею 10,34 га, розташованої на
території Республіканської сільської
ради Володарського району Донецької
області. Позивач вважала, що вказаний
договір оренди землі не містить
істотних умов, передбачених законом, а
саме в ньому не зазначено: якісні
характеристики та нормативна грошова
оцінка земельної ділянки; умови
використання та цільове призначення,
умови збереження і страхування; умови
та строки передачі земельної ділянки
орендарю та її повернення
орендодавцеві; не визначена сторона,
яка несе ризик випадкового пошкодження
чи знищення земельної ділянки;
відсутні підтвердження того, що
орендар та орендавець дійшли згоди
щодо умов договору; до договору не
додано акт визначення меж земельної
ділянки в натурі. Посилаючись на
викладене, позивач просила визнати
недійсним вищевказаний договір оренди
землі.

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 18 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 28 серпня 2013 року, у позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції та ухвалою апеляційного
суду, ОСОБА_4, яка діяла від імені
ОСОБА_3, подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 жовтня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у вказаній справі за
касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діяла
від імені ОСОБА_3, на рішення
Володарського районного суду
Донецької області від 18 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 серпня 2013 року.

03 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд судового рішення
необхідно відмовити з таких підстав.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами норм
матеріального права, а саме: ст. 15
Закону України «Про оренду землі»,
заявник послалась та додала копію
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 листопада
2013 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011
року № 11 «Про практику застосування
статей 353 - 360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першої статті 355 ЦПК, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.
Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви
судових рішень, зокрема, ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 листопада 2013 року, не
вбачається неоднакове застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
оскільки вищевказані рішення судів
касаційної інстанції ухвалені у
справах, підстави позову, зміст
позовних вимог не є тотожними та
ухвалені у справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин. Неправильно встановлені
фактичні обставини справи не можуть
бути підставою для перегляду судових
рішень, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 жовтня 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.І. Наумчук

Судді:

В.П. Гончар

М.К. Гримич

О.В. Кадєтова

Д.О. Остапчук