Справа № 2-1374/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі
О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором, посилаючись на те,
що між АБ «Таврика» та відповідачем 17
липня 2008 року був укладений кредитний
договір, згідно з умовами якого позивач
надав відповідачеві кредит у сумі 297 000
доларів США із сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 17,5 %
річних на строк до 16 липня 2009 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначав, що рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 01 березня 2011
року задоволено позов Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за рахунок звернення стягнення
на предмет іпотеки, під час виконання
якого погашено 222 624, 48 доларів США
заборгованості за кредитом та 66 556, 93
доларів США заборгованості по
відсоткам.

Оскільки відповідач не сплачував
залишок заборгованості за кредитним
договором добровільно, позивач
змушений звернутися з позовом до суду,
просив стягнути з ОСОБА_1
заборгованість станом на 25 листопада
2013 року у розмірі 112 735, 60 доларів США, що
еквівалентно 973 032, 65 грн.

Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року у
якості співвідповідача у справі було
залучено ОСОБА_2, ухвалою від 25 березня
2014 року - ОСОБА_3.

25 лютого 2014 року позивач подав до суду
заяву про уточнення позовних вимог, у
якій просив стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь позивача заборгованість по
кредитному договору №17-07-08-Ф-МСБ від 17
липня 2008 року станом на 24 лютого 2014 року
в сумі 79 403, 66 доларів США, що
еквівалентно 709 709, 92 грн.

28 березня 2014 року позивач подав до суду
заяву про уточнення позовних вимог, у
якій просив стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь позивача заборгованість по
кредитному договору №17-07-08-Ф-МСБ від 17
липня 2008 року станом на 24 лютого 2014 року
в сумі 79 403, 66 доларів США, що
еквівалентно 709 709, 92 грн.

У заяві про уточнення позовних вимог
від 30 квітня 2014 року позивач просив
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
позивача заборгованість по кредитному
договору №17-07-08-Ф-МСБ від 17 липня 2008
року станом на 24 лютого 2014 року в сумі 79
403, 66 доларів США, що еквівалентно 905 201, 72
грн.

Ухвалою суду від 04 червня 2014 року
закрито провадження у справі в частині
позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості станом 01 березня 2010
року, стягнутої рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 01 березня 2011
року.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
викладені у заяві про уточнення
позовних вимог від 30 квітня 2014 року,
посилаючись на викладені у позові
обставини та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 у
судовому засіданні позов не визнав,
вважав його безпідставним, просив
застосувати строки позовної давності
та відмовити у позові.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином повідомлялися про день, час і
місце розгляду справи, від них до суду
надійшли заперечення на позов, в яких
вони вважали укладені з ними договори
поруки припиненими та просили у позові
відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлено, що між АБ «Таврика»
та відповідачем ОСОБА_1 17 липня 2008 року
було укладено кредитний договір
№17-07-08-Ф-МСБ, згідно з умовами якого
банк надає відповідачеві кредит у сумі
297 000 доларів США із сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 17,5 %
річних на строк до 16 липня 2009 року
(а.с.а.с. 17-20).

Пунктом 6.2. договору передбачено пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період прострочки, від
простроченої суми за кожний день
прострочки за несвоєчасне повернення
кредиту та процентів за користування
ним.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Судом встановлено, що рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
01 березня 2011 року, яке набрало законної
сили, з ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» стягнуто 410 772, 64 доларів США,
що еквівалентно 3 282 073,36 грн.
заборгованості за кредитним договором
№17-07-08-Ф-МСБ від 17 липня 2008 року станом
на 01 березня 2010 року, в тому числі:
заборгованість по кредиту - 297 000
доларів США, пеню за несвоєчасно
сплачений кредит за період з 17.07.2009 року
по 01.03.2010 року - 38 882, 25 доларів США,
прострочену заборгованість по
процентам за період з 05.01.2009 року по
01.03.2010 року - 66 556, 93 доларів США, пеню за
несвоєчасно сплачені проценти за
кредит за період з 05.01.2009 року по 01.03.2010
року - 8 333, 46 доларів США. (а.с.а.с.26-29).

Згідно з даними наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
кредитним договором станом на 24 лютого
2014 року сума заборгованості включає в
себе: прострочену заборгованість по
кредиту - 74 375, 52 доларів США, строкову
заборгованість по процентах - 1 441, 02
доларів США, прострочену
заборгованість по процентах за період
з 05.01.2009 року - 3 542, 91 доларів США, пеню по
простроченим процентам з 30.12.2013 року - 44,
21 доларів США, а всього - 79 403, 66 доларів
США, що еквівалентно 709 709, 92 грн. (а.с. 81).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 17 липня 2008 року
між АБ «Таврика», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки, за умовами
якого поручитель ОСОБА_2
зобов'язувалася відповідати перед
банком за невиконання ОСОБА_1
зобов'язань, що випливають з кредитного
договору (а.с.а.с. 52-53).

Пунктом 4.2. зазначених договорів поруки
встановлено, що дія договору
припиняється в момент повного
виконання позичальником, чи
поручителем боргових зобов'язань
позичальника перед банком за кредитним
договором.

Також 17 липня 2008 року між АБ «Таврика»,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір
поруки, за умовами якого поручитель
ОСОБА_3 зобов'язувався відповідати
перед банком за невиконання ОСОБА_1
зобов'язань, що випливають з кредитного
договору (а.с.а.с. 74-75).

23 вересня 2009 року позивачем
направлялася ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимога
про погашення заборгованості за
кредитним договором (а.с.а.с. 122-126, 146-147).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
встановленим договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5
визначено, що пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення позову. При цьому, в разі
пред'явлення вимоги до поручителя
кредитор може звернутися до суду
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Враховуючи викладене, суд вважає
договори поруки з відповідачами ОСОБА_2
та ОСОБА_3 припиненими, а тому підстав
для стягнення з них заборгованості не
вбачається, у зв'язку з чим в цій
частині позовних вимог позов
задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог про
стягнення заборгованості з ОСОБА_1, то
вони підлягають частковому
задоволенню.

Так, позивач просив стягнути
прострочену заборгованість по кредиту
- 74 375, 52 доларів США, строкову
заборгованість по процентах - 1 441, 02
доларів США, прострочену
заборгованість по процентах за період
з 05.01.2009 року - 3 542, 91 доларів США, пеню по
простроченим процентам з 30.12.2013 року - 44,
21 доларів США, а всього - 79 403, 66 доларів
США.

Разом з тим, рішенням суду з ОСОБА_1 уже
була стягнута заборгованість по
кредиту - 297 000 доларів США, пеня за
несвоєчасно сплачений кредит за період
з 17.07.2009 року по 01.03.2010 року - 38 882, 25
доларів США, прострочена
заборгованість по процентам за період
з 05.01.2009 року по 01.03.2010 року - 66 556, 93
доларів США, пеня за несвоєчасно
сплачені проценти за кредит за період з
05.01.2009 року по 01.03.2010 року - 8 333, 46 доларів
США, у зв'язку з чим провадження у
справі в частині позовних вимог до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
станом 01 березня 2010 року, стягнутої
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 01 березня 2011 року, було
закрито.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1
складається з заборгованості по
процентах - 1 441, 02 доларів США,
простроченої заборгованості по
процентах - 3 542, 91 доларів США, пені по
простроченим процентам з 30.12.2013 року - 44,
21 доларів США, та становить всього 5028, 14
доларів США, що еквівалентно на день
постановлення рішення суду за курсом
НБУ - 59 130, 93 грн.

Згідно з вимогами ст. 267 ч.ч. 4, 5 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Порушене право підлягає захисту, якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася про порушення
свого права або про особу, яка його
порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново.

З позовної заяви вбачається, що за
рахунок звернення стягнення на майно,
що було предметом договору іпотеки,
укладено в забезпечення виконання
кредитного договору, за рішенням суду,
ухваленим за позовом до боржника, 23
жовтня 2013 року було погашено частину
заборгованості ОСОБА_1 за договором
кредиту.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для застосування строків
позовної давності за заявою
представника відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню,
з відповідача ОСОБА_1 на користь
позивача потрібно стягнути суму боргу
за договором кредиту у розмірі 5028, 14
доларів США, що еквівалентно на день
постановлення рішення суду за курсом
НБУ - 59 130, 93 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий
збір у розмірі 591, 31 грн. підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 88, 209, 214, 215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 257, 261, 264, 267,
525, 526, 530, 533, 559, 1049, 1054 ЦК України, п. 24
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Таврика» заборгованість за
кредитним договором №17-07-08-Ф-МСБ від 17
липня 2008 року, укладеним між
Акціонерним банком «Таврика» та
ОСОБА_1, у розмірі 5 028 (п'ять тисяч
двадцять вісім) доларів США 14 центів, що
еквівалентно 59 130 (п'ятдесят дев'ять
тисяч сто тридцять) грн. 93 коп. та 591
(п'ятсот дев'яносто одна) грн. 31 коп.
судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн