Справа № 432/118/14-ц
Провадження №2/432/633/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.

за участю:

- прокурора прокуратури

м. Стаханова
Чарушиної Є.І.

- позивача
ОСОБА_2

- представника позивача ОСОБА_2,

який діє на підставі довіреності від

04.02.2013 р.
ОСОБА_3

- представника 3-ї особи з боку позивача,

яка не заявляє самостійних вимог щодо

предмету спору - служби у справах

дітей Стахановської міської ради, яка

діє на підставі доручення № 01-28/1723

від 19.05.2014 р.
Терехової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, 3-тя особа з боку позивача, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - служба у справах дітей
Стахановської міської ради, про
позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Стахановського
міського суду Луганської області із
позовом до відповідача про позбавлення
батьківських прав.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що з 08.06.2012 р.
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Від шлюбу мають
малолітню дитину - доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Сім'я розпалася. Ще до
народження дитини фактичні шлюбні
відносини між сторонами було
припинено. З часу народження дитини
відповідач не цікавився її життям,
здоров'ям, розвитком, не приймав участі
у її утриманні та вихованні. Відповідач
зловживає спиртними напоями та
наркотичними засобами. Ніде не
працював. З липня 2013 р. знаходиться у
місцях позбавлення волі - відбуває
покарання за вироком суду. Просить суд
позбавити відповідача батьківських
прав відносно малолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги і надала
суду пояснення, які повністю
співпадають з доводами, викладеними в
позові. Просить позов задовольнити.
Суду пояснила, що з часу народження
дитини відповідач дитиною не
цікавився, грошей на її утриманні не
надавав. До позивача та дитини іноді
приходив, але у стані алкогольного
сп'яніння і для того,Ю щоб позичити
гроші. За весь час перебування у місцях
позбавлення волі відповідач
зателефонував позивачу один раз з
приводу отримання копії свідоцтва про
народження дитини. На її прохання
визнати позов про позбавлення
батьківських прав пояснив, що з позовом
не згоден, оскільки тоді він буде
вимушений відбувати покарання у
повному обсязі. Під час телефонної
розмови станом зодоров'я дитини, її
життям, розвитком не поцікавився.
Аліменти на утримання дитини позивач
від відповідача не отримує.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі і надав
суду пояснення, які повністю
співпадають з доводами, викладеними в
позовній заяві. Просить позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні був
відсутній, оскільки відбуває покарання
у виправному закладі. Вимоги позивача
не визнає у повному обсязі і просить в
їх задоволенні відмовити.

Представник 3-ї особи з боку позивача,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - служби у справах дітей
Стахановської міської ради в судовому
засіданні вимоги позивача підтримала у
повному обсязі і суду пояснила, що
отримавши копію позову, представник
служби у справах дітей виходила за
місцем мешкання позивача та
відповідача, проводила бесіди з
членами родини позивача та сусідами
сторін, оскільки члени родини
відповідача спілкуватися з
представником служби у справах дітей
відмовилися. Члени сім'ї позивача та її
сусіди повідомили представнику служби
у справах дітей, що відповідач з дня
народження дитини її життям, здоров'ям
не цікавився. Дитину не утримував, її
вихованням не займався. Сусіди за
місцем мешкання відповідача
представнику служби у справах дітей
повідомили, що відповідач зловживав
спиртними напоями, вів антигромадський
спосіб життя.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що родину
позивача вона знає давно, оскільки
мешкає з ними по сусідству. Позивач
виросла на її очах. На її очах вона
подорослішала, вийшла заміж. Під час
вагітності, позивач покинула чоловіка
і перейшла жити до батьків, оскільки
відповідач пиячив, не працював. Після
народження дитини відповідач позивача
у пологовому будинку не відвідував. З
пологового будинку її забирали батьки,
з якими позивач та дитина і мешкають до
теперішнього часу. Відповідач дитиною
не цікавився, її вихованням та
утриманням не займався, ніде не
працював, зловживав спиртними напоями.
Позивач декілька разів прощала його,
але відношення відповідача до дитини
не змінилося.

Свідок ОСОБА_9 надала суду тотожні
показання.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи на
підставі доказів, наданих сторонами.
Судом досліджені всі докази, надані
сторонами. Клопотання про витребування
і дослідження інших доказів до суду не
надійшли. Суд постановляє рішення на
підставі доказів, наданих сторонами і
досліджених під час розгляду цивільної
справи.

Вислухавши пояснення позивача та її
представника, пояснення представника
3-ї особи з боку позивача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
висновок прокурора прокуратури м.
Стаханова, показання свідків,
дослідивши письмові докази і оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності
суд приходить до наступних висновків:

відповідно до положень ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, що їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини…

Частини 1-3 статті 150 Сімейного кодексу
України передбачають, що батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач є батьком малолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 виданого 18.12.2012 р. відділом
реєстрації актів цивільного стану
Стахановського міського управління
юстиції у Луганській області, актовий
запис № 484 (а.с.6), яку суд оцінює як
допустиму і кладе її в основу рішення в
якості письмового доказу, оскільки
оригінал зазначеного документу
виданий уповноваженою державною
установою і оформлений у відповідності
до вимог діючого законодавства.
Відповідач переконливих доказів на
спростування зазначеного факту суду не
надав, тому факт батьківства
відповідача відносно ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається судом
встановленим і доведеним.

Статтею 165 Сімейного кодексу України
встановлено, що право на звернення до
суду з позовом про позбавлення
батьківських прав мають один з батьків,
опікуни, піклувальники, особа, в сім'ї
якої проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

До суду з позовом про позбавлення
відповідача батьківських прав
звернулася мати дитини, отже позовна
заява подана повноважною особою, яка
відповідно до положень ст. 165 Сімейного
кодексу України має право на звернення
до суду із зазначеним позовом.

Пункт 2 частини 1 статті 164 Сімейного
кодексу України передбачає, що... мати,
батько можуть бути позбавлена судом
батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач під час перебування на волі
ухилявся від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини і
продовжує ухилятися по теперішній час,
що підтверджено: поясненнями позивача,
її представника, представника 3-ї особи
з боку позивача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
служби у справах дітей Стахановської
міської ради, показаннями свідків, які
суд оцінює як достовірні і кладе їх в
основу рішення в якості доказів,
оскільки вони стабільні і
співвідносяться між собою та іншими
письмовими документами, дослідженими
під час судового розгляду справи, а
саме: довідкою № 26/8307 від 24.12.2013 р. (а.с.8),
довідкою про склад сім'ї від 02.01.2014
р.(а.с.9), довідкою № 512 від 15.01.2014 р. (а.с.15),
довідкою № 513 від 15.01.2014 р. (а.с.16), копією
листа начальника Стахановського МВ
ГУМВС України в Луганській області №
53/2733 від 29.01.2013 р. (а.с.47), Актом
обстеження умов проживання від 12.05.2014 р.
(а.с.74), висновком органу опіки та
піклування Стахановської міської ради
№ 01-28/1672 від 13.05.2014 р. (а.с.75), які суд
оцінює як допустимі і кладе їх в основу
рішення в якості письмових доказів,
оскільки оригінали зазначених
документів видані уповноваженими
посадовими особами і оформлені у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

Відповідач переконливих доказів на
спростування відомостей, наданих
учасниками судового процесу суду не
надав, тому факт невиконання
відповідачем своїх батьківських
обов'язків відносно малолітньої
дитини до позбавлення волі вважається
судом доведеним.

В своєму рішення Європейський суд з
праві людини по справі «Хан проти
України» від 07.12.2006 р. зазначив, що між
інтересами дитини та інтересами
батьків повинна існувати справедлива
рівновага і дотримуючись такої
рівноваги, особлива увага має бути до
найважливіших інтересів дитини, які за
своєю природою та важливістю мають
переважати над інтересами батьків.
Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає
батькам права вживати заходів, які
можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку
дитини.

Доводи відповідача з приводу того, що
після звільнення з місць позбавлення
волі він має намір приймати участь в
житті, розвитку та вихованні дитини, у
зв'язку з чим просить не позбавляти
його батьківських прав, оцінюються
судом критично.

В теперішній час відповідач дійсно
позбавлений можливості особисто
приймати участь у вихованні дитини,
але перебування його у місцях
позбавлення волі, не позбавляє
відповідача можливості приймати
заходи для посильної участі в
утриманні дитини та участі в її
розвитку, шляхом телефонування,
листування тощо.

Доводи позивача щодо причин незгоди
відповідача з позовом про позбавлення
його батьківських прав в частині його
наміру уникнути подальшого відбування
покарання як батька неповнолітньої
дитини та суб'єкта амністії, з боку
відповідача та керівництвом закладу, в
якому відповідач відбуває покарання,
переконливими доказами не спростовані,
а відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторонам повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень…

Розглядаючи зазначений позов суд
виходить з сукупності доказів
відношення відповідача до малолітньої
доньки та участі у її утриманні та
вихованні не тільки за час перебування
у місцях позбавлення волі, а і тривалий
час свідомого нехтування відповідачем
своїми обов'язками під час перебування
на волі (дитина народилася 30.11.2012 р., а
відповідач відбуває покарання з 16.11.2013
р.)

Отже за відсутності будь -яких дій та
переконливих доказів з боку
відповідача на підтвердження його
наміру виховання та утримання дитини
(жодного разу спілкуватися з дитиною не
намагався, її станом зодоров'я не
цікавився, зі святами не поздоровляв,
заходів щодо утримання дитини не
приймав тощо), у суду відсутні підстави
вважати, що наміри відповідача на
виконання своїх батьківських
обов'язків відносно малолітньої дитини
після звільнення з місць позбавлення
волі є дійсними та щирими.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги позивача
грунтуються на законі і підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
позбавлення відповідача батьківських
прав, в першу чергу відповідатиме
інтересам дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Враховуючи, що вимоги позивача судом
задоволені у повному обсязі і нею
документально підтверджено сплату
судового збору, з відповідача на
користь позивача слід стягнути 243,60 грн.
в рахунок відшкодування сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст. 150 ч.1-3, 164 ч.1 п.2, 165
Сімейного кодексу України; ст.8 Закону
України «Про охорону дитинства»;
рішенням Європейського суду з праві
людини по справі «Хан проти України»
від 07.12.2006 р.; ст.ст. 10, 11 ч.1, 30, 60, 88 ч.1,
212-213, 224-228, 292, 294 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у
повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2
батьківських прав відносно
малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2
243,60 грн. в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів, з дня його проголошення, а
особами, які приймали участь у справі
але були відсутні під час його
проголошення, протягом 10 днів, з дня
отримання копії рішення, шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Стахановський міський суд
Луганської області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.