Справа №
№ 2/359/374/2014
РІШЕННЯ

Іменем
України

24 квітня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Журавського В.В.

при секретарі
Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог, Бориспільське
міськрайонне управління юстиції в
Київській області, Бориспільська
міська державна нотаріальна контора
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, -

встановив:

16.12.2013 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з
зазначеним позовом, в якому
посилається на те, що він є власником ?
частини домоволодіння № АДРЕСА_2 після
смерті матері ОСОБА_3.

Власником іншої ? частини після смерті
ОСОБА_3 став його батько та чоловік
останньої ОСОБА_4, також як спадкоємець
першої черги за законом.

Згідно технічного паспорту від 23.07.1996
року загальна площа будинку становила
72,7 кв.м, а частина кожного із
співвласників 36,35 кв.м. відповідно.

Проте, між ним та ОСОБА_4 було досягнуто
згоди щодо порядку користування
будинком, відповідно до якого йому у
володіння перейшла частина будинку
площею 27,2 кв.м, а ОСОБА_4 відповідно 45,5
кв.м.

Протягом 1999-2009 років ним було здійснено
добудову до своєї частини будинку
площею 70,4 кв.м., внаслідок чого загальна
площа належної йому частини будинку
збільшилась до 97,6 кв.м, а відповідно
збільшилась і його частка в будинку.

Його батьком ОСОБА_4 було здійснено
внутрішнє переобладнання своєї
частини будинку, яка після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року останнього на
підставі заповіту перейшла до його
(позивача) сестри ОСОБА_2, відповідача
по справі.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24.11.2010 року за ним визнано право
власності на добудову до належної йому
? частини житлового будинку № АДРЕСА_2,
загальною площею 46,4 кв.м.

Після набрання вказаним рішенням суду
чинності відповідач звернулась до
нотаріуса та отримала свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на ?
частину житлового будинку № АДРЕСА_2,
що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року батька ОСОБА_4.

Однак, нотаріусом помилково було
зазначено, що спадкове домоволодіння
складається з житлового будинку
загальною площею 144,2 кв.м, тобто з
площею добудов здійснених ним до своєї
? частини житлового будинку.

В зв язку з чим просить визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на ім я ОСОБА_2,
видане 24.10.2011 року державним нотаріусом
Бориспільської міської державної
нотаріальної контори Київської
області Шакодько О.П., зареєстрованого
в реєстрі № 2-1539, спадкова справа №
385/2009.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,
підтвердивши викладені в позові
обставини, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в суді
проти позову заперечила, пояснивши, що
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ім я ОСОБА_2 видане у
відповідності до вимог чинного
законодавства на момент видачі, і
підстав для його скасування на даний
час не має.

Бориспільське міськрайонне управління
юстиції в Київській області та
Бориспільська міська державна
нотаріальна контора, будучи
викликаними до суду в якості третіх
осіб, своїх представників не направили,
надали листи, в яких просять проводити
розгляд справи у відсутність своїх
представників, покладаючись при
вирішенні спору на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі, виходячи
з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником ? частини домоволодіння №
АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від
10.06.1997 року, яке видано після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року його матері ОСОБА_3
державним нотаріусом Бориспільської
міської державної нотаріальної
контори Сіпко Л.М., спадкова справа № 138,
зареєстровано в реєстрі за № 502.

Того ж дня, батьку позивача ОСОБА_4, як
чоловіку померлої, нотаріусом було
видано свідоцтво про право власності
на іншу ? частину спадкового
домоволодіння як на долю у спільному
майні подружжя (реєстровий № 500,
спадкова справа №138).

Згідно даних правовстановлюючих
документів житлова площа спадкового
будинку становила 46,2 кв.м, а згідно
технічного паспорту на домоволодіння
Бориспільського МБТІ від 23.07.1996 року
загальна площа будинку становила 72,7
кв.м.

Таким чином, частина із загальної площі
в житловому будинку кожного із
співвласників становила 36,35 кв.м, де
житлова - 23,1 кв.м.

Рішенням виконкому Бориспільської
міської ради № 67 від 09.02.1999 року
позивачу та його батьку ОСОБА_4 було
надано дозвіл на внутрішнє
переобладнання будинку та здійснення
відповідної добудови.

Протягом 1999-2009 року позивач здійснив
добудову до своєї частини будинку, що
згідно даних бюро технічної
інвентаризації складається з
приміщень під номерами: 2-1 площею 3,1
кв.м, 2-1 площею 18,0 кв.м, 2-4 площею 4,4 кв.м,
2-5 площею 18,4 кв.м, 2-6 площею 26,5 кв.м, а
всього загальною площею 70,4 кв.м.

Таким чином, з урахуванням частки
позивача у спільному з його батьком
майні, а також тих приміщень, які
відійшли в користування позивача в
спадковому будинку та приміщень, які
були збудовані ним у складі добудови до
будинку, загальна (сумарна) площа
належного йому нерухомого майна по
АДРЕСА_2 фактично становить 97,6 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько позивача
ОСОБА_4 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від
15.10.2009 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав
заповіт на корить сестри позивача,
відповідача по справі ОСОБА_2, в зв язку
з чим було видано спірне свідоцтво про
право на спадщину за заповітом.

З огляду на те, що на час відкриття
спадщини ні переобладнання, ні належна
позивачу добудова не були добудовані,
не були введені в експлуатацію,
оформлені та зареєстровані в органі
БТІ на праві власності, тобто
узаконені, останній звернувся до суду з
позовом про визнання за ним права
власності на вказану добудову. Це було
вмотивовано тим, що в силу приписів 357
ЦК України, дана добудова є виключно
власністю позивача та не входить до
складу спадкової маси померлого батька
ОСОБА_4.

Відповідач по справі заявлений ОСОБА_1
позов визнала в суді в повному обсязі.

24.11.2010 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області
виніс рішення у

цивільній справі № 2-2379/2010 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яким визнав
за позивачем право власності на
нерухоме майно - добудову до належної
йому ? частини будинку по АДРЕСА_2 яка
згідно поверхового плану складається з
приміщень: ґанок 2-1 площею 3,1 кв.м,
коридор 2-1 площею 18,0 кв.м, убиральні 2-4
площею 4,4 кв.м, кухні 2-5 площею 18,4 кв.м та
кімнати 2-6 площею 2,5 кв.м.

Тобто за вказаним рішенням суду
збудована позивачем добудова була
окремо визнана за ним на праві
власності як нерухоме майно.

Дане рішення суду набрало чинності.

Після набрання рішенням суду законної
сили, 24.10.2011 року державний нотаріус
Бориспільської міської державної
нотаріальної контори видав ОСОБА_2
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, що зареєстровано в
реєстрі за № 2-1539, спадкова справа №
385/2009.

Згідно даного свідоцтва, спадщина, на
яку воно видано, складається з ? частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарсько-побутових
будівель та споруд під № АДРЕСА_2,
належної померлому ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності на
частку в спільному майні подружжя від
10.06.1997 року, зареєстрованого в реєстрі
під № 500 та 17.06.1997 року Бориспільським
МБТІ.

В описовій частині спадкового майна
нотаріусом помилково вказано, що
спадкове домоволодіння складається з
житлового будинку (погріб)/дерево
обкладене цеглою/ житловою площею 78,9
кв.м, загальною площею 144,2 кв.м,
зазначений на плані літерою «А-І, Л» та
господарсько-побутові будівлі та
споруди: сарай /шлакоблок/ «Б»,
убиральня /дерево/ «В», гараж (погріб)
«Ж, 3», убиральня /цегла/ «М», навіс
/металева сітка/ «О», колодязь питний
/трубчатий/ «К», колодязь питний
/трубчатий/ «Н», яма вигрібна /цегла/
«Р», огорожа /мет.профіль/ «№1,3», літній
душ /сталь листова/ «Т». Вартість
спадкового майна нотаріус зазначив
посилаючись на витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданого
КП «Бориспільське бюро технічної
інвентаризації» 19.07.2011 року за № 30661431, в
сумі 246380,50 гривень.

Як передбачено ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

В силу ст.1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

А часом відкриття спадщини, відповідно
до положень ч.2 ст.1220 ЦК України, є день
смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

Враховуючи вказані норми закону,
нотаріус при оформленні свідоцтва про
право на спадщину, повинна була
врахувати саме те майно, право на яке
було набуто і належало спадкодавцеві
на момент смерті. Тобто на житловий
будинок у стані та розмірах, що існував
на час набуття ним права власності на
нерухоме майно та на законних
підставах існував на день його смерті.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК України, право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід або припинення
підлягають державній реєстрації.

Отже, з огляду на те, що до складу
спадщини увійшло право власності
ОСОБА_4 на нерухоме майно, то відповідно
до спадкової маси увійшла лише та
частина житлового будинку, яка у
встановленому законом порядку була
зареєстрована на праві власності. А як
свідчить технічна документація на
житловий будинок, на момент смерті
спадкодавця спірна добудова не була
введена в експлуатацію, узаконена та
зареєстрована на праві власності.

Таким чином, спадкування житлового
будинку повинно було здійснюватись у
стані, що існував на 1997 рік, тобто на час
набуття ОСОБА_4 права власності. Згідно
технічної документації на житловий
будинок станом на 1997 рік, спірної
добудови на плані не було, оскільки
дозвіл на її будівництво та саме
будівництво здійснювалось у період з
1999 по 2009 рік, та фактично закінчено було
вже після смерті ОСОБА_4.

Дана обставина була встановлена
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області під час розгляду
іншої цивільної справи № 2-2379/2010 року та
визнана відповідачем, а тому в силу
вимог ст.61 ЦПК України не підлягає
доказуванню.

Це підтверджується також і договором
про порядок володіння та користування
спільним майном, що укладений між
позивачем та відповідачем і
посвідчений приватним нотаріусом
Бориспільського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
реєстровий № 486, за яким у володіння і
користування позивача відійшла
належна йому частина в спадковому
житловому будинку, що складається із
двох кімнат та добудова, право на яку
виникло у позивача на підставі рішення
суду.

Незважаючи на це, відповідач отримала
та надала нотаріусу документ - витяг з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданий КП «Бориспільське бюро
технічної інвентаризації» 19.07.2011 року
за № 30661431, в якому було вказано
загальну площу спільного житлового
будинку з урахування площі належної
позивачу за рішенням суду та добудови.

При цьому, відповідачу було відомо про
рішення Бориспільського
міськрайонного суду від 24.11.2010 року та
відповідно про той факт, що саме за
позивачем визнано право власності на
добудову, а отже вона не могла не знати,
що площа даної добудови увійшла до
загальної площі житлового будинку.

Відповідач про дану обставину
нотаріуса не повідомила, а нотаріус не
звернула увагу, що право власності на
це майно виникло вже після смерті
спадкодавця, та відповідно не була
повідомлена про існування
вищевказаного рішення суду.

Таким чином, помилково допущені
нотаріусом в описовій частині
спадкового майна неточності у розмірі
загальної та житлової площі житлового
будинку, у складі якої площа належного
позивачу на праві власності окремо
визначеного нерухомого майна, є такими,
що порушують його права як власника
цього майна.

На даний час, як зазначила представник
відповідача, ОСОБА_2 вважає, що видане
їй державним нотаріусом свідоцтво про
право на спадщину за заповітом є
законним і зміні або визнанню
недійсним не підлягає, хоча сама
фактично визнала, що добудова, яка
фактично була включена до спадкової
маси при оформлення її спадщини, є
власністю позивача і спадкових прав на
неї вона не має.

Як зазначено в ст.1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також
те, що спірне свідоцтво про право на
спадщину за заповітом є незаконним,
оскільки воно видано на ту частину
майна, що не увійшла до спадкової маси
на час відкриття спадщини, існують
достатні правові підстави для визнання
даного свідоцтва недійсним.

Судові витрати, що складаються з
судового збору в розмірі 243,60 гривні та
сплачені позивачем при подачі позову,
відповідно до ст.88 ЦПК України,
необхідно стягнути на користь
останнього з відповідача, так як позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, на підставі ч.2 ст.80 ЦПК України,
позивачу необхідно повернути
надлишково сплачений при подачі позову
судовий збір в розмірі 988,40 гривень.

З урахуванням наведеного, на підставі
ст.ст.182 ч.1, 1216, 1218, 1220 ч.2, 1301 ЦК України,
керуючись ст.ст.3 ч.1, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на ім я ОСОБА_2,
видане 24.10.2011 року державним нотаріусом
Бориспільської міської державної
нотаріальної контори Київської
області Шакодько О.П., зареєстрованого
в реєстрі № 2-1539, спадкова справа №
385/2009.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: 08300, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_1 сплачений ним при подачі позову
судовий збір в розмірі 243 гривні 60
копійок.

Повернути ОСОБА_1 надлишково сплачений
ним 13.12.2013 року при подачі позову
судовий збір в розмірі 988 гривень 40
копійок.

Рішення суду може бути оскаржене через
Бориспільський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у розгляді справи, але не
були присутні під час проголошення, на
протязі десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Суддя
В.В.
Журавський