Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Гордійчук
С.О.,

суддів: Буцяка З.І., Оніпко О.В.

секретар судового засідання:
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
23 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок затоплення
квартири,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 23 грудня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок затоплення
квартири задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
кошти в сумі 1 810 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, кошти в сумі 1 000
грн. на відшкодування моральної шкоди
внаслідок затоплення квартири, кошти в
сумі 229 грн. 40 коп. на відшкодування
судових витрат, а всього кошти в сумі 3
039 грн. 40 коп.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі відповідач вказує на її
незаконність, оскільки факт затоплення
з його вини квартири, що належить
позивачу не доведено. Акт про
затоплення квартири складений без його
участі та не свідчить, що затоплення
квартири позивача сталося внаслідок
несправності сантехнічного обладнання
в його квартирі так як ніякого
обстеження його квартири не
проводилось. Судом не враховано, що
позивач не надала доказів а саме чеків,
накладних чи розрахунків на проведення
ремонту.

Крім того, відсутні і докази заподіяння
ним моральної шкоди позивачу .

Судом в порушення ст. 33 ЦПК України не
залучено до участі у справі як
відповідача основного квартиронаймача
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у в
задоволенні позовних вимог.

В запереченні на апеляційну
скаргу позивач вказує, що рішення суду
законне та обгрунтоване. Просить
залишити його без зміни.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Задовольняючи частково позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що затоплення квартири позивача
сталося з вини відповідача через
неналежну експлуатацію сантехнічного
обладнання. Між затопленням квартири
позивача і діями (бездіяльністю)
відповідача існує прямий причинний
зв'язок.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_4,
ОСОБА_1, які в ній проживають та
зареєстровані (а.с.20-24). Квартира
розташована поверхом вище над
квартирою позивача.

Згідно акту від 17 вересня