У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про розірвання
договору міни та стягнення суми; за
зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_3, треті особи:
орган опіки та піклування Артемівської
районної у м. Луганську ради, ОСОБА_11,
про визнання договору міни недійсним,
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном, виселення та
стягнення суми, за касаційною скаргою
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 21 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 звернулися до суду із
указаним позовом, у якому з урахуванням
уточнень просили розірвати договір
міни житлових приміщень, укладений 29
вересня 2007 року між ними та
відповідачами ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивачів грошові кошти в сумі 22 554 грн
65 коп., сплачених на виконання договору,
стягнути суму завдатку в розмірі 6 000
дол. США, що еквівалентно 47 868
грн, стягнути суму в розмірі 2 700 дол.
США, що еквівалентно 21 540 грн 60
коп., стягнути суму в розмірі 86 242 грн 26
коп. за проведений позивачами ремонт
будинку, стягнути суму необхідну для
проведення відновлювального ремонту
квартири позивачів, стягнути з
відповідачів на користь позивачів
судові витрати по справі, визнати за
позивачами право користування
будинком АДРЕСА_3, який належить на
праві власності відповідачам, до
повного відшкодування ними всіх витрат
за договором міни і приведення
квартири АДРЕСА_1, яка належить на
праві власності позивачам, у придатний
до проживання стан, задовольнити
заявлені позовні вимоги за рахунок
вартості майна відповідачів, що
утримується позивачами.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачі зазначали, що 29 вересня 2007
року між сторонами по справі було
укладено договір міни житлових
приміщень, за умовами якого позивачі
передали відповідачам власну квартиру,
а відповідачі передали позивачам
власний будинок, при цьому позивачі
зобов'язалися доплатити відповідачам
грошову суму в розмірі 13 тис. дол.
США, що еквівалентно 65 тис. грн, шляхом
здійснення щомісячних платежів в
розмірі 400 дол. США, передати належну їм
квартиру відремонтованою, а
відповідачі зобов'язалися передати
належний їм житловий будинок без
ремонту, а також у строк до 1 серпня 2008
року укласти із позивачами договір
міни житлових приміщень, посвідчений
нотаріально. Крім того, умовами
договору сторони погодили, що у випадку
невиконання ними взятих на себе
зобов'язань у зазначений термін,
житлові приміщення переходять у
власність сторін.

Позивачі провели у будинку
відповідачів ремонт та поліпшення
житлових умов, погасили заборгованість
відповідачів по комунальним платежам
та частково оплачували кошти за
договором міни, однак відповідачі в
односторонньому порядку вирішили
збільшити розмір доплати за будинок із
13 тис. до 30 тис. дол. США, а також
відмовилися у визначений договором
термін укласти з позивачами
нотаріально посвідчений договір міни.

Ураховуючи викладене, позивачі просили
задовольнити позов.

У жовтні 2008 року ОСОБА_9 звернулася із
указаним позовом, у якому з урахуванням
уточнень просила визнати недійсним
договір міни житлових приміщень від 29
вересня 2007 року, зобов'язати ОСОБА_3
усунути перешкоди у користуванні
будинком АДРЕСА_3 шляхом видачі ключів
від дверей будинку, виселити ОСОБА_3 із
займаного будинку, стягнути із ОСОБА_3
на користь ОСОБА_9 судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову
ОСОБА_9 зазначала, що ОСОБА_10 є
інвалідом дитинства, відстає у
розвитку, а тому договір міни був
підписаний нею під психологічним
тиском її матері ОСОБА_8 Окрім того, ані
вона, ані її брат ОСОБА_11, згоди на
підписання спірного договору не
надавали.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 29 серпня 2012 року позов
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
задоволено частково.

Розірвано договір міни житлових
приміщень, укладений 29 вересня 2007 року
між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошові кошти в
сумі 507 грн, а також 14 196 грн боргу згідно
розписки від 15 січня 2008 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 сплачений завдаток
в подвійному розмірі в сумі 6 000 дол. США,
що еквівалентно 47 868 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошові кошти в
розмірі 2 700 доларів США, що
еквівалентно 21 540 грн 60 коп., які
складаються із переданих позивачами
грошових коштів в рахунок виконання
зобов'язань у жовтні 2007 року в сумі
1 500 дол. США, у січні 2008 року - 400 дол.
США, у лютому 2008 року - 400 дол. США, у
березні 2008 року - 400 дол. США.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі
67 930 грн, витрачені позивачами на
проведення ремонту та поліпшень у
будинку відповідачів.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі
21 652 грн в рахунок проведення
відновлювального ремонту квартири
АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_9
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 21 серпня 2013 року
рішення місцевого суду в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання
договору міни житлових приміщень від 29
вересня 2007 року, стягнення солідарно із
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 завдатку в подвійному
розмірі в сумі 6 000 дол. США, що
еквівалентно 47 868 грн, грошових коштів в
розмірі 2 700 дол. США, грошових коштів в
розмірі 21 652 грн в рахунок проведення
відновлювального ремонту АДРЕСА_1, в
частині стягнення солідарно із ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на
користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 14 196 грн
боргу згідно розписки від 15 січня 2008
року, та в частині стягнення із
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошових
коштів в розмірі 2 700 дол. США. скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення,
яким стягнуто солідарно із ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 безпідставно набуті кошти в
розмірі 3 000 дол. США, що еквівалентно 24
434 грн; стягнуто солідарно із ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь
ОСОБА_3 борг в розмірі 14 196 грн згідно
розписки від 15 січня 2008 року;
стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 безпідставно
набуті кошти в розмірі 2 700 дол. США, що
еквівалентно 21 540 грн 60 коп.; відмовлено
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
розірвання договору міни житлових
приміщень від 29 вересня 2007 року як
такого, що не укладався; відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення на їх користь солідарно із
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
завдатку в подвійному розмірі в сумі 6
000 дол. США за договором міни за
необґрунтованістю; відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення із ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 боргу в розмірі
14 196 грн згідно розписки від 15 січня 2008
року за необґрунтованістю; відмовлено
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
солідарно із ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 вартості відновлювального
ремонту квартири АДРЕСА_1 в розмірі 21 652
грн за необґрунтованістю; відмовлено у
задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення на їх користь солідарно із
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10
безпідставно набуті кошти в розмірі 2 700
дол. США, що еквівалентно 21 540 грн 60 коп.
за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення місцевого суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_10, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просять скасувати рішення суду
апеляційної інстанції в частині
стягнення грошових коштів в сумі 24 434
грн; боргів у розмірі 14 196 грн, 21 540
грн 60 коп. та 67 930 грн на проведення
ремонту та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вказаних позовних вимог.

У частині вирішення позову ОСОБА_9
судові рішення не оскаржуються, тому
перегляду в касаційному порядку в цій
частині не підлягають.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку про часткове задоволення
касаційної скарги з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення попередніх інстанцій не
відповідають.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, виходив із того, що
між сторонами фактично відбувся усний
договір міни житлом, умови якого
відповідачі за первісним позовом не
виконали. У зв'язку з цим договір
підлягає розірванню, а сплачені
позивачами на його виконання кошти
підлягають стягненню з відповідачів, у
тому числі і сплачений завдаток у
подвійному розмірі.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про розірвання договору міни
житлових приміщень від 29
вересня 2007 року і стягнення грошових
коштів та ухвалюючи в цій частині нове
рішення, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що фактично між
сторонами відбулася попередня усна
домовленість про бажання обмінятися
своїми жилими приміщеннями, з
компенсацією різниці у вартості
приміщень та подальшим переселенням,
однак ця домовленість не призвела до
укладення належним чином оформленого
договору, а тому вимоги про розірвання
договору, який сторонами не укладався,
не можуть бути задоволені. Таким чином
між сторонами по справі фактично виник
спір щодо користування жилими
приміщеннями, повернення сплачених
позивачами та отриманих без достатньої
правової підстави відповідачами
коштів, відшкодування витрат на
поліпшення нерухомого майна
відповідачів та повернення боргу
відповідно до розписки від 15 січня 2008
року. Окрім того, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
місцевим судом при вирішенні питання
про стягнення із відповідачів на
користь позивачів грошових сум, було
невірно визначено коло осіб, які мають
право на стягнення відповідних коштів
та осіб, з яких такі кошти підлягають
стягненню.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна з огляду на
наступне.

Судами установлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками
АДРЕСА_1.

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
є співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_3.

29 вересня 2007 року між ОСОБА_3 з однієї
сторони та ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 та
ОСОБА_9 з другої сторони було складено
та підписано розписку про виконання
зобов'язань згідно усного договору
міни, за яким ОСОБА_3 передала
відповідачам вищеуказану квартиру, а
відповідачі передали їй вищеуказаний
житловий будинок, при цьому ОСОБА_3
зобов'язалася доплатити відповідачам
грошову суму еквівалентну 13 тис.
доларів США у якості компенсації
різниці у вартості квартири шляхом
здійснення щомісячних платежів у сумі
еквівалентній 400 доларів США, передати
належну їй квартиру відремонтованою, а
відповідачі передають приналежний їм
будинок без ремонту, а також
відповідачі зобов'язалися в строк до 1
серпня 2008 року укласти з ОСОБА_3 договір
міни житлових приміщень нотаріально
посвідчений. Також сторони домовилися,
що у випадку невиконання сторонами
взятих на себе зобов'язань в зазначений
термін, житлові приміщення переходять
у власність сторін.

На виконання умов договору позивачкою
ОСОБА_3 було передано відповідачам у
якості завдатку 3 тис. доларів США.

Відповідно до розписки від 15 січня 2008
року ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 та
ОСОБА_9 взяли в борг у ОСОБА_3 грошові
кошти в сумі 14 196 грн, які зобов'язалися
повернути у строк до 15 грудня 2008
року.

Із мотивувальної частини рішення
місцевого суду вбачається, що ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до ухвалення
рішення у справі.

Оскільки між сторонами виник майновий
спір, який допускає правонаступництво,
суд першої інстанції вирішив вважати
відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9
правонаступниками після померлого
ОСОБА_7

Суд апеляційної інстанції, погодившись
із висновком суду першої інстанції,
також визнав відповідачів ОСОБА_8,
ОСОБА_10 та ОСОБА_9
правонаступниками після померлого
ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 37 ЦПК України у
разі смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, зміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі
до вступу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Розглянувши справу і ухваливши рішення
щодо померлої особи, суд першої
інстанції порушив вищезазначені норми
закону, а також вимоги ст. ст. 28,
29, 30 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції на зазначене
уваги не звернув і, перевіряючи рішення
суду першої інстанції, також
припустився помилки, визначивши за
власною ініціативою коло спадкоємців
після померлого ОСОБА_7 і стягнувши при
цьому із останнього кошти в розмірі 3 000
доларів США та борг в розмірі 14 196 грн.

Окрім того, судом апеляційної
інстанції стягнуто кошти в розмірі
3 000 дол. США із ОСОБА_11, який проживає за
межами України та не був стороною у
договорі міни, що було встановлено
судами обох інстанцій та вбачається із
розписки від 29 вересня 2007 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Наведені порушення норм
процесуального права судами
попередніх інстанцій унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому судові рішення
не можна визнати законними та
обґрунтованими, у зв'язку з чим вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 задовольнити частково.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 29 серпня 2012 року та
рішення апеляційного суду Луганської
області від 21 серпня 2013 року в частині
вирішення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати, справу в
цій частині передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська