Справа №592/1562/14-ц
Провадження №2/592/796/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.04.2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.
Суми в складі:

головуючого -
судді Катрич О.М.,

при секретарі
- Гробовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Сумської міської
ради, Ковпаківського відділу ДРАЦС
СМУЮ , третя особа: Державна
реєстраційна служба речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, про
встановлення факту батьківства,
визнання права власності на житловий
будинок, господарські будівлі та
споруди, -

В С Т
А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом, який мотивує тим,
що її мати-ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з
ОСОБА_2, які потім фактично розійшлися,
але не оформили своє розлучення
юридично. Саме ів той час вона зустріла
її біологічного батька-ОСОБА_3 і від цих
відносин народилася вона- позивачка.
Але згідно ст. 133 СК України батьком у
свідоцтві про народження був записаний
саме ОСОБА_2 Вказує, що факт
встановлення батьківства їй повинен
для встановлення права власності на
садибу за адресою АДРЕСА_1 , яка
належала її батькові ОСОБА_3 і вона як
його спадкоємець також має право
власності на нього. Тому просить суд : 1)
Встановити факт батьківства ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 по
відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 2)
Зобов'язати Ковпаківський відділ ДРАЦС
реєстраційної служби СМЮ юстиції
вилучити в актовому записі відомості
про батька ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_6
; 3) Зобов'язати Ковпаківський відділ
ДРАЦС реєстраційної служби СМЮ внести
в актовий запис до народження ОСОБА_1
відомості про батька - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7; 4)
Встановити факт належності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 житлового будинку
АДРЕСА_1, а також сіней (літ. «а»), сараїв
(літ. «В», «Д»), погреба (літ. «п/г»),
літньої кухні (літ. «п/г»), сіней (літ.
«б»), убиральні (літ. «Г») та огорожі (1-3);
5) Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, а також сіней
(літ. «а»), сараїв (літ. «В», «Д»), погреба
(літ. «п/г»), літньої кухні (літ. «п/г»),
сіней (літ. «б»), убиральні (літ. «Г») та
огорожі (1-3) в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

В судовому засідання представники
позивачки- ОСОБА_12 та ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
просять позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 позов
не визнала, вказуючи, що позивачка не
надала суду достатніх доказів того, що
саме ОСОБА_3 був її біологічним
батьком, як і доказів того, що ОСОБА_3
належав будинок АДРЕСА_1, а тому у
задоволенні позовних вимог просить
відмовити.

Представник Ковпаківського відділу
ДРАЦС СМУЮ та представник третьої
особи в судове засідання не з»явилися,
надали заяви про розгляд сап рви без їх
участі, у вирішенні позову
покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши представника
представників позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Суми, що
підтверджується копією паспорта
громадянина України, копією свідоцтва
про народження (а.с. 8) Як убачається із
копії свідоцтва про народження та
актового запису про народження
позивачки за № 620 від 04.06.1994 року,
батьками дитини записані ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 та мати ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_5, які між собою перебували у
шлюбі згідно актового запису за № 866
від 06.05.1993 року (а.с. 9, 106)

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер, ІНФОРМАЦІЯ_9
померла ОСОБА_6 , що підтверджується
копіями свідоцтв про смерть (а.с. 16,44)

Як пояснили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
дитина- ОСОБА_1 залишилися сиротою і
була передана під опіку ОСОБА_9, які
проживали у будинку АДРЕСА_1. Пізніше,
19.01.2007 року ОСОБА_9 звернулася до
органів опіки і просила за станом
здоров»я позбавити її піклування над
ОСОБА_1 , і остання потім проживала у
дитячому будинку матері-вихователя
ОСОБА_7 Крім цього, свідки зазначили,
що ОСОБА_1 вважала своїм рідним батьком
саме ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у
Софіївській ВК УДДУ, про що свідчить
актовий запис про смерть № 620 від 04.06.1994
року і який також вважав позивачку
своєю донькою, про що свідчить
повідомлення з колонії на адресу
ОСОБА_1 як доньки (а.с.13, 14, 15, 18-21,23, 109 а)

Разом з цим, відповідно до ст. 138
Сімейного кодексу України жінка, яка
народила дитину у шлюбі, має право
оспорити батьківство свого чоловіка,
пред'явивши позов про виключення
запису про нього як батька дитини з
актового запису про народження дитини.
Вимога матері про виключення запису
про її чоловіка як батька дитини з
актового запису про народження дитини
може бути задоволена лише у разі
подання іншою особою заяви про своє
батьківство. До вимоги матері про
внесення змін до актового запису про
народження дитини встановлюється
позовна давність в один рік, яка
починається від дня реєстрації
народження дитини.

Предметом доказування в таких справах
є відсутність кровного споріднення між
особою, записаного батьком, і дитиною.

Згідно до ч.ч.2, 3 ст. 128 СК України позов
про визнання батьківства може бути
пред'явлений матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини, особою, яка
утримує та виховує дитину, а також
самою дитиною, яка досягла повноліття.
Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.
Статтею 129 визначено, що особа, яка
вважає себе батьком дитини, народженої
жінкою, яка в момент зачаття або
народження дитини перебувала у шлюбі з
іншим чоловіком, має право пред'явити
до її чоловіка, якщо він записаний
батьком дитини, позов про визнання
свого батьківства.

Як слідує із Кодексу про шлюб та сім»ю
УРСР, який діяв на час народження
дитини ОСОБА_1 у 1994 році , а саме із ст.
ст. 52, 54 - Походження дитини від батьків,
які перебувають між собою в шлюбі,
засвідчується записом про шлюб
батьків. Батько і мати, які перебувають
у шлюбі між собою, записуються батьками
дитини в книзі записів народжень за
заявою будь-кого з них. Статтею 56
визначено поняття (порядок)
оспорювання батьківства(материнства).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_2 та мати ОСОБА_6
перебували у шлюбі, а тому і батьками
народженої дитини були записані саме
ці особи. На даний час як ОСОБА_2 так
ОСОБА_6 померли, за життя ні мати ні
батько, які записані у свідоцтві про
народження дитини як батьки не
оспорювали своє батьківство, більш
того ОСОБА_3, який якщо ж і вважав себе
батьком дитини не оспорював своє
батьківство по відношенню до
позивачки-ОСОБА_1 Зараз, позивачкою не
надано належних, достатніх та
беззаперечних доказів, з яких би суд
дійшов однозначного та безсумнівного
висновку про те, що померлий ОСОБА_3 є
біологічним батьком ОСОБА_1, а не з яких
то особистих ставлень та міркувань
вважали та називали один одного
батьком та донькою.

З урахуванням викладеного, суд
доходить до висновку про
необгрунтованість та недоведеність
вимог з приводу того, що ОСОБА_2 не є
батьком дитини, адже питання про
походження дитини суд вирішує на
підставі будь-яких доказів про це,
натомість стороною не було надано
жодного беззаперечного доказу, на
підставі якого суд міг би виключити
померлого ОСОБА_2 з актового запису
народження дитини та визнати
померлого ОСОБА_3 батьком дитини.

Що ж стосується вимог про встановлення
факту належності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 житлового будинку
АДРЕСА_1, а також сіней (літ. «а»), сараїв
(літ. «В», «Д»), погреба (літ. «п/г»),
літньої кухні (літ. «п/г»), сіней (літ.
«б»), убиральні (літ. «Г») та огорожі (1-3)
та визнання за ОСОБА_1 права власності
в порядку спадкування за законом після
ОСОБА_3, то такі вимоги також не
підлягають задоволенню, адже жодних
доказів того, що ОСОБА_3 був власником
цього домоволодіння надано суду не
було. Так, згідно технічного паспорту
на будинок, власником записаний
ОСОБА_11, правовстановлюючих
документів, які б засвідчили про те, що
даний будинок перейшов до власності
ОСОБА_3 немає, відповідно і спадкоємці
не можуть наслідувати те майно, яке не
було у власності спадкодавця, тим паче,
що судом не було встановлено, що ОСОБА_3
був біологічним батьком ОСОБА_1 (а.с.
24-26).

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Беручи до уваги вище викладене, суд не
знаходить підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60, 88, 174, 208, 209, 213, 214,
215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М. Катрич