Єдиний унікальний номер 252/9330/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3877/2014
Головуючий в 1 інстанції Добінчак О.П.
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго»

на рішення Микитівського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
11 березня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 11
березня 2014 року в задоволенні позову
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію відмовлено
повністю.

З рішенням суду не погодилось ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», подали апеляційну
скаргу, в якій просили рішення суду
скасувати, ухвалити нове, яким стягнути
з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість
за спожиту електричну енергію в
розмірі 690,61 грн., три процента річних в
сумі 34,97 грн., витрати, пов»язані зі
сплатою судового збору, оскільки суд не
у повному обсязі з»ясував обставини, що
мають суттєве значення по справі та не
звернув уваги на їх недоведеність,
вважаючи при цьому їх повністю
встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права:
не встановлено причин не повідомлення
Енергопостачальника відповідачем про
розірвання договору, не надано оцінки
тому, що особовий рахунок відкрито саме
на ім»я відповідача, не перевірено, чи
можуть бути належними відповідачами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не надано та не
перевірено договір купівлі-продажу, за
яким власниками квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, встановивши іншого
власника квартири, суд не залучив його
ні в якості співвідповідача, ані як
правонаступника відповідача.

В судовому засіданні представник ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» Чмірьова Л.С.
підтримала апеляційну скаргу, просила
задовольнити.

Інші особи до суду не з»явились, про
день та час розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення
присутніх осіб, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 за
період з 10 березня 2009 року по 13 квітня
2011 року становить 690,61 грн. За вказаною
адресою ОСОБА_1 зареєстрованою/знятою з
реєстрації не значиться. На підставі
договору купівлі-продажу № 5936 від 26
липня 2007 року квартира АДРЕСА_1 на праві
власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено, що за
період утворення заборгованості з 10
березня 2009 року по 13 квітня 2011 року
відповідач була споживачем
електроенергії у квартирі АДРЕСА_1,
квартира не належала їй ані на праві
власності, ані на праві користування.

Такі висновки суду відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону
України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про
житлово-комунальні послуги" споживач -
фізична чи юридична особа, яка отримує
або має намір отримати
житлово-комунальну послугу,
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Пунктом 1 частини першої статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини третьої
статті 20 цього Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Виходячи з положень Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357 об'єкт споживача - житловий
будинок, гараж, майстерня або інша
електрифікована споруда, що належить
споживачу на правах власності або
користування; споживання електричної
енергії здійснюється на підставі
договору про користування електричною
енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією
(додаток 1) і укладається на три роки.
Договір про користування електричною
енергією (далі - договір) вважається
продовженим на рік, якщо за місяць до
закінчення зазначеного терміну жодна
із сторін не заявила про розірвання
договору або про внесення до нього
змін.

Таким чином, у фізичної особи
виникає обов»язок по оплаті послуг з
електропостачання лише у випадку, коли
вона є споживачем даних послуг.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 в спірний період не була
споживачем послуг з електропостачання
в розумінні вищевказаних вимог
законів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в
зв'язку з порушення відповідачем п.7
Правил, він повинен нести обов'язок по
оплаті комунальних послуг до
відчуження квартири, не відповідає
обставинам справи.

Дійсно, згідно п.42 вищевказаних Правил,
споживач зобов'язаний не пізніше ніж за
7 днів до припинення користування
електричною енергією у квартирі або на
іншому об'єкті письмово повідомити
енергопостачальника про розірвання
договору та розрахуватися за спожиту
електричну енергію, включаючи день
виїзду.

Але з матеріалів справи вбачається, що
позивач просив стягнути
заборгованість за період з 10 березня 2009
року по 13 квітня 2011 року (арк..спр.4), в
той час як ще з 25 вересня 2007 року
власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2
та ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 26 липня 2007
року (арк..спр.43).

Посилання в апеляційній скарзі на
допущені судом процесуальні порушення
щодо залучення до участі у справі
співвідповідачів, не ґрунтуються на
законі.

На підставі ч.1 ст.33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Відомості щодо нового власника спірної
квартири надійшли до суду 11 березня 2014
року (арк..спр.43), в цей же день відбулося
судове засідання за участю
представника позивача Ставінової Е.С.
(арк..спр.45-46), під час якого не було
заявлено жодних клопотань.

Таким чином доводи скарги про
відсутність можливості у позивача
заявити клопотання про залучення до
участі у справі співвідповідачів -
безпідставне.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення судом порядку дослідження
письмових доказів - необгрунтоване.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України
письмові докази або протоколи їх
огляду оголошуються в судовому
засіданні та надаються для
ознайомлення особам, які беруть участь
у справі, а в необхідних випадках -
також експертам, спеціалістам і
свідкам. Особи, які беруть участь у
справі, можуть давати свої пояснення з
приводу цих доказів або протоколу їх
огляду. Особами, які беруть участь у
справі, з приводу зазначених доказів
можуть ставитися питання свідкам, а
також експертам, спеціалістам.

З журналу судового засідання від 11
березня 2014 року (арк..спр.45-46) виходить,
що під час судового розгляду, суд
першої інстанції дослідив матеріали
справи, представник позивача своїх
пояснень з цього приводу не надав, в
подальшому правом на подання зауважень
на журнал судового засідання,
передбачене ч.1 ст.27 ЦПК України, не
скористався.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з'ясував обставини справи і дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення. Нові докази не досліджувались
апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому апеляційний суд на підставі
ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» відхилити.

Рішення Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 11
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді: