441/394/14-ц 2/441/252/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2014 р. Городоцький районний суд
Львівської області в складі :

головуючої судді:
Малахової-Онуфер А. М.,

з участю секретаря Карапінки І.Р.

позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,
представника ТзОВ «Бадер-Україна»
Єжова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Городку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бадер
Україна», третя особа ОСОБА_5 про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про
визнання протиправним рішення
директора ТзОВ «Бадер Україна» ОСОБА_5
та скасування наказу №16-ОС від 04.02.2014р.,
поновлення на роботі на посаді
начальника зміни ТзОВ «Бадер Україна»,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 20 000 грн.
моральної шкоди. Вимоги обґрунтовує
тим, що з 11 січня 2008 року був
працівником ТзОВ «Бадер Україна», а з
жовтня 2013 року і по день звільнення,
начальником зміни. 03.02.2014 року працював
на підприємстві у другу зміну - з 15.30 по
00:00год., в цей же день близько 22 год.
спілкувався із директором
підприємства, під час розмови, останній
жодних зауважень чи претензій щодо
неналежного виконання ним посадових
обов»язків, не мав, однак 04.02.2014 року,
охорона не впустила його на територію
підприємства з підстав звільнення з
роботи з 04.02.2014 року за п.7 ст. 40 КЗпП
України, тобто за появу на роботі в
нетверезому стані. Твердження
відповідача про появу на роботі 31.01.2014
року в стані алкогольного сп»яніння не
відповідає фактичним обставинам справ,
окрім цього 03.02.2014 року був допущений до
роботи та відпрацював відповідно
години визначені графіком, вважає
наказ незаконним й таким, що виданий з
порушенням вимог чинного
законодавства. Звільнення з роботи за
п.7 ст. 40 КзПП України завдало йому і
моральну шкоду, яку оцінює у 20 000 грн.,
оскільки був принижений, виставлений
перед колективом фірми аморальною
людиною, інше. Просив позов задоволити.

В суді ОСОБА_1 позов підтримав
покликаючись на мотиви викладені в
ньому, окрім цього пояснив, що 31.01.2014
року був на роботі, про Розпорядження
щодо відсторонення його від роботи
цього ж дня не знає, окрім цього 02 і 03
лютого 2014 року відпрацював відповідно
години визначені графіком, жодних
зауважень не мав.

Адвокат ОСОБА_2 просить позов
задоволити.

Представник відповідача Єжов О.Ю. позов
заперечив, мотивуючи тим, що 31.01.2014 року
на ім»я директора ТзОВ «Бадер Україна»
поступила доповідна записка
начальника охорони Іванько С.В. про те,
що о 9 год. 15 хв. ОСОБА_1 знаходиться на
робочому місці у стані алкогольного
сп»яніння, а тому відповідно до
Розпорядження директора ТзОВ «Бадер
Україна» ОСОБА_5 комісія у складі
посадових осіб підприємства
засвідчила факт порушення ОСОБА_1
трудової дисципліни та склала
відповідний акт від підписання якого
останній відмовився, так само і
відмовився пройти медичний огляд на
визначення стану алкогольного
сп»яніння, про що також складено
відповідний акт. Факт порушення
трудової дисципліни позивачем є
підтверджений документально, дії
посадових осіб підприємства
відповідають нормам чинного
законодавства України, а звільнення
ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України є
виправданим, обґрунтованим та
законним, також вимоги про виплату
моральної шкоди жодним доказом не
обґрунтовані. Просить в позові
відмовити.

Третя особа ОСОБА_5, який належно
повідомлявся про час, дату і місце
розгляду справи, в судове засідання
повторно не з»явився.

Заслухавши позивача, його адвоката,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до
переконання про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 43 Конституції України
встановлено, що кожен має право на
працю, що включає можливість заробляти
собі на життя працею, яку він вільно
обирає або на яку вільно погоджується.
Громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

Із пояснень в суді позивача, долучених
до матеріалів справи копій наказів
ТзОВ «Бадер Україна» №7, №83, №117/2-ОС
видно, що ОСОБА_1 з 11.01.2008 року прийнятий
на посаду закрійника з посадовим
окладом 1000грн., з 01.08.2008 року
переведений на посаду бригадира на
ділянці основного виробництва з
посадовим окладом 2500грн, а з 01.10.2013р.
переведений на посаду начальника зміни
з посадовим окладом - 5 000грн. (а.с.31-36).

Із пояснень в суді представника
відповідача, копії Розпорядження
виданого директором ТзОВ «Бадер
Україна» на підставі доповідної
записки від 31.01.2014 року (а.с.40)
убачається про появу на роботі 31.01.2014
року позивача у нетверезому стані та
про створення комісії для з»ясування
всіх обставин, що виникли і направлення
ОСОБА_1 на проходження медичного огляду
на визначення стану алкогольного
сп»яніння.

Із копії Актів №№1,2,3,4 від 31.01.2014 року
видно, що комісією підприємства в
складі головного інженера Шостак В.І.,
начальника відділу охорони праці Жук
І.І. та адміністратора системи
Соколовського О.Б. встановлено, що
31.01.2014 року начальник зміни ТзОВ «Бадер
Україна» ОСОБА_1 на робочому місці
перебув в нетверезому стані, що
останній від проходження медичного
огляду на визначення стану
алкогольного сп»яніння відмовився, так
само й відмовився від підписання актів
(а.с.41-44).

На підставі складених актів комісією
підприємства, директором ТзОВ «Бадер
Україна» ОСОБА_5 видано Розпорядження
про відсторонення 31.01.2014р. від роботи
начальника зміни ОСОБА_1 (а.с.45).

Із копій наказів №16-ОС і №17-ОС
директора ТзОВ «Бадер Україна»
убачається про звільнення начальника
зміни ОСОБА_1 з роботи з 04.02.2014 року за п.
7 ст. 40 КЗпП України, за появу на
робочому місці в нетверезому стані,
останній від ознайомлення з таким
наказом відмовився, так само
відмовився й від отримання трудової
книжки та розрахунку суми заробітної
плати при звільненні, про що свідчить
службова записка, а також акти комісії
в складі начальника відділу кадрів
Монастирської Н.Л., менеджера з
персоналу Галамай О.В. і старшого зміни
охорони Іваницького В.Б. від 04.02.2014 року
та від 07.02.2014 року (а.с.50-52, 55, 56).

Із копії довідки підприємства №187/2 від
13.03.2014 року видно, що 04.02.2014 року
позивачу перерахована зарплата за
січень 2014 року та розрахункові кошти в
сумі 4 422,23 грн. на зарплатну картку
(а.с.68).

Суд погоджується й приймає до уваги
доводи позивача ОСОБА_1 про те, що його
звільнення з займаної посади
незаконне, наказ про звільнення
виданий з порушенням вимог чинного
законодавства.

Відповідно до п.7 ст. 40, ст. 46, ст. 47 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку появи на роботі
в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп»яніння.
Відсторонення працівників від роботи
власником або уповноваженим ним
органом допускається у разі появи на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп»яніння,
відмови або ухилення від обов»язкових
медичних оглядів, навчання,
інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної
охорони, в інших випадках передбачених
законодавством. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов»язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи.

Відповідно до положень п. 22, п. 25
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів», у
справах про поновлення на роботі у
осіб, звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені статтями 147(1),
148, 149 КЗпП правила і порядок
застосування дисциплінарних
стягнень,зокрема, чи не закінчився
встановлений для цього строк, чи
застосовувалось вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

Вирішуючи позови про поновлення на
роботі осіб, трудовий договір з якими
розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні
мати на увазі, що з цих підстав можуть
бути звільнені з роботи працівники за
появу на роботі у нетверезому стані, у
стані наркотичного або токсичного
сп'яніння в будь-який час робочого дня,
незалежно від того, чи були вони
відсторонені від роботи, чи
продовжували виконувати трудові
обов'язки. Для працівника з
ненормованим робочим днем час
знаходження на роботі понад
встановленої його загальну тривалість
вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або
наркотичне чи токсичне сп'яніння
можуть бути підтверджені як медичним
висновком, так і іншими видами
доказів (ст.27 ЦПК), яким суд має дати
відповідну оцінку.

Так, із копії доповідної записки
старшого з охорони Іванько С.В. на ім»я
директора ТзОВ «Бадер Україна» (а.с.39)
убачається про візуальне встановлення
31.01.2014р. останнім, стану алкогольного
сп»яніння ОСОБА_1

Із копії Розпорядження директора ТзОВ
«Бадер Україна» на підставі доповідної
записки від 31.01.2014 року (а.с.40)
убачається про створення комісії для
з»ясування всіх обставин, що виникли та
направлення ОСОБА_1 на проходження
медичного огляду на визначення стану
алкогольного сп»яніння.

Із копії Актів №1 і №2 від 31.01.2014 року
(а.с.41 ) видно, що комісією підприємства
в складі головного інженера Шостак В.І.,
начальника відділу охорони праці Жук
І.І. та адміністратора системи
Соколовського О.Б. о 09 год. 15 хв. в цей же
день встановлено нетверезий стан
начальника зміни ТзОВ «Бадер Україна»
ОСОБА_1 на робочому місці, що останній
від проходження медичного огляду на
визначення стану алкогольного
сп»яніння відмовився (а.с.41, 42).

Відповідно до Розпорядження директора
ТзОВ «Бадер Україна» виданого 31.01.2014р.
на підставі вищезазначених актів,
начальника зміни ОСОБА_1 відсторонено
від роботи, а 04.02.2014 року Наказом №16-ОС
звільнено з роботи за п. 7 ст. 40 КЗпП
України, за появу на робочому місці в
нетверезому стані (а.с.48).

Суд критично оцінює такі висновки
відповідача ТзОВ «Бадер Україна», з
огляду на те, що такі висновки не
містять жодної обставини, яка б
вказувала в чому конкретно проявилось
31.01.2014р. порушення трудової дисципліни
ОСОБА_1, що стало підставою для
розірвання трудового договору за п.7 ст.
40 КЗпП України.

Із пояснень позивача в суді убачається,
що останній 31.01.2014 року був на роботі,
про Розпорядження щодо відсторонення
його від роботи цього ж дня не знав,
більше того 02 і 03 лютого 2014 року
відпрацював відповідно години
визначені графіком, жодних зауважень
не мав.

Про те, що позивач 31.01.2014 року
відпрацював відповідно години
визначені згідно графіку, а отже не був
відсторонений від роботи за появу на
робочому місці у нетверезому стані,
показала в суді свідок ОСОБА_14

Із свідчень ОСОБА_15 в суді убачається,
що він 31.01.2014 року працював в одну зміну
з позивачем, що до останнього зауважень
чи претензій з боку керівництва не
було, жодних актів на ОСОБА_1 - не
складалось.

Доказів, які б свідчили про те, що
ОСОБА_1 о 09 год. 15 хв., 31.01.2014 року був на
роботі в нетверезому стані, що від
проходження медичного огляду на
визначення стану алкогольного
сп»яніння відмовився, відповідачем не
подано, в суді не здобуто.

Покликання представника відповідача
на акти з приводу порушення трудової
дисципліни позиваче, складені 31.01.2014
року комісією підприємства, доповідні
записки працівників охорони від
19.12.2013р., 31.01.2014р., 03.02.2014р. (а.с. 37,38) -
необгрунтовані, а тому в основу
судового рішення покладені бути не
можуть.

Отже, оскільки відповідачем не
доведено, а в суді не здобуто доказів
про появу 31.01.2014р. ОСОБА_1 на роботі у
нетверезому стані, суд поновлює ОСОБА_1
на роботі начальником зміни Товариства
з обмеженою відповідальністю «Бадер
Україна» з 05 лютого 2014 року.

Задоволюючи позов ОСОБА_1 в частині
поновлення на роботі начальником зміни
ТзОВ «Бадер Україна» суд враховує і ті
обставини, що позивач з 11.01.2008 року
прийнятий на посаду закрійника, а з
01.08.2008 року переведений на посаду
бригадира на ділянці основного
виробництва, з 01.10.2013р. переведений на
посаду начальника зміни, за місцем
роботи характеризується добре,
поставлені керівником виробничі
завдання виконував вчасно, порушень
трудової дисципліни не допускав, шкоди
підприємству не завдавав, заходи
дисциплінарного стягнення до нього не
застосовувались.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

Так, згідно довідки ТзОВ «Бадер
Україна» про доходи №137/1 від 13.03.2014р.,
середній місячний заробіток позивача
ОСОБА_1 за останні два місяці - грудень
2013р. і січень 2014р. складає 9625.45 грн.
(4625,45+5000/40=9625.45).

Отже, за час вимушеного прогулу в
період з 05.02.2014р. по 18.04.2014р. в користь
позивача ОСОБА_1 належить стягнути з
ТзОВ «Бадер Україна» 12 513 грн.

Відмовляючи у стягненні 20 000 грн.
моральної шкоди, суд виходить з того, що
до юридичного складу, що є підставою
правовідносин по відшкодуванню
моральної шкоди, входять моральні
страждання працівника або втрата
нормальних життєвих зв'язків, або
необхідність для працівника
додаткових зусиль для організації
свого життя. Ці обставини повинні бути
належно доведені. Не відповідає змісту
ст.237-1 КЗпП України стягнення з
власника моральної шкоди лише на
підставі заяви про наявність такої
шкоди, якщо немає обставин, зазначених
у частині першій ст. 237-1 КЗпП України
/моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
необхідності додаткових зусиль для
організації працівником свого життя/.

Позивачем не надано, а в суді не здобуто
жодних доказів, які б підтверджували
заподіяння йому моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
необхідності додаткових зусиль для
організації позивачем свого життя.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача на користь
держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212 - 215,
218 ЦПК України, ст. ст. 21, 22, 36, 40, 46, 47, 48, 236
Кодексу законів про працю України, суд -

в и р іш и в :

позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі начальником
зміни Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бадер Україна» з 05
лютого 2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бадер Україна» в
користь ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_1) 12 513
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 05 лютого 2014 року по
18 квітня 2014 року включно, з утриманням з
цієї суми всіх податків та обов'язкових
платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі
і виплату середнього заробітку в межах
платежу за один місяць в сумі 4 171 грн.
допустити до негайного виконання.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бадер Україна» в
користь УДКСУ у Городоцькому районі
Львівської області р/р 00076, , банк отримувача - ГУ ДКСУ у
Львівській області, МФО 825014 - 243 грн. 60
коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів.

Суддя:
А.М.
Малахова - Онуфер