Справа № 363/3663/13-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/2069/14 Доповідач у 2
інстанції ТаргонійКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

при секретарі - Черепинець А.І.,

розглянула матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 21 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області, третя
особа: управління Держкомзему у
Вишгородському районі Київської
області про часткове визнання
недійсними розпорядження, договору
оренди та усунення перешкод у
користуванні власністю та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Вишгородського районного управління
юстиції про визнання частково
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, часткове
скасування рішення про державну
реєстрацію права власності та
зобов'язання звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2013 року
звернувся до суду з даним позовом,
посилаючись на те, що він є власником
земельної ділянки площею 0,074 га для
ведення садівництва, що розташована в
садівницькому товаристві «Побутовик»
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області.

Вздовж межі від його земельної ділянки
в сторону обвідного каналу розташована
земельна ділянка площею 0,0836 га, яка
прилягає до обвідного каналу біля с.
Осещина Вишгородського району
Київської області. Цією земельною
ділянкою він користується з 1994 року,
проводить на ній культурно-технічні
роботи.

На належній позивачу земельній ділянці
ним були зведені споруди, які у
встановленому законом порядку
зареєстровані, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 07.02.2013 року.

Позивачу стало відомо, що Вишгородська
районна державна адміністрація уклала
з відповідачем ОСОБА_2 договір оренди
від 11.05.2012 року та передала йому в
оренду земельну ділянку площею 0,1773 га,
включивши до загальної площі зданої в
оренду ділянки також і земельну
ділянку площею 0,0836 га., якою
користувався позивач.

Посилаючись на норми ст. 119 Земельного
кодексу України, та вважаючи, що він
набув право власності на земельну
ділянку за набувальною давністю,
позивач просив визнати частково
недійсним розпорядження Вишгородської
районної державної адміністрації у
Київській області № 979 від 28.04.2012 року в
частині положення про передачу в
оренду ОСОБА_2 земельної ділянки площею
0,1773 га.; визнати частково недійсним
договір оренди земельної ділянки від
11.05.2012 року в частині положення п. 2.1.
договору про передачу в оренду ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,1773 га.;
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у
здійсненні позивачем права власності,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що належить йому на
праві власності; скасувати державну
реєстрацію та кадастровий номер
:38:060:0172 в Державному земельному
кадастрі земельної ділянки площею 0,1773
га, яка знаходиться на території
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, наданої ОСОБА_2 для
сінокосіння.

Заперечуючи проти позову, відповідач
ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву
до ОСОБА_1, Вишгородського районного
управління юстиції, в якій посилається
на те, що у відповідності з договором
оренди земельної ділянки від 11.05.2012
року в його користуванні знаходиться
земельна ділянка площею 0,0836 га,
кадастровий номер :38:060:0172 в межах
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району (за межами
населеного пункту).

Згідно з даними чергового кадастрового
плану, зазначена земельна ділянка
знаходиться поряд із земельною
ділянкою, яка перебуває у власності гр.
ОСОБА_1 на підставі державного акту на
право приватної власності серії КВ №
019607.

ОСОБА_1 незаконно та самочинно огородив
парканом частину земельної ділянки,
яка передана ОСОБА_2 в оренду, та
збудував на ній басейн, альтанку,
тротуар, вигрібну яму, навіс над
басейном.

Земельна ділянка, на якій ОСОБА_1,
самоправно звів вказані споруди,
відноситься до прибережної захисної
смуги обвідного каналу Київського
водосховища, а тому будівництво на ній
будь-яких споруд, окрім гідротехнічних,
суворо заборонено нормами чинного
законодавства.

В уточненій позовній заяві, ОСОБА_2
зазначає, що передумовою для видачі
ОСОБА_1 свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, самочинно збудоване
на спірній земельній ділянці, було
рішення про державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно,
а саме на садовий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, індексний номер 285166 від 07.02.2013
року. При цьому, ОСОБА_1 для державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно було подано копію державного
акту на право власності на земельну
ділянку площею 0,074 га, для ведення
садівництва на території СТ
«Побутовик» Хотянівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області серії IV-KB № 019607. Проте, басейн,
альтанка, тротуар, вигрібна яма, навіс
над басейном, не розташовані на цій
ділянці, а фактично розташовані на
земельній ділянці водного фонду площею
0,0836 га, яка перебуває в користування
ОСОБА_2 на підставі договору оренди.

