Справа № 436/628/14-ц
У Х В А Л А

14 березня 2014 року Кам'янобрідський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого судді:
Чалого А.В.,

при секретарі:
Ніколенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Луганська
заяву ОСОБА_1 про скасування обмеження
у праві виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про
скасування тимчасового обмеження
виїзду за кордон, посилаючись на те, що
08 серпня 2013 року Кам'янобрідським
районним судом м. Луганська, за
поданням Кам'янобрідського відділу
державної виконавчої служби
Луганського МУЮ було винесено ухвалу
про тимчасове обмеження її права
виїзду за кордон без вилучення
паспортного документу до моменту
фактичного виконання зобов'язання за
виконавчим документом. На даний час
зазначене виконавче провадження
закінчено, припинено чинність арешту
майна боржника та скасовано інші
заходи примусового виконання рішення.
У зв'язку з чим просить суд скасувати
відносно неї тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України.

Особи, які беруть участь у справі у
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд встановив, що 08 серпня 2013
року Кам'янобрідським районним судом м.
Луганська, за поданням державного
виконавця Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ було винесено ухвалу
про тимчасове обмеження ОСОБА_1 яка на
момент прийняття ухвали мала
заборгованість перед ОСОБА_3 за
виконавчим листом № 2-987 від 10.11.2003 року,
у праві виїзду за межі України до
моменту фактичного виконання
зобов'язання за виконавчим листом.

19.02.2014 року старшим державним
виконавцем Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ на підставі заяви
стягувача винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-987 виданого Кам'янобрідським
районним судом м. Луганська 10.11.2003 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? всіх видів
заробітку. Припинено чинність арешту
майна боржника та скасовані інші
заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, застосоване до боржника
обмеження було скасоване шляхом
винесення державним виконавцем
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Враховуючи викладене, суд звертає
увагу на те, що ст. 377-1 ЦПК України
встановлює порядок вирішення питання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, тоді як норми, які б
безпосередньо регулювала порядок
скасування такого обмеження, у ЦПК
України відсутні. За цих обставин суд
виходить з наступного.

Свобода пересування гарантована ст. 2
Протоколу №4 до Конвенції про захист
прав і основоположних свобод (далі
Конвенції), частина друга якої
передбачає: «Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною». При чому згідно ч. 3 указаної
статті це на здійснення цього права не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачає
можливість тимчасового обмеження
права громадянина України, який має
паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у
випадках, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Як зазначено у ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Стаття 33 Конституції України гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
свободу пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом, при
цьому юрисдикція судів поширюється на
всі правовідносини, що виникають у
державі.

Таким чином, оскільки право заявника на
виїзд за кордон було обмежене в
порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК
України, але на даний момент належних
правових підстав для подальшого
застосування такого обмеження немає,
суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що
підлягає задоволенню.

Керуючись Протоколом № 4 до Конвенції
«Про захист прав і основоположних
свобод», Конституцією України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст.ст. 154, 210, 377-1 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України, застосоване
щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, накладене на підставі ухвали
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 08 серпня 2013 року.

Ухвалу суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська шляхом подання апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
А.В.Чалий