Провадження №: 2/752/1174/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

при секретарі Короткій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_4, треті
особи служба у справах дітей
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації,
Голосіївський районний відділ
головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві
про розірвання договору, повернення
майна та зняття з реєстрації,

встановив:

19.10.2012 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_4, треті
особи служба у справах дітей
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації,
Голосіївський районний відділ
головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві
про розірвання договору, повернення
майна та зняття з реєстрації.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що 29.02.2008
року нею було отримано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом ВКЕ №
733547, відповідно до якого вона є
правонаступником власності померлої
ОСОБА_5, а саме житлового будинку
АДРЕСА_1. За декілька років до своєї
смерті, а саме 20.07.2002 року ОСОБА_5 уклала
з відповідачами письмовий договір
піднайму житлового приміщення. За
умовами договору ОСОБА_5 здала в
безкоштовне користування відповідачам
жиле приміщення № 1 в будинку, а
відповідачі набули право на
користування житлом та
зареєструвалися разом з
неповнолітніми дітьми. На вимогу ст. 168
ЖК України вона, як новий власник
будинку АДРЕСА_1 а відповідачів про її
намір розірвати договір найму на
житлове приміщення АДРЕСА_1, однак
відповідачі не зважаючи на розірвання
договору продовжують займати надане їм
в оренду приміщення. Також зазначила,
що у зв»язку з недостатньою кількістю
квадратних метрів вона не може
зареєструвати у даному будинку членів
своєї сім»ї та проживати разом із ними.
18.11.2010 року позивач персонально
письмово під підпис повідомила
наймачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
розірвання договору найму житлового
приміщення, однак відповідачі не
звільнили приміщення. Відповідно до
актів огляду будинку, затверджених
директором «Голосіївприватсервіс» Г.С.
Манько від 07.08.2008 року та від 11.03.2009 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані, але не
проживають в даному будинку. Також
зазначила, що у договорі найму
житлового приміщення вказано, що в найм
АДРЕСА_1 здається приміщення в квартирі
№ 1 площею 45, 14 кв.м., але відповідно до
технічного паспорту БТІ приміщення
даної площі відсутнє за даною адресою.
За даними довідки по формі №3, житлова
площа складає 36, 10 кв.м. Просила
розірвати договір найму житлового
приміщення, зобов»язати повернути
нерухоме майно у вигляді кімнати
площею 14, 4 кв.м. у будинку АДРЕСА_1
шляхом звільнення, зобов»язати
Голосіївський районний відділ
головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві
зняти з реєстрації місця проживання
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, судові витрати
стягнути з відповідачів.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали заявлений нею
позов з зазначених у позовній заяві
підстав у повному обсязі, просила
задовольнити її вимоги.

Представник відповідачів проти
позовних вимог заперечував, просив у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі, посилаючись на те, що
відповідачі уклали з власником
житлового приміщення договір піднайму
житлового приміщення , який є
безстроковим договором, останні мають
потребу у використанні для подальшого
проживання зазначеного житлового
приміщення, а тому просить відмовити в
задоволенні, заявлених ОСОБА_1
позовних вимог.

Треті особи служба у справах дітей
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації,
Голосіївський районний відділ
головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві у
судовому засіданні відсутні, про дату
та місце судового засідання
повідомлені належним чином, про що
свідчать повернуті на адресу суду
зворотні повідомлення.

Заслухавши думку учасників судового
розгляду справи, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20 липня 2002 року
між ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір піднайму житлового
приміщення №121, за умовами якого
ОСОБА_5 здала в користування ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 безкоштовно та безстроково
житлове приміщення в будинку АДРЕСА_1.
Зазначений договір зареєстровано в
ЖЕК-112 20 липня 2002 року за №121 (а.с.16).

ОСОБА_3 22.10.2005 року зареєструвала шлюб з
ОСОБА_6, що стало підставою для зміни
прізвища на «ОСОБА_3» (а.с.246,247).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с.15).

За даними свідоцтва про право на
спадщину за заповітом виданим 29.02.2008
року, яке зареєстроване в реєстрі за
№7-56 та записано у реєстрову книгу
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна
№д.308-258 за реєстровим №15455 12 березня
2008 року ОСОБА_1 на підставі заповіту є
спадкоємицею зазначеного в заповіті
ОСОБА_5 спадкового майна - житлового
будинку під номером АДРЕСА_1, житловою
площею - 35,70 кв.м., зазначений на плані
літерою «А», а також слідуючих
господарчих та побутових будівель і
споруд - сараю, зазначеного на плані
літерою «Б», вбиральні, зазначеної на
плані літерою «Д», погрібу окремо
збудованого, зазначеного на плані
літерою «Е», спорудження, №1-2. (а.с.15).

18 листопада 2010 року ОСОБА_1 було
направлено відповідачам у справі
попередження про розірвання договору
піднайму житлового приміщення №121,
укладеного ними з ОСОБА_5, з тих підстав,
що займана відповідачами кімната
площею 14,4 кв.м. потрібна для проживання
їй та членам її сім»ї. Запропоновано не
пізніше 25 лютого 2011 року у
добровільному порядку розірвати
вищезгаданий договір піднайму,
виселитися з займаної кімнати в
будинку АДРЕСА_1 та знятися з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою (а.с.214).

Факт отримання зазначеного
попередження підтверджено даними про
опис відправлення ОСОБА_2 та
повідомленням про вручення поштового
відправлення на ім»я ОСОБА_2 (а.с.212,213).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 168 ЖК УРСР
договір найму жилого приміщення,
укладений як на визначений, так і на
невизначений строк, може бути
розірвано за вимогою наймодавця, якщо
жиле приміщення, займане наймачем,
необхідне для проживання йому та
членам його сім»ї. У цьому випадку
власник будинку (квартири) повинен
попередити наймача про наступне
розірвання договору за три місяці.