Просив визнати частково недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 07.02.2013 року № 353643
видане на ім'я ОСОБА_1 в частині
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, а саме: Ж-навіс над
басейном, З-альтанка, VI-плавальний
басейн, VII-колодязь інженерних мереж, 5-8
паркан, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, індексний номер 285166 від 07.02.2013
року, скасувати рішення про державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_1
на нерухоме майно в частині реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого
майна, а саме Ж-навіс над басейном,
З-альтанка, ІV- тротуар, VІ-плавальний
басейн, VІІ-колодязь інженерних мереж,
5-8 паркан, що розташовані за зазначеною
адресою та зобов'язати ОСОБА_1
звільнити за власний рахунок
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 0,0836 га, що розташована на
території Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області за межами населеного пункту та
привести її у придатний стан для
використання шляхом знесення
побудованих споруд, а саме: навісу над
басейном, альтанки, тротуару,
плавального басейну, колодязя
інженерних мереж та паркану.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 21 січня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено: визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 07.02.2013 року № 353643,
видане на ім'я ОСОБА_1 в частині
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, а саме: Ж-навіс над
басейном, З-альтанка, VI-плавальний
басейн, VII-колодязь інженерних мереж, 5-8
паркан, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, індексний номер 285166 від 07.02.2013
року, скасувати рішення про державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_1
на нерухоме майно в частині реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого
майна, а саме Ж-навіс над басейном,
З-альтанка, ІV- тротуар, VІ-плавальний
басейн, VІІ-колодязь інженерних мереж,
5-8 паркан, що розташовані за зазначеною
адресою та зобов'язано ОСОБА_1
звільнити за власний рахунок
самовільно зайняту земельну ділянку,
площею 0,0836 га, що розташована на
території Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області за межами населеного пункту та
привести її у придатний для
використання стан шляхом знесення
побудованих споруд, а саме: навісу над
басейном, альтанки, тротуару,
плавального басейну, колодязя
інженерних мереж та паркану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати, ухваливши нове по суті
позовних вимог.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної
скарги позивач ОСОБА_1, зазначає, що суд
першої інстанції безпідставно
відмовив йому в задоволенні клопотання
про призначення по справі судової
будівельно-технічної експертизи для
з'ясування ряду питань, у тому числі і
щодо відповідності суміжних
землекористувачів (землевласників),
зазначених в проекті землеустрою
(кадастровому плані) відносно
земельної ділянки, яка передана в
оренду ОСОБА_2 Крім того, вважає
необгрунтованими висновки суду щодо
віднесення спірної земельної ділянки
до прибережної захисної смуги. Також
посилається на те, що при виготовленні
технічної документації на право
користування земельною ділянкою на
ім'я ОСОБА_2 було допущено ряд порушень
чинного законодавства. При цьому, судом
не дано належної оцінки тій обставині,
що ОСОБА_1, користується спірною
земельною ділянкою впродовж 20 років, та
правомірність цього користування
підтверджується дозволом
Дніпровського басейнового
водогосподарчого об'єднання № АС-9-306
від 09.04.1998 року, у приєднінні якого до
матеріалів справи суд протиправно
відмовив.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 0,074
га для ведення садівництва, що
розташована в садівницькому
товаристві «Побутовик» Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, згідно державного
акту на право приватної власності на
землю серії IV-КВ № 019607 від 18.08.1998 року,
який зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 1788 від 18.08.1998
року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 07.02.2013 року
ОСОБА_1 є власником садового будинку
А, бані «Б», сараю «В», сараю «Г»,
надбудови над колодязем «Д», колодязя
«Д», огорожі №1-3, 5-8, колонки І,
вимощення ІІ, сараю «Е», альтанки «Є» ,
навісу над басейном «Ж», альтанки «З»,
ІУ, У -тротуару, УІ - плавального
басейну, УІІ , ІХ - колодязів інженерних
мереж, УІІІ- ями вигрібної, що
розташовані в АДРЕСА_1 (а.с. 177-178).

Розпорядженням Вишгородської районної
державної адміністрації від 28 квітня
2012 року № 979, земельну ділянку
загальною площею 0,3330 га ОСОБА_2 (0,1773 га),
передано в оренду терміном на 49 років
для сінокосіння на території
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області (за межами населеного пункту).

11 травня 2012 року між Вишгородською
районною державною адміністрацією та
ОСОБА_2 укладено договір оренди
земельної ділянки для сінокосіння на
території Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, за межами населеного пункту, у
володіння і користування на строк 49
років.

Відповідно до акту приймання-передачі
земельної ділянки від 11 травня 2012 року
Вишгородська районна державна
адміністрація передала, а ОСОБА_2
прийняв у своє володіння і
користування земельну ділянку, місце
розташування Київська область,
Вишгородський район, територія
Хотянівської сільської ради (за межами
населеного пункту), загальна площа 0,1773
га. Кадастровий номер 380600172,
380600173, цільове призначення та мета
надання в оренду для сінокосіння.

Згідно з даними кадастрового плану,
орендована ОСОБА_2 земельна ділянка
межує із земельною ділянкою, яка
знаходиться у власності ОСОБА_1

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1, в порушення
вимог ст. 60 ЦПК України, не надав суду
доказів, що земельна ділянка площею
0,0836 га в межах Хотянівської сільської
ради належить йому на праві власності
або на праві користування.

Колегія суддів апеляційного суду з
такими висновками погоджується,
оскільки вони підтверджуються
матеріалами справи та грунтуються на
вимогах чинного законодавства.

Так, в матеріалах справи міститься
висновок Дніпровського басейнового
господарчого об'єднання від 08.12.1994 року,
адресований віце-президенту
«Укрсоюзсервіс», згідно з яким
Дніпровське БВО, розглянувши прохання
про відведення додаткової земельної
ділянки садоводам Вишгородського
садового кооперативу «Побутовик»,
роз'яснило, що ця територія є
прибережною водоохоронною зоною,
відчуженню не підлягає, тому об'єднання
не може дати згоду на відвід даної
території в постійне користування
садовому товариству. Однак, ділянку,
яка прилягає до обвідного каналу
дозволяється залісити декоративними
деревами та плодовими кущами, деревами
і залужити. (а.с. 8)

Колегія суддів апеляційного суду не
приймає доводів ОСОБА_1, викладених у
скарзі, щодо належності йому спірної
ділянки на підставі ст. 119 ЗК України,
оскільки вони не грунтються на вимогах
чинного законодавства.

Відповідно до ст. 119 ЗК України
громадяни, які добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною
ділянкою протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про
наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування з
клопотанням про передачу її у
власність або надання у користування.
Розмір цієї земельної ділянки
встановлюється у межах норм,
визначених цим Кодексом. Передача
земельної ділянки у власність або у
користування громадян на підставі
набувальної давності здійснюється в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не звертався до органу
місцевого самоврядування з
клопотанням про передачу йому у
власність або надання у користування
спірної земельної ділянки.

Крім того, оскільки Земельний кодекс
України, ст. 119 якого передбачає
інститут набувальної давності, набрав
чинності з 01 січня 2002 року, то положення
про набувальну давність можуть бути
застосовані лише з 01 січня 2017 року
відповідно до п. 1 розділу ІХ
"Прикінцевих положень" ЗК України.
Враховуючи викладене, посилання
позивача на набувальну давність, як на
підставу виникнення у нього права
власності на земельну ділянку, не
відповідає нормам земельного
законодавства, в зв'язку з чим
обґрунтовано відхилені судом першої
інстанції.

З огляду на вказане, укладений 11 травня
2012 року між Вишгородською районною
державною адміністрацією та ОСОБА_2
договір оренди земельної ділянки не
порушує прав та законних інтересів
ОСОБА_1

В той же час, вірними є висновки суду
першої інстанції щодо обгрунтованості
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 побудував
на земельній ділянці, яка надана у
користування ОСОБА_2 споруди, а саме:
басейн, альтанку, тротуар, яму вигрібну,
навіс над басейном.

Зазначені обставини підтверджуються
технічною документацією із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) площею 0,0836 га, на території
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області ОСОБА_2, що проведена Малим
колективним багатопрофільним
підприємством «Георад», яке має
ліцензію на проведення робітіз
землеустрою від 16.09.2010 року серії АВ
№553742.

Відповідно до п. 46 Порядку для
проведення державної реєстрації
права власності та інших речових
прав на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пп. 28, 29, 31
вказаного Порядку подає органу
державної реєстрації прав: документ,
що посвідчує речове право на земельну
ділянку.

Як вбачається з реєстраційної справи
ОСОБА_1, для державної реєстрації прав
на нерухоме майно було подано копію
державного акту на право власності
на земельну ділянку площею 0,074 га для
ведення садівництва на території
«Побутовик» Хотянівської сільської
ради Київської області.

Проте, оспорювані об'єкти нерухомого
майна не розташовані на вказаній
вище земельній ділянці, а розташовані
на земельній ділянці площею 0,0836 га в
межах Хотянівської сільської ради (за
межами населеного пункту), яка
перебуває у користуванні ОСОБА_2

З огляду на вказане, суд першої
інстанції, вірно пославшись на норми
ст. 376 ЦК України та Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних та кримінальних
справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами ст.376 ЦК України»,
ст. 152 ЗК України, прийшов до
обгрунтованого висновку про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 07.02.2013
року № 353643 видане на ім'я ОСОБА_1 в
частині реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, а саме:
Ж-навіс над басейном, З-альтанка,
VI-плавальний басейн, VII-колодязь
інженерних мереж, 5-8 паркан, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
скасування рішення про державну
реєстрацію права власності за ОСОБА_1
на нерухоме майно в частині реєстрації
права власності на зазначені об'єкти
нерухомого майна, звільнення за
власний рахунок самовільно зайнятої
земельної ділянки та привести її у
придатний для використання стан шляхом
знесення побудованих споруд.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, як підставу для
скасування рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 21 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
Таргоній Д.О.

Голуб С.А.

Приходько К.П.