АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/835/2014
Головуючий у 1 інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 22 листопада
2013 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Камбіо»
до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційне підприємство
«СКБ» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

23 вересня 2013 року ПАТ «Банк Камбіо»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1,
ТОВ «ВКП «СКБ», у якому просив стягнути
з них солідарно заборгованість за
кредитним договором №002/1-2012/980 від
17.02.2012 р. за кредитом в сумі 5 677 428,00 грн.,
стягнути з ТОВ «ВКП «СКБ» 274 896,09 грн.
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитом. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 17 лютого 2012 року
за кредитним договором №002/1-2012/980 ТОВ
«ВКП «СКБ» було надано кредит шляхом
відкриття кредитної лінії у сумі 35 750
000,00 грн. Надалі до кредитного договору
неодноразово вносилися зміни і
доповнення. В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 30 липня 2012 року між ПАТ «Банк
Камбіо» та ОСОБА_1 був укладений
договір поруки. ТОВ «ВКП «СКБ» свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконало, внаслідок
чого банк звернувся до суду з позовом
про стягнення боргу.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року позов ПАТ
«Банк Камбіо» задоволено і стягнено
солідарно з ОСОБА_1 і ТОВ «ВКП «СКБ» на
користь ПАТ «Банк Камбіо»
заборгованість за кредитним договором
№002/1-2012/980 від 17 лютого 2012 р. за кредитом
в сумі 5 677 428,00 грн., стягнено з ТОВ «ВКП
«СКБ» на користь ПАТ «Банк Камбіо» 274
896,09 грн. заборгованості по сплаті
процентів на користування кредитом
згідно кредитного договору №002/1-2012/980
від 17 лютого 2012 року; вирішено питання
про розподіл судових витрат.

29 листопада 2013 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просив суд його скасувати в частині
стягнення з нього заборгованості за
кредитним договором в сумі 5 677 428, 00 грн.
та судового збору у розмірі 1 777, 85 грн. і
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ПАТ «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що поручався за
повернення ТОВ «ВКП «СКБ» кредитного
траншу № 1 у розмірі 16 000 000 грн., а не
всього кредиту, цей транш мав бути
повернутий до 31 серпня 2012 року та був
повернутий разом із нарахованими
відсотками, а тому порука є такою, що
припинилася на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК
України. Також апелянт зазначив, що за
додатковою угодою до кредитного
договору від 30 липня 2012 року ПАТ «Банк
Камбіо» зобов'язався видати ТОВ «ВКП
«СКБ» додаткові кредитні кошти у
розмірі 16 000 000 грн. та зафіксував
залишок від раніше виданих кредитних
коштів у розмірі 7 557428 грн., що не був
йому повністю повернутий станом на 30
липня 2012 року, тобто правовідносини з
договору поруки не можуть поширюватися
на кошти, видані раніше. На думку
апелянта, порука є такою, що
припинилися на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України, оскільки строки повернення
кредитних коштів неодноразово
продовжувалися, що призвело до
збільшення періоду, за який
стягуватимуться відсотки, згоди на
таке збільшення своєї
відповідальності ОСОБА_1 не надавав.
Апелянт вважає, що непред'явлення до
поручителя збільшених вимог не
виключає припинення поруки на підставі
ч. 4 ст. 559 ЦК України. Додатково апелянт
вказав, що протягом 6 місяців з дня
настання строку виконання основного
зобов'язання вимог від банку про
погашення заборгованості не отримував,
що також свідчить про припинення
договору поруки.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив її задовольнити з викладених
в ній підстав.

Представник ТОВ «СКБ» апеляційну
скаргу підтримала та просила її
задовольнити.

Представник ПАТ «Банк Камбіо» вимоги
апеляційної скарги не визнав та просив
її відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 17 лютого 2012 року між ПАТ
«Банк Камбіо» та ТОВ
«Виробничо-комерційне підприємство
«СКБ» (позичальник) був укладений
кредитний договір №002/1-2012/980,
відповідно до умов якого банк відкрив
позичальнику відзивну кредитну лінію і
надав кредитні кошти на поточні
потреби зі сплатою 30% річних (п.1.1
договору), п. 1.2. договору встановлено,
що ліміт кредитної лінії не може
перевищувати 35 750 000,00 грн., а строк
повернення кредиту - 29 березня 2012 року.

29 березня 2012 року між тими ж сторонами
було укладено додаткову угоду до
кредитного договору, за якою з 01.04.2012
року було встановлено процентну ставку
16 % річних, встановлено строк
повернення кредиту - 30.04.2012 року.

28 квітня 2012 року між тими ж сторонами
було укладено додаткову угоду до
кредитного договору, якою встановлено
строк повернення кредиту - 25.05.2012 р.;

18.05.2012 р. між тими ж сторонами було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою встановлено ліміт
кредитної лінії в сумі 24 000 000,00 грн.,
встановлено строк повернення кредиту -
16.07.2012 р.; 16.07.2012 р. між тими ж сторонами
було укладено додаткову угоду до
кредитного договору, якою встановлено
строк повернення кредиту - 01.09.2012 р.;

30.07.2012 р. між тими ж сторонами було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою термін користування
частиною кредиту в сумі 16 000 000,00 грн.
встановлено до 10.08.2012 р., термін
користування частиною кредиту в сумі 7
557 428,00 грн. встановлено до 01.09.2012 р.,
базова ставка за користування
кредитними коштами складає 30 % річних,
на термін з 30.07.2012 р. по 10.08.2012 р., ставка
за користування кредитними коштами
складає 16% річних.;

30 липня 2012 року між ПАТ «Банк Камбіо»
(банк) та ОСОБА_1 (поручитель) було
укладено договір поруки №002/1-2-11/980/п/2,
яким поручитель прийняв на себе
зобов'язання солідарно відповідати
перед банком за виконання зобов'язань
ТОВ «ВКП «СКБ» (позичальник) за
додатковою угодою від 30.07.2012 р. до
кредитного договору №002/1-2012/980 від
17.02.2012 р., що укладені між банком та
позичальником, щодо повернення
позичальником кредиту в сумі, що не
перевищує 16 000 000,00 грн., у строк до 31.08.2012
р., включно, сплати відсотків за
користування кредитними коштами на
строк до 10.08.2012 р., включно, за ставкою 16%
річних, а, починаючи з 11.08.2012 р. по 31.08.2012
р., включно, - за ставкою 30% річних у
порядку, визначеному цим договором.

10.08.2012 р. між тими ж сторонами було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою термін користування
частиною кредиту в сумі 16 000 000,00 грн.
встановлено до 01.09.2012 р., термін
користування частиною кредиту в сумі 7
557 428, 00 грн. встановлено до 01.09.2012 р.,
базова ставка за користування
кредитними коштами складає 30 % річних,
на термін з 30.07.2012 р. до прийняття
рішення кредитного комітету щодо зміни
ставки за користування кредитними
коштами ставка за користування
кредитними коштами складає 16% річних.;

31.08.2012 р. між тими ж сторонами було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою термін користування
частиною кредиту в сумі 16 000 000,00 грн.
встановлено до 28.09.2012 р., термін
користування частиною кредиту в сумі 5
677 428,00 грн. встановлено до 28.09.2012 р.,
базова ставка за користування
кредитними коштами складає 30% річних,
на термін з 30.07.2012 р. до прийняття
рішення кредитного комітету щодо зміни
ставки за користування кредитними
коштами ставка за користування
кредитними коштами складає 16% річних.;

28.09.2012 р. між тими ж сторонами було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою встановлено базову
ставку за користування кредитними
коштами 30% річних, на термін з 30.07.2012 р.
до прийняття рішення кредитного
комітету банку щодо зміни ставки за
користування кредитними коштами
складає 16% річних, ліміт кредитної
лінії не може перевищувати 5 677 428,00 грн.,
строк повернення кредиту - 31.10. 2012 р.;

31.10.2012 р. між тими ж сторонами було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою встановлено строк
повернення кредиту - 28.12.2012 р.;

28.12.2012 р. між тими ж сторонами було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою встановлено строк
повернення кредиту - 29.03.2013 р.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції посилався на те, що в
жодному положенні договору поруки №
002/1-2-11/980/п/2 від 30.07.2012 р.
відповідальність поручителя не
обмежується одним з двох траншів, що
надавалися позичальнику додатковою
угодою від 30.07.2012 р., навпаки у договорі
було вказано про те, що ОСОБА_1
поручається на повернення кредиту,
який в свою чергу складається з
траншів і відповідальність поручителя
обмежена сумою 16 000 000 грн. і при цьому в
договорі не зазначено, що він є
поручителем лише за частиною кредиту у
вигляді траншу.

Оскільки відповідальність ОСОБА_1
встановлено в договорі поруки лише в
певній частині, обмеженій наперед
визначеною сумою, то укладенням
додаткової угоди до кредитного
договору не було збільшено обсяг його
відповідальності.

Суд першої інстанції вважав, що зміна
основного зобов'язання без згоди
поручителя може мати наслідком
збільшення обсягу відповідальності
поручителя лише у випадку повної
поруки та не встановленням сторонами
граничного розміру виплат
зобов'язання поручителя за боржника.

Також суд першої інстанції в
обґрунтування своїх доводів посилався
на те, що договором поруки
відповідальність ОСОБА_1 як поручителя
за сплату процентів за користування
кредитом обмежена календарною датою -
31.08.2012 р., враховуючи те, що ОСОБА_1 не
поручався за сплату процентів після
цієї дати, то продовження строку
повернення кредиту не призвело до
збільшення обсягу його
відповідальності.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції судова колегія погодитись не
може з наступних підстав.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
п. 22 встановлено, що відповідно до
частини першої статті 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя.

При цьому обсяг зобов'язання
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Судом встановлено, що додатковою
угодою від 10.08.2012 р. до кредитного
договору № 002/1-2012/980 від 17.02.2012 р. ПАТ
«Банк Камбіо» та ТОВ «СКБ» продовжили
строк користування траншем 1 у розмірі
16 000 000 грн. до 1.09.2012 р., але укладення
додаткової угоди з поручителем
погоджено не було.

Також додатковими угодами від 31.08.2012
року до кредитного договору ПАТ «Банк
Камбіо» та ТОВ «СКБ» продовжили строк
користування обома траншами; за
додатковою угодою від 30.07.2012 р. строком
до 28.09.2012 р.

На укладення даної додаткової угоди
поручитель також згоди не надавав.

У разі продовження строку дії
основного зобов'язання, підвищення
суми основного боргу, розміру
процентів, відстрочки платежу значно
збільшується сума основного
зобов'язання, а тому поручитель у
даному випадку несе відповідальність,
тільки якщо він згоден продовжити
договір поруки.

Та обставина, що банк розмежував свої
вимоги та пред'явив до поручителя
вимоги щодо основної суми боргу, а до
основного боржника ТОВ «СКБ» вимоги по
стягненню відсотків за користування
кредитом не підтверджує того, що обсяг
відповідальності поручителя при
укладені додаткових угод не
збільшувався. Сама наявність
нарахування відсотків за період
продовження дії договору при укладенні
додаткових угод, продовження строку
дії основного зобов'язання без
наявності письмової згоди поручителя
припиняє дію поруки.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку про необхідність скасування
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог,
заявлених до ОСОБА_1, та стягнення з
нього судових витрат з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України
якщо у задоволенні позову було
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили.

Проте суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову. Таким
чином судова колегія вважає за
необхідне скасувати заходи
забезпечення позову, застосовані на
підставі ухвали Печерського районного
суду м. Києва від 24 вересня 2013 року, та
зняти арешт, накладений на майно
ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 154, 218, 303-305, ст. 307, ст.ст.
309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 22 листопада 2013 року - в
частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Банк Камбіо» заборгованості за
кредитним договором № 002/1/2012/980 від 17
лютого 2012 р. за кредитом 5 677 428, 00 грн. та
стягнення судових витрат у сумі 1 777, 85
грн. - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Скасувати заходи забезпечення позову,
застосовані на підставі ухвали
Печерського районного суду м. Києва від
24 вересня 2013 року.

Зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1
( паспорт серії НОМЕР_2, виданий
Дніпровським РУ ГУ МВС України в м.
Києві 31 грудня 1998 р., ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1), а саме:

садовий будинок
НОМЕР_3,НОМЕР_4,НОМЕР_5,НОМЕР_6,НОМЕР_7,
загальною площею 921,70 кв.м., житловою
площею 118,5 кв. м., розташований в СТ
«Берізка» в м. Києві по вул. Садовій, 73;

садовий будинок НОМЕР_8, загальною
площею 27,10 кв. м., житловою площею 17,00 кв.
м., розташований в СТ «Берізка» в м.
Києві по вул. Садовій, 73;

земельну ділянку площею 0,0219 га,
розташовану за адресою: м. Київ, вул.
Садова, 73, діл. НОМЕР_8 (СТ «Берізка»),
кадастровий номер :90:861:0006, цільове
призначення - для ведення садівництва;

гараж, машиномісце в підземній
автостоянці (підвал 2), розташований у
будинку по АДРЕСА_2;

земельну ділянку площею 0,0610 га.,
розташовану за адресою м. Київ, вул..
Садова 73, діл. НОМЕР_9 (СТ Берізка)
кадастровий номер :90:861:0001, цільове
призначення - для ведення садівництва;

земельну ділянку площею 0,0613 га.,
розташовану за адресою м. Київ, вул..
Садова 73, діл. НОМЕР_10 (СТ Берізка)
кадастровий номер :90:861:0007, цільове
призначення - для ведення садівництва;

земельну ділянку площею 0,2972 га,
розташовану за адресою: м. Київ, вул.
Садова, 73,
діл.НОМЕР_3,НОМЕР_11,НОМЕР_5,НОМЕР_6,НОМЕР_7
(СТ «Берізка»), кадастровий номер
:90:861:0010, цільове іначення - для
ведення садівництва;

земельну ділянку площею 0,0623 га,
розташовану за м. Київ, вул. Садова, 73,
діл. НОМЕР_12 (СТ «Берізка»), кадастровий
номер :90:861:0008, цільове призначення
- для ведення садівництва;

будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1;

квартиру АДРЕСА_2;

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом НОМЕР_5 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді