Рішення

Іменем
України

06березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді
Крижанівської Г.В.,

суддів
Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі: Конику
В.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 12 лютого 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб:
КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради",
ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної
шкоди у зв'язку із залиттям, -

встановила:

16 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Деснянського районного суду м. Києва із
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої залиттям.

Позовні вимоги позивач обгрунтовував
тим, що він є власником квартири НОМЕР_1
по АДРЕСА_1. 06.06.2010 р. внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
відповідачки, якими спричинено залиття
вказаної квартири, ОСОБА_1 було завдано
матеріальну шкоду в сумі 15 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 04.10.2011 р. в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
26.01.2012 р. рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 04.10.2011 р.
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_1 задоволено та
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 15 000 грн., та
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

11.05.2012 р. ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 04.10.2011 р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 26.01.2012 р.
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Справа № 2/754/63/13 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/766/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Журавська
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Крижанівська Г.В.Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 12 лютого 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
27.02.2013 р. ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просив рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 12.02.2013 р. скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилався
на необгрунтованість та незаконність
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи. Зазначав, що
суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права. Апелянт вважає,
що факт завдання шкоди майну позивача
підтверджується наявними у справі
доказами та поясненнями осіб, які не
були в повній мірі досліджені судом
першої інстанції.

23 квітня 2013 року ухвалою Колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 12.02.2013 р. у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, треті особи: КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної у
м. Києві ради", ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди у зв'язку із
залиттям залишено без змін. Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
відхилено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ касаційну скаргу
ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2,
задоволено частково, ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2013
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 просив задовольнити
апеляційну скаргу, рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 12.02.2013 р. скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином.

Заслухавши думку представника
позивача, який з'явився в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та письмові докази по справі,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира НОМЕР_1
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та
третій особі ОСОБА_4 в рівних частках.

Квартира НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 до жовтня 2010
р. належала на праві власності
відповідачці ОСОБА_3

06.06.2010 р. сталося залиття квартири
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, що підтверджується
актом про залиття від 07.06.2010 р. (а. с. 7).

Як вбачається з акту ЖЕК № 318 від 07.06.2010
р. причиною залиття квартири НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1 було халатне ставлення до
сантехобладнання мешканців квартири
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Відповідно до рахунку-фактури від
01.07.2010 р. ТОВ "Гаразд Україна" вартість
будівельно-ремонтних робіт, проведених
в квартирі НОМЕР_1, становить 15 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому засіданні не було доведено, що
залиття квартири позивача сталося
внаслідок винних дій відповідачки, а
також відсутній причинний зв'язок між
винними діями (бездіяльністю)
останньої та шкідливими наслідками, що
мали місце в квартирі позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що
акт, складений комісією ЖЕК № 318 07.06.2010
р. не відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому не був взятий
судом до уваги, як доказ вини
відповідачки у залитті, що сталося
06.06.2010 р. в квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.
Також суд вважав, що надані документи
не підтверджують сплату позивачем
грошових коштів в розмірі 15 000 грн. на
рахунок ТОВ "Гаразд Україна" за
проведення ремонтно-будівельних робіт
та зазначив, що з наданих суду
документів неможливо встановити, чи
має ТОВ "Гаразд Україна" відповідних
фахівців і необхідні дозволи на
проведення ремонтно-будівельних робіт.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції не визнавав зазначені
докази, надані позивачем.

З вказаними висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними доказами є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Сторони мають право
обгрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи за
зверненням позивача комісією ЖЕК № 318
07.06.2010 р. був складений акт та
затверджений начальником ЖЕК № 318, яким
було зафіксоване залиття квартир №?
НОМЕР_1, НОМЕР_3 з квартири НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1.

Невідповідність акту від 07.06.2010 р. формі
акту про залиття, встановленої
Правилами утримання жилих будинків та
прибудинкових територій не свідчить
про те, що відомості, які зазначені в
ньому є неправильними, або такими, що не
відповідають дійсним обставинам.

З показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
допитаних в суді першої інстанції, які
були членами комісії ЖЕК № 318, останні
по заявці мешканців залитих квартир
обстежили квартири № № НОМЕР_3, НОМЕР_1,
піднімалися до квартири НОМЕР_2, в якій
двері їм відчинила квартирантка, яка
пояснила, що залишила відкритим кран з
водою, тому сталося залиття.

Суд не приймає до уваги показання
свідка ОСОБА_10, оскільки саме на час
залиття остання проживала у квартирі
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, та відповідно є
зацікавленою особою в наслідках
розгляду справи, а показання свідка
ОСОБА_11 спростовуються показаннями
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Під час розгляду справи відповідачкою
та її представником не заявлялося
клопотоння про призначення експертизи
на підтверження того, що залиття
сталося не з вини відповідачки та що
витікання води було не з квартири
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Частиною першою статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна особа зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що
відповідачкою не доведено, що залиття
сталося не з її вини.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" правовою
підставою відповідальності за
спричинену шкоду є правопорушення,
складовими елементами якого є: шкода,
неправомірна дія особа, яка заподіяла
шкоду або її бездіяльність,
безпосередній причинний зв'язок між
неправомірними діями особою і шкодою, а
також вина зазначеної особи.

У пункті 2 вказаної постанови Пленуму
роз'яснюється, що розглядаючи позови
про відшкодування шкоди, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до ст. 440 і
450 ЦК України шкода, заподіяна особі і
майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Таким чином, в ході розгляду справи
було встановлено вину у діях
(бездіяльності) відповідачки,
внаслідок яких сталося залиття
квартири позивача, та у зв'язку з чим
йому було завдано матеріальну шкоду в
сумі 15 000 грн.

А відтак, суд приходить до висновку, що
згідно ст. 1166 ЦК України відповідачка
повинна відшкодувати позивачу шкоду,
оскільки вона була спричинена з її
вини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України
реальними збитками євтрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому визначаються відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з рахунку-фактури від
01.07.2010 р. (а. с. 8) розмір матеріальної
шкоди, завданої позивачу діями
(бездіяльністю) відповідачки становить
15 000 грн.

Розмір матеріальної шкоди, яка
становить 15 000 грн., завданої позивачу
діями (бездіяльністю) відповідачки
підтверджується рахунком-фактурою від
01.07.2010 р.(а. с. 8)

Відповідачкою та її представником
відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України не
надано доказів на спростування розміру
спричиненої шкоди.

Крім того, стаття 9 Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності" визначає
конкретні види господарської
діяльності, що підлягають
ліцензуванню, до переліку яких
проведення ремонтних робіт не входить,
тому колегія суддів вважає, що ТОВ
"Гаразд Україна" не потребувало
необхідних дозволів на їх проведення.

Отже, докази, які були надані позивачем
є належними, оскільки відповідно до ст.
58 ЦПК України містять фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

На підставі вище зазначеного, колегія
суддів дійшла висновку про наявність
підстав для задоволення позову та
стягнення з відповідачки на користь
позивача 15000 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди.

Суд розподіляє судові витрати у
порядку визначеному ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
303, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 12 лютого 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі
третіх осіб: КП "Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради",
ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної
шкоди у зв'язку із залиттям скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі
третіх осіб: КП "Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Деснянської районної у м. Києві ради",
ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної
шкоди у зв'язку із залиттям -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15000
(п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. у
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 150 (сто п'ятдесят)
грн. 00 коп. та 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Г.В. Крижанівська

Судді:
В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук

Справа № 2/754/63/13 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/766/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Журавська
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Крижанівська Г.В.