АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа 643/223/13-ц
Провадження № 22-ц/790/3178/14
Головуючий 1-ї ін-ї. - Малихін
Категорія - сімейні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Піддубного Р.М., Швецової Л.А.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Московського
районного суду м. Харкова від 11 лютого
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року позивач
звернулась до суду з дійсним позовом, у
якому просила поділити майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, і визнати за нею
право на ? частку квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування посилалася на те, з 05
жовтня 1991 року вона перебувала із
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
На момент звернення до суду із позовною
заявою шлюб розірвано не було. Однак
між сторонами склалися напружені
стосунки, у зв'язку із чим виникла
необхідність поділити набуте
подружжям майно. З огляду на те, що
спірна квартира була придбана за
договором купівлі-продажу спільно із
відповідачем у період перебування у
шлюбі за спільні сімейні кошти, ОСОБА_5
мала право на ? частину квартири. Також
позивач просила стягнути на її користь
понесені судові витрати.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 11 лютого
2013 року позовні вимоги ОСОБА_5
задоволені. Поділено майно, що є
об`єктом спільної власності подружжя, і
визнано за ОСОБА_5 право власності на 12
частину квартири АДРЕСА_1, стягнуто з
відповідача судовий збір.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 14 березня 2014 року заява
ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення
була залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач
просить заочне рішення суду змінити та
визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/5
частину спірної квартири, оскільки
вважає, що позивачка має право на
частку пропорційну грошовій сумі, що
була сплачена подружжям за рахунок
спільних коштів, а саме до фактичного
припинення шлюбних відносин.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення відповідача та його
представника, представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши наведені в скарзі доводи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно керувався ст.ст.
60,70 СК України та обґрунтовано виходив
з того, що спірна квартира була набута
сторонами у шлюбі, тому є спільною
сумісною власністю подружжя. В разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
сторони у справі з 05.10.1991 року по 18.11.2013
року знаходилися у шлюбі ( а.с., а.с. 4, 47).

За договором купівлі - продажу від
24.12.2008 року, укладеним між ВАТ
«Харківський машинобудівний завод
«Світло шахтаря» ( надалі ВАТ) та
ОСОБА_4, останній придбав у власність
однокімнатну ізольовану квартиру,
житловою площею 18,5 кв. м., загальною
площею 49,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.
Продаж вчинено за суму 108 240 грн. ОСОБА_4
придбав зазначену квартиру за згодою
дружини. Право власності на спірну
кватиру виникло у покупця з моменту
нотаріального посвідчення договору та
його державної реєстрації ( а.с. 42)

Як вбачається з матеріалів справи та
не заперечується сторонами, спірна
квартира була набута ОСОБА_4 за кошти,
що були отримані ним за договором
займу від 18.12.2008 року ( надалі Договір) (
а.с. 45). За умовами Договору ОСОБА_4
отримав від ВАТ грошові кошти у
розмірі 98 240 грн., які зобов'язався
повернути у період з 01.01.2009 року по
01.01.2019 року шляхом здійснення
щомісячних платежів з заробітної плати
у розмірі 819 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за зазначеним договором між ВАТ і
ОСОБА_5 було укладено договір поруки(
а.с. 46) та між ВАТ і ОСОБА_4 було укладено
іпотечний договір ( а.с. 48 - 49).

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Отже, за загальним правилом
майно, придбане подружжям за позичені
кошти, є спільною власністю чоловіка та
дружини. Також ст. 70 СК України
передбачено, що в разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 65 СК України, згідно з якою
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї. Це означає, що дружина
та чоловік незалежно від припинення
шлюбу мають рівні права та обов'язки
щодо спільно нажитого у шлюбі майна,
оскільки розірвання шлюбу не звільняє
подружжя від зобов'язань за договором
займу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. п. 23, 24 постанови від 21
грудня 2007 року N 11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Таким чином, у результаті придбання
ОСОБА_4 спірної квартири за позичені
кошти, боргові зобов'язання перед
позикодавцем несуть як чоловік, так і
дружина, а не тільки той із подружжя,
хто підписав Договір.

Згідно довідки ВАТ від 07.03.2014 року № 207
залишок грошових коштів, що належить
сплатити за Договором станом на 01.03.2014
року становить 47 462 грн. (а.с. 50).

Як пояснила представник позивачки та
вбачається з листів ОСОБА_5 на адресу
ВАТ ( а.с. 83,84,86) остання бажає
виконувати зазначене зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 61,65 СК
України, ст.ст.541, 543 ЦК України
обов'язок позивача та відповідача за
Договором є солідарним. Наявність або
відсутність згоди ВАТ на виконання
ОСОБА_6 цього обов'язку правового
значення не має.

Вимог щодо поділу між подружжям
зобов'язань за Договором в суді першої
інстанції не заявлено, проте сторони не
позбавлені можливості звернутися до
суду з відповідним позовом.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновки, викладені у рішенні суду
першої інстанції, не спростовують.
Підстави для зміни рішення та визнання
за позивачкою права власності на 1/5
частину квартири відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314,
ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Московського
районного суду м. Харкова від 11 лютого
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :