Провадження2/764/812/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року Ленінський районний
суд міста Севастополя в складі:
головуючого - судді Гаркуші О.М., при
секретарі - Грищенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Севастополі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
батьків,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з
позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому,
вточнивши позовні вимоги, просять
стягнути з відповідача аліменти у
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку (доходу), починаючи утримання
з 18.09.2009 року. Вимоги позову мотивовані
тим, що вони є непрацездатними людьми
похилого віку, інвалідом другої групи,
отримує пенсію, якої не вистачає на
забезпечення достатнього рівня життя,
до того ж він страждає на хронічні
захворювання, що також потребує
додаткових витрат на лікування та
харчування, тоді як відповідач, маючи
можливість, матеріальної допомоги на
його утримання не надає, у зв'язку з чим,
він бажає одержувати аліменти у
судовому порядку.

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, просили розглянути позов у
їх відсутність в уточненому варіанті.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні позовні вимоги в
уточненому варіанті визнали у повному
обсязі, не заперечували проти
стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки
від усіх доходів щомісячно.

Представник третьої особи у судовому
засіданні як з обставинами справи, так
й з вимогами позову не погодилися.
Зазначив, що відповідачі хоча і є
батьками відповідача та
непрацездатними людьми похилого віку,
однак не є такими, що потребують
матеріальної допомоги, тому що мають
щомісячний дохід у вигляді пенсій, а
відповідач в свою чергу вже має
аліментні зобов'язання по утриманню
неповнолітніх дітей, тому у позові
необхідно відмовити.

Вислухавши пояснення позивачів,
відповідача та його представника,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не є обґрунтованим, а тому не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 202 СК України,
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги.

Аналіз чинного законодавства з приводу
сімейних правовідносин, надає
можливість суду здійснити висновок про
те, що аліментне зобов'язання по
утриманню повнолітніми донькою, сином
своїх батьків - це правовідносин у силу
якого повнолітні діти зобов'язані
утримувати своїх батьків і підставою
виникнення якого є сукупність таких
юридичних фактів, як: родинний зв'язок
батьків та дітей, непрацездатність
батьків, потрібність у матеріальної
допомозі. У зв'язку з чим, відсутність
хоча б одної з умов, вказаної у ст. 202 СК
України, виключає виникнення
аліментного зобов'язання по утриманню
повнолітніми сином, донькою своїх
батьків.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі по справі є батьками
відповідача ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження, копія якого
мається в матеріалах справи (а.с.3).

У відповідності до постанови Пленуму
Верховного суду України № 3 від 15.05.2006
року „Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
при стягненні аліментів на
непрацездатних батьків необхідно
враховувати можливість отримання ними
матеріальної допомоги від інших дітей,
до яких не пред'явлено позову про
стягнення аліментів, а також від
дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами,
відповідно до матеріалів справи, тобто
є непрацездатним (а.с. 5,6)

При встановленні факту потрібності
отримання матеріальної допомоги
позивачем, суд з урахуванням ч. 1 ст. 10
СК України, вважає за можливе виходити
з критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 75 СК
України.

Так, керуючись ч. 4 ст. 75 СК України, слід
зазначити, що потрібність у
матеріальної допомозі батька слід
встановлювати тоді, коли заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
свого майна, інші доходи не забезпечує
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Отже, у судовому засіданні встановлено
та не заперечувалося позивачами, що
позивач по справі ОСОБА_1 одержує
пенсію за віком станом на січень 2014
року у розмірі 949,00 грн. щомісячно (а.с.25),
позивач по справі ОСОБА_2 одержує
пенсію за віком станом на січень 2014
року у розмірі 1521,16 грн. (а.с.26), вони
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
сумісно проживають та мають загальних
сімейний бюджет.

У відповідності до ч. 1 ст. 75 СК України,
дружина та чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного.

Тобто загальний щомісячний сімейний
дохід подружжя ОСОБА_2 складає
приблизну суму у розмірі 2 470,16 грн. та є
такою, що перевищує розмір
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством на кожного з подружжя, а
приймаючи до уваги , що позивачем позов
визнаний в повному обсязі , відсутній
спір про права взагалі і відповідач не
позбавлений можливості надавати таку
допомогу батькам добровільно.

Крім того відповідач має аліментні
зобов'язання по утриманню
неповнолітніх дітей та на
непрацездатну дружину, права яких
можуть бути суттєво порушені(а.с.22).

За таких обстави, враховуючи, що
позивачами не доведена наявність
потреби в отриманні матеріальної
допомоги, що є обов'язковою умовою для
виникнення аліментних зобов'язань по
утриманню їх як батьків повнолітнім
сином -відповідачем по справі,
наявність у відповідача рідного брата,
який також повинен , у разі
необхідності підтримувати батьків
матеріально, розсуд вважає за
необхідне у задоволенні позову
відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
судовий збір покласти на рахунок
держави.

На підставі ч. 1 ст. 10, ч. 1,4 ст. 75,ст.202,205
Сімейного Кодексу України, керуючись
ст. 4,5,10,11,60,81,209,212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
батьків - відмовити.

Позивачами рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Севастополя через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -