________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1651/14-ц
Провадження № 2/520/3283/14
УХВАЛА

03.03.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
розглянувши позовну заяву Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк» до Другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
Відділу державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області, третя особа -
ОСОБА_1 про скасування постанов та
звільнення з під арешту заставленого
майна та оголошення його в розшук,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» звернулося до
суду з зазначеною позовною заявою та
просить ухвалити рішення, яким
скасувати: постанови Відділу державної
виконавчої служби Роздільнянського
районного управління юстиції Одеської
області від 18.03.2011 р., 21.05.2012 р., 08.02.2013 р.,
18.11.2013 р. про арешт та заборону
відчуження майна ОСОБА_1; постанови
Відділу державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області від 21.05.2012 р.
та 08.02.2013 р. про оголошення розшуку
майна ОСОБА_1; постанову Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 31.12.2013 р. про
арешт та заборону відчуження майна
ОСОБА_1. Звільнити з під арешту рухоме
майно ОСОБА_1 - автобус пасажирський БАЗ
А079.14, 2007 р. випуску, д.н. НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України,
позови про зняття арешту з майна
пред'являються за місцезнаходженням
цього майна або основної його частини.

Підсудність даної категорії справ є
виключною.

В позовній заяві позивач посилається
на те, що спірне майно є арештованим та
на даний час знаходиться на території
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції. Вважаючи арешт
незаконним, позивач однією з позовних
вимог просить скасувати постанову
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 31.12.2013 року про
арешт майна ОСОБА_1 та заборону його
відчуження. Але до позовної заяви
додано лише акт опису й арешту майна
від 23.10.2013 р., складений головним
державним виконавцем першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, в якому зазначено
місце здійснення опису - вул.
Тираспольске шоссе, 31-А, що відноситься
до Малиновського району міста Одеси.
Також в зазначеному акті зазначено, що
арештоване майно передане ОСОБА_2 на
зберігання без права керування. Місце
зберігання майна - не вказане.

Враховуючи наведені обставини суддя
позбавлений можливості перевірити
додержання правил ч. 2 ст. 114 ЦПК України
з метою запобігання розгляду справи у
суді, якому вона не підсудна, зважаючи
на положення ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»,
якими закріплено право на повноважний
суд, яке полягає в тому, що ніхто не може
бути позбавлений права на розгляд його
справи в суді, до підсудності якого
вона віднесена процесуальним законом.
Розгляд і вирішення справи
неповноважним судом, відповідно до п. 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, а порушення правил
підсудності - підставою для
дисциплінарної відповідальності судді
згідно із п. 1 ч. 1 ст. 83 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів».

Отже, позивачу необхідно підтвердити
підсудність справи Київському
районному суду м. Одеси за правилами
виключної підсудності, встановленими
ч. 2 ст. 114 ЦПК України, а також
визначитись з колом відповідачів,
враховуючи складання акту опису й
арешту майна державним виконавцем
першого, а не другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції.

Крім того, при ознайомленні з позовною
заявою та додатками до неї, встановлені
інші підстави для залишення позову без
руху, у зв'язку з недодержанням вимогам
ст. 119 та ч. 1 ст. 120 ЦПК України при його
оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Згідно із ч. 1 ст. 26 ЦПК України, у
справах позовного провадження особами,
які беруть участь у справі, є сторони,
треті особи, представники сторін та
третіх осіб.

Частиною 1 статті 30 ЦПК України
встановлено, що сторонами в цивільному
процесі є позивач і відповідач.

З системного аналізу наведених норм
вбачається, що особа, учасник судового
процесу, який пред'являє через суд до
відповідача позов по спорах, що
виникають з цивільних правовідносин є
позивачем.

Однак в позовній заяві Публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Одеського обласного управління АТ
«Ощадбанк», як особа яка пред'являє
через суд до відповідача позов,
зазначає себе заявником, що суперечить
сенсу ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 30 та п. 2 ч. 2 ст. 119
ЦПК України та потребує внесення у
позовну заяву відповідних уточнень.

Також звертається увага позивача на те,
що за своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

В позовній заяві в адресі відповідача -
Відділу державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області, позивач
назву району не зазначає, а місто з
такою назвою, яка вказана у заяві -
взагалі відсутнє на території України.

Також не співпадає й адреса проживання
третьої особи - ОСОБА_1. Так відділом
адресно-довідкової роботи ГУДМС
України в Одеській області
підтверджена реєстрація місця
проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
адресою: АДРЕСА_1 (довідка від 25.02.2014 р.),
при тому, що в позовній заяві в адресі
третьої особи назва вулиці зазначена -
«Новоселів». Інформація ВАДР
спростовує відомості, вказані
позивачем.

Отже позивачу необхідно виконати
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
належним чином, вказавши
місцезнаходження цього відповідача та
третьої особи у відповідності до
встановлених правил, чи довести
належним доказами, що позивач дійсно
проживає/перебуває за адресою,
зазначеною у позові.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.
По суті, цей пункт є відображенням
прохальної частини позовної заяви.

Зміст позовних вимог та суб'єктивний
склад відповідачів визначають
підвідомчість справи.

Серед восьми заявлених позивачем
вимог сім з них стосуються скасування
постанов різних відділів державної
виконавчої служби.

При внесені змін та уточнень до
позовної заяви, позивачу слід
врахувати роз'яснення, які містяться в
Листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі», де
зазначено, що оскарження рішень, дій
або бездіяльності державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби має
відбуватися згідно зі статтею 13 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», частиною третьою статті 6,
частиною першою статті 12, статтею 82
Закону України «Про виконавче
провадження». Рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами виконавчого провадження до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК,
частина четверта статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»).
Учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи ДВС
порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законодавством
не встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб (стаття 181
КАС).

Позивачу при визначенні змісту
позовних вимог пропонується врахувати
й те, що за правилами п.п. 1,3 ч. 1 ст. 15, ст.
16 ЦПК України, суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо: захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства. Не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Крім цього, звертається увага позивача
й на те, що зі змісту позовної заяви
вбачається, що постановою Відділу
державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області від 08.02.2013 р.
накладено арешт та заборону відчуження
майна ОСОБА_1, а в прохальній частині
позову, разом з вимогою скасувати
зазначену постанову, міститься також
вимога щодо скасування постанови
Відділу державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області від 08.02.2013 р.
про оголошення розшуку майна ОСОБА_1.

Також в позовній заяві зазначено, що
постановою Другого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від 31.12.2013
р. оголошено розшук майна ОСОБА_1, а в
прохальний частині позову міститься
вимога щодо скасування постанови
Другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 31.12.2013 р. про
арешт та заборону відчуження майна
ОСОБА_1.

Не зрозумілим для суду є посилання
заявника у позові і на те, що банк, як
заставодержатель та стягувач,
вимушений звернутись до суду із
відповідною заявою про скасування
заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги та зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається у позові та до
яких відносяться:

- наявність семи оскаржуваних
постанов державних виконавців;

- час, коли позивач дізнався про ці
постанови;

- обставини, при яких позивач
дізнався про оскаржувані постанови;

- несповіщення позивача
державними виконавцями про прийняття
постанов;

- місце знаходження спірного
майна;

- звернення до суду із заявою про
скасування заходів забезпечення
позову.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Перелік документів не відповідає
фактично доданим до заяви. В перелік не
внесена довідка ДПІ в Роздільнянському
районі від 26.03.2001 р. та витяг з ЄОДР
серії ААБ № 532465.

За положеннями ч.ч. 3 та 8 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява підписується
позивачем або його представником із
зазначенням дати її подання. Якщо
позовна заява подається представником
позивача, до позовної заяви додається
довіреність чи інший документ, що
підтверджує його повноваження.

Позовна заява Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
підписана представником позивача -
Казаченко В.В., в підтвердження
повноважень якого додана нотаріально
посвідчена довіреність від 23.01.2014 року.
Повноваження, які надані представнику
для вчинення дій у судах загальної
юрисдикції, закріплені в п. 2 цієї
довіреності де вказано, що представник
має право підписувати заяву про видачу
судового наказу. Право підпису
представником позовних заяв в змісті
довіреності не конкретизоване, тому
позивачу необхідно підтвердити таке
право у представника Казаченка В.В.,
враховуючи обсяг наслідків та
відповідальності, пов'язаний із
вчиненням відповідних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до
позовної заяви додається документ,
що підтверджує сплату судового збору.

Позивач заявляє вісім окремих вимоги
немайнового характеру.

За правилами пункту 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК
України, ціна позову визначається у
позовах, які складаються з кількох
самостійних вимог, - загальною сумою
всіх вимог.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» встановлена ставка
судового збору за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру,
яка дорівнює 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленому
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Позовна заява Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
подана до суду у 2014 році.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 №
719-VІI станом на 01 січня 2014 року,
встановлений показник мінімальної
заробітної плати в розмірі 1218 гривень.
Отже 0,2 розміру мінімальної заробітної
плати дорівнює 243,60 грн.

Позивачу необхідно доплатити судовий
збір на користь державного бюджету
України у відповідності до кількості
фактично заявлених немайнових вимог,
враховуючи подальшу можливість їх
роз'єднання у різні провадження, та
додати відповідну довідку до позовної
заяви.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачам та третій
особі копії документів, які указані в
п.п. 1, 5, 9 та 10 додатків до позовної
заяви, а також відсутні копії
документів, які не внесені у перелік
додатків - довідка ДПІ в
Роздільнянському районі від 26.03.2001 р. та
витяг з ЄОДР серії ААБ № 532465.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Відповідно до ст. ст. 121, 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом. Суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120
цього Кодексу, або не сплачено
судовий збір, постановляє ухвалу, в
якій зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
119-122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Одеського обласного
управління АТ «Ощадбанк» до Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, Відділу державної
виконавчої служби Роздільнянського
районного управління юстиції Одеської
області, третя особа - ОСОБА_1 про
скасування постанов та звільнення з
під арешту заставленого майна та
оголошення його в розшук.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання їм ухвали, роз'яснив, що у
разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута
позивачеві зі всіма доданими до неї
документами.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.