Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2085/14
Головуючий у 1 інстанції: Боровікова
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„29" квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 28 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про встановлення фактів
перебування спадкодавця у
безпорадному стані, факту ухилення
відповідача від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця та усунення
особи від права спадкування, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_3, третя
особа: приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про встановлення фактів перебування
спадкодавця у безпорадному стані,
факту ухилення відповідача від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця та про усунення особи від
права спадкування.

У позові зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати
ОСОБА_5, після смерті якої залишилася
спадщин - двокімнатна квартира АДРЕСА_2,
вклади в банківських установах,
земельна ділянка АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги, крім
неї, являється чоловік померлої
ОСОБА_5 - відповідач по справі., інших
спадкоємців немає.

Вона, яка спадкоємець першої
черги за законом, звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. З відповідною
заявою про прийняття спадщини
звернувся також і відповідач.

Проте вважає, що існують підстави
для усунення відповідача від права на
спадкування.

Зазначає, що між її матір'ю та
відповідачем 25.06.2005 року був укладений
шлюб, з цього часу вони проживали разом
у належній матері квартирі, але шлюбне
життя з відповідачем у матері не
склалося, оскільки ОСОБА_3 зловживав
спиртним напоями, поводився агресивно,
про матір не дбав.

Влітку 2012 року мати тяжко
захворіла, потребувала сторонньої
допомоги.

Всю турботу про матір вона взяла
на себе, мати повністю знаходилась на
її утримання, оскільки відповідач
відмовлявся надавити дружині жодної
допомоги, як матеріальної, так і
фізичної.

При цьому відповідач
перешкоджав їй здійснювати належний
догляд за хворою, створив такі умови, за
яких вона не змогла залишатися з
матір'ю на ніч, а в січні 2013 року змінив
замки на вхідних дверях та взагалі не
став пускати її до квартири.

Посилаючись на те, що внаслідок
тяжкої хвороби її мати знаходилась в
безпорадному стані, у зв"язку з чим
потребувала постійної допомоги та
догляду, однак відповідач,
усвідомлюючи свій обов'язок по наданню
допомоги і маючи таку можливість,
ухилявся від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця, просила суд
встановити факт перебування
спадкодавця ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в безпорадному стані
через тяжку хворобу та потреби її в
допомозі відповідача, факт ухилення
відповідача від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця ОСОБА_5,
усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши в порядку ст. 303 ЦПК України
законність і обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням орм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5, після
смерті якої залишилося спадкове майно,
зокрема, двокімнатна квартира АДРЕСА_2.

В зазначеній квартирі до самої
смерті ОСОБА_5 мешкала разом із
чоловіком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
25.06.2005 року.

З 22.08.2012 року по 03.09.2012 року ОСОБА_5
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
КУ „ЦЛ Комунарського району"(а.с.13), за
даними КУ „Запорізький обласний
онкологічний диспансер", у 2012 році була
поставлена на диспансерний облік у
зв"язку з онкологічним захворюванням(
а.с.16).

Сторонами по справі було визнано,
що після виписки із лікарні у вересні
2012 року і до моменту смерті ОСОБА_5
знаходилася у безпорадному стані
внаслідок онкозахворювання, не мала
змоги самостійно пересуватися та
потребувала допомоги з боку сторонніх
осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Доводи відповідача про те, що
після припинення стосунків з дочкою
дружини - позивачем ОСОБА_2, які стали
між ними край неприязними, він, як
людина похилого віку, по мірі своїх
фізичних сил та можливостей
самостійно продовжував здійснювати
догляд за дружиною, робив гігієнічні
процедури щодо хворої, постійно
викликав до неї дільничного лікаря, суд
визнав достовірними, враховуючи, що
вони погоджуються з довідками
медичних установ, лікарі яких
відвідували хвору на дому(а.с.53,77).

Встановивши факт знаходження
ОСОБА_5 з серпня 2012 року по час смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року у безпорадному стані
через тяжку хворобу - онкозахворювання,
суд відмовив у задоволенні позову
ОСОБА_2, пославшись на недоведеність
нею належними та допустимими доказами
умисного ухилення чоловіка її матері
ОСОБА_3 від обов"язку щодо утримання
хворої дружини та від надання їй
допомоги у цей період.

Висновок суду слід визнати
правомірним, оскільки він погоджуєтся
з встановленим обставинам справи та
відповідає нормам матеріального
права.

Згідно з положеннями ч.ч.5,6 ст. 1224
ЦК України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Положення цієї статті
поширюється на всіх спадкоємців, у тому
числі й на тих, хто має право на
обов"язкову частку у спадщині, а також
на осіб, на користь яких зроблено
заповідальний відказ.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми закону та з урахуванням
роз"яснень, наданих у п.п.3,6 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 „Про судову практику
у справах про спадкування", ухилення
особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов"язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення пов"язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов"язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій, отже ухилення характеризується
умисною формою вини.

Перевіривши обставини справи, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень, дослідивши
надані по справі докази та надавши їм
оцінку у відповідності до вимог ст. 212
ЦПК України, суд дійшов обгрунтованого
висновку про недоведеність обставин,
які б давали підстави для усунення
ОСОБА_3 від спадкування.

В досліджених судом матеріалах
кримінального провадження
Комунарського РВ ЗМУ, які були винесені
внаслідок звернення до органів міліції
кожного із сторін, безумовних доказів
свідомого ухилення відповідача від
надання допомоги спадкодавцю виявлено
не було. За висновком суду, вказані
матеріали виявляють причини існування
між спадкоємцями ще за життя ОСОБА_5
неприязних стосунків, що не є належним
підтвердженням доводів позивача щодо
ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги
її матері.

Ті докази та обставини, на які
ОСОБА_2 посилається в апеляційній
скарзі, були предметом дослідження
суду першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом першої інстанції
були дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Фактично доводи зводяться до
іншої оцінки обставин справи та
доказів, які відрізняються від
зробленої судом першої інстанції, і
підстав для скасування судового
рішення не містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 28 лютого 2014 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: