Справа № 2-250/11
Провадження № 6/448/12/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.04.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого -
судді Борисенко В.В.

при секретарі -
Мриц Н.І.,

за участю державного виконавця -
Ціжман О.С.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Мостиська подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2014 року державний виконавець ВДВС
Мостиського РУЮ Львівської області
Ціжман О.С. звернулася до суду із
вказаним поданням, покликаючись на те,
що у ВДВС Мостиського РУЮ Львівської
області на виконанні перебуває
виконавчий лист Мостиського районного
суду Львівської області № 2-250/11 від
08.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500
грн. щомісячно, починаючи з 29.06.2011 року і
до досягнення дитиною повноліття, з
виконання якого відкрито виконавче
провадження № 40706090.

З огляду на те, що боржником
добровільно рішення суду не
виконується, так як сплачено ним лише 723
грн. 90 коп., в результаті чого станом на
23.04.2014 року заборгованість становить
15776 грн. 10 коп., просить суд винести
рішення про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України до повного
виконання своїх боргових зобов'язань
ОСОБА_1, поклавши виконання на Державну
прикордонну службу України.

Представник ВДВС Мостиського РУЮ
Ціжман О.С. в судовому засіданні
подання підтримала.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Заслухавши пояснення державного
виконавця та проаналізувавши
матеріали справи, суд вважає, що дане
подання не підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
виконавчого листа Мостиського
районного суду Львівської області №
2-250/11 від 08.07.2011 року з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, слід
стягнути у користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з
29.06.2011 року і до досягнення дитиною
повноліття.

13.11.2013 року державним виконавцем була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження № 40706090.

Боржником добровільно рішення суду не
виконується, в результаті чого станом
на 23.04.2014 року сума заборгованості
становить 15776 грн. 10 коп.

В ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем було подано
відповідні запити в реєструючі майно
органи, де встановлено, що майно
належного боржнику на праві власності
відсутнє. Згідно акту державного
виконавця від 16.04.2014 року при виході за
адресою вказаною у виконавчому
документі майна, на яке можна б було
скерувати стягнення не виявлено. Крім
того, з відібраних у боржника пояснень
встановлено, що такий на даний час не
має змоги сплачувати аліменти на
утримання доньки через те, що ніде не
працює.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Нормами п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
для виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань. Відповідно до
ч.2 ст.6 вищевказаного Закону
громадянинові, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон з цих же підстав.

Водночас, слід зазначити, що у
відповідності до вимог п.18 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження боржника
у праві виїзду за кордон виникає лише у
разі ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань. Таким чином, наявність
лише самого зобов'язання не наділяє
ВДВС правом звернення до суду з таким
поданням. Дійсний факт ухилення має
підтверджуватися сукупністю доказів.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Однак, державним виконавцем Ціжман О.С.
не надано достатньо доказів, з яких суд
міг би вбачати необхідність обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України. Так, в матеріалах подання
відсутні факти та покликання на докази
того, що боржником було вчинено дії
щодо ухилення від виконання рішення
суду, оскільки останній згідно
матеріалів справи частинами сплачував
заборгованість по аліментах та погашав
таку по мірі можливості. В поданні
відсутні докази, які б свідчили про
реальне існування загрози невиконання
чи утруднення виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не
наведено і не додано доказів, що
боржник має намір виїхати за кордон
(письмові показання свідків, тощо) і
саме з метою ухилення від виконання
зазначених рішень суду.

Також відсутні будь-які дані щодо
складу сім'ї, місця праці чи тимчасових
робіт боржника ОСОБА_1, характеру цих
робіт та інше, а тому суд позбавлений
можливості з'ясувати ті обставини, чи
не призведе заборона у виїзді за кордон
до позбавлення боржника єдиних засобів
для існування тощо.

Із матеріалів подання відомо, що
зазначені вище норми закону чітко
пов'язані з наявністю закордонного
паспорта, однак державним виконавцем
не надано доказів, які б підтверджували
наявність у боржника ОСОБА_1
закордонного паспорта або звернення
останньої до відповідних органів із
заявою про видачу закордонного
паспорта, що об'єктивно б свідчило про
намір боржника залишити межі України.

Подання державного виконавця не
містить і достатньої мотивації, так як
у ньому не зазначено причин та
доцільності відповідного обмеження, а
також обставин, які обумовлюють
прийняття такого рішення.

За таких обставин, у відповідності до
ст.4 ЦПК України суд при здійсненні
правосуддя захищає права, свободи та
інтереси фізичних і юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України, а
також у зв'язку із тим, що правових
підстав для обмеження ОСОБА_1 у його
конституційному праві вільно залишати
територію України та встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України судом не встановлено,
суд дійшов висновку, що в задоволенні
даного подання слід відмовити.

При цьому суд роз'яснює, що заявник не
позбавлений можливості в подальшому
заявити аналогічні вимоги із
наведенням обґрунтувань необхідності
вжиття такого заходу та поданням в
підтвердження цього відповідних
доказів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
ст.377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
Львівської області Ціжман О.С. про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, - відмовити.

На дану ухвалу протягом п'яти днів з дня
її проголошення (отримання особами, без
участі яких постановлено ухвалу) може
бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Львівської області
через Мостиський районний суд
Львівської області.

СуддяВ.В. Борисенко