Справа № 473/981/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого судді -
Вуїва О.В., при секретарях - Лукіянчиній
Т.І., Заблоцькій М.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2, представника
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
представника третьої особи без
самостійних вимог - Бондар Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вознесенська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог щодо предмета спору:
Управління Держземагенства у
Вознесенському районі Миколаївської
області, про визнання права власності
на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з таким позовом в якому вказувала,
що на підставі договору
купівлі-продажу від 27 жовтня 2005 року,
укладеного з ОСОБА_3, вона набула у
власність належну останній 61/100 частку
житлового будинку АДРЕСА_1.

Іншим співвласником будинку (39/100
часток майна) є ОСОБА_2

Водночас будинок знаходиться на
земельній ділянці, площею 0,1560 га.,
призначеній для його обслуговування та
ведення особистого підсобного
господарства.

Право власності на ділянку
зареєстроване за попередніми
співвласниками будинку, а саме ОСОБА_3
та ОСОБА_6 Остання за договором
дарування від 19 грудня 2003 року
подарувала 39/100 часток ділянки набувачу
відповідної частки будинку - ОСОБА_2,
яка належним чином не зареєструвала
право власності щодо набутого майна.

ОСОБА_1, посилаючись на те, що згідно ст.
377 ЦК України, ст. 120 ЗК України до особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розташовані або яка необхідна для
їх обслуговування та яка належить
відчужувачу майна, а в разі набуття
права власності на будинок, будівлю чи
споруду кількома особами, право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди, а тому просила визнати її
власником частини земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1, призначеної
для обслуговування житлового будинку
та ведення особистого підсобного
господарства, що має загальну площу 0,1560
га., а саме ділянки, площею 951,6 кв.м.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
свої вимоги підтримала в повному
обсязі, надала пояснення, аналогічні
викладеним в позові.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала
повністю.

Також в судовому засіданні, що
проводилося без особистої участі
відповідачки ОСОБА_3, її
представник ОСОБА_4 позовні вимоги
визнав повністю.

Представник третьої особи без
самостійних вимог Бондар Р.О. в
судовому засіданні з позовними
вимогами погодився частково - в частині
визнання ОСОБА_1 власником 61/100 частки
спірної ділянки без реального
визначення її площі.

Оскільки матеріали справи містять всі
необхідні відомості про права та
взаємовідносини сторін, а тому суд
вважав можливим провести розгляд
справи без особистої участі
відповідачки ОСОБА_3

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2, представника
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
представника третьої особи без
самостійних вимог - Бондар Р.О.,
дослідивши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 27 жовтня
2005 року, укладеного з ОСОБА_3, позивачка
набула у власність належну останній
61/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Іншим співвласником будинку (39/100
часток майна) є ОСОБА_2

Водночас будинок знаходиться на
земельній ділянці, площею 0,1560 га.,
призначеній для його обслуговування та
ведення особистого підсобного
господарства.

Право власності на ділянку
зареєстроване за попередніми
співвласниками будинку, а саме ОСОБА_3
та ОСОБА_6 Остання за договором
дарування від 19 грудня 2003 року
подарувала 39/100 часток ділянки набувачу
відповідної частки будинку - ОСОБА_2,
яка належним чином не зареєструвала
право власності щодо набутого майна.

Окремого договору з приводу ділянки
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 між собою не укладали,
проте остання вважає її такою, що
перейшла до позивачки, як співвласника
будинку. Спірна ділянка на час розгляду
справи під арештом та іншими
заборонами не перебуває.

Відповідно до чинної на час виникнення
спірних відносин редакції ч. 1 ст. 377 ЦК
України до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не
визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Відповідно до чинної на час виникнення
спірних відносин редакції ч. 4 ст. 120 ЗК
України при переході права власності
на будівлю та споруду до кількох
осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб
у вартості будівлі та споруди, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі і споруди.

Аналогічні роз'яснення надав й Пленум
Верховного Суду України в своїй
постанові №7 від 16 квітня 2004 року «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ».

За встановлених обставин суд вважає, що
до ОСОБА_1 перейшло право власності на
61/100 частку спірної земельної ділянки, а
тому належним способом захисту права
позивачки є визнання її власником цієї
частки без визначення конкретного
розміру ділянки, оскільки предметом
розгляду не є вимоги про поділ майна
(земельної ділянки) в натурі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог щодо предмета спору: Управління
Держземагенства у Вознесенському
районі Миколаївської області, про
визнання права власності на земельну
ділянку - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності 61/100 частку земельної
ділянки, загальною площею 0,1560 гектарів,
розташовану в АДРЕСА_1, призначену для
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства, що належала ОСОБА_3 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю від 22
березня 1996 року, зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №5717.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя :
Вуїв О.В.