Крім того, за правилами ч. 2 ст. 763 ЦК
України, чинного з 01.01.2004 року, також
передбачено, що кожна із сторін
договору найму, укладеного на
невизначений строк, може відмовитися
від договору в будь-який час, письмово
попередивши про це другу сторону за
один місяць, а у разі найму нерухомого
майна - за три місяці. Договором або
законом може бути встановлений інший
строк для попередження про відмову від
договору найму, укладеного на
невизначений строк. Правилами ч. 1 ст. 770
цього ж Кодексу визначено, що у разі
зміни власника речі, переданої у найм,
до нового власника переходять права та
обов»язки наймодавця.

Звертаючись в суд з позовом, позивач
стверджує, що вона, як власник,
переданого ОСОБА_5 у найм відповідачам
житлового приміщення, має потребу у
його використанні за призначенням, а
саме для її та членів її ж сім»ї
проживання.

Судом встановлено, що позивач виконала
вимоги щодо попередження
відповідачів у справі про розірвання
укладеного 20 липня 2002 року ними з
ОСОБА_5 договору піднайму житлового
приміщення №121, однак відповідачі не
виконали її вимоги щодо звільнення
найманого ними житлового приміщення та
зняття з реєстраційного обліку за
адресою його знаходження.

На підтвердження зазначених позивачем
обставин щодо її потреби у
використанні переданого у піднайм
житлового приміщення, а саме житлової
кімнати площею 14,4 кв. м. у будинку
АДРЕСА_1 остання надала суду довідку по
формі №3 на будинок АДРЕСА_1, за даними
якої на житловій площі 36,10 кв.м.
зареєстровані: власник ОСОБА_1, дочка
власника ОСОБА_7, онуки власника
ОСОБА_8, ОСОБА_9, чоловік дочки ОСОБА_10,
наймач ОСОБА_2, дочка наймача ОСОБА_3,
онука наймача ОСОБА_4 (а.с.218).

За даними технічного паспорту на
садибний житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого станом на 16.12.2011 року,
будинок позначений під літерою «А»
складається з 5 приміщень: коридорів
площею по 2,8 і 6,3 кв.м., кухні площею 9,7
кв.м., житлових кімнат площею по 21,7 і 14,4
кв.м. (а.с.18,19).

Члени сім»ї власника будинку АДРЕСА_1 -
дочка ОСОБА_7, чоловік дочки ОСОБА_10 та
онуки ОСОБА_8, ОСОБА_9, зареєстровані на
спірній жиловій площі та фактично
проживають, онуки навчаються в
спеціалізованій школі №85 з
поглибленим вивченням англійської
мови м. Києва, а позивач та повнолітні
члени її сім»ї ОСОБА_7 та ОСОБА_11 іншого
житла у власності не мають (а.с.220-224).

Відтак, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1, яка є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 потребує для
проживання її та членів її сім»ї
належне їй на праві власності житлове
приміщення, яким є житлова кімната
площею 14,4 кв.м. у зазначеному будинку та
відповідно до договору піднайму №121
від 20.07.2002 року перебуває у
користуванні відповідачів, а тому
зазначений договір має бути
розірваний судом на її вимогу, а
відповідачі зобов»язані звільнити
зазначене житлове приміщення у
примусовому порядку, оскільки останні
не виконали попередження власника про
розірвання договору та звільнення
зайнятого ними житлового приміщення у
добровільному порядку.

Між тим, суд звертає увагу і на те, що
відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, що
набрав чинності з 01.01.2004 року, до
правовідносини між сторонами у справі
підлягають застосуванню і положення
цього Кодексу, оскільки вони
продовжують існувати після набрання
ним чинності, а правилами ч. 2 ст. 763
цього ж Кодексу, передбачено право
власника на розірвання договору найму
нерухомого майна, обов»язковою умовою
для чого встановлено тільки
обов»язкове повідомлення стороною за
договором іншу сторону за три місяці.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1
про зобов»язання судом, залучену нею до
участі у справі третю особу
Голосіївський РВ ГУ ДМС України в м.
Києві зняти з реєстрації місця
проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то
вони не можуть бути задоволенні судом,
оскільки Голосіївський РВ ГУ ДМС
України в м. Києві не було
відповідачем у справі, а суд у
порушення вимог ст.ст. 11,33 ЦПК України
позбавлений можливості на самостійне
вчинення такої процесуальної дії, як
залучення останнього до участі у
справі як співвідповідача.

З огляду на висновки суду, про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
остання має право на відшкодування
відповідачами понесених нею судових
витрат по сплаті судового збору в
розмірі 236,17 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
168 ЖК УРСР, ст.ст. 763,770,383,391 ЦК України,
ст.ст. 10,11,32,33,60,88,208,213, 218,ЦПК України, суд
-

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, яка діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_4, треті особи
служба у справах дітей Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Голосіївський районний
відділ головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві
про розірвання договору, повернення
майна та зняття з реєстрації,
задовольнити частково.

Розірвати договір №121 піднайму
житлового приміщення, укладений 20
липня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Зобов»язати ОСОБА_2 ( індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3
(індивідуальний ідентифікаційний
номер НОМЕР_2), яка діє і в інтересах
малолітньої ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1
нерухоме майно у вигляді кімнати
площею 14,4 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 шляхом
звільнення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про
зобов»язання третю особу
Голосіївський районний відділ
головного управління державної
міграційної служби України в м. Києві
зняти з реєстрації місця проживання
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разу подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Голосіївський районний суд
м.Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Плахотнюк К.Г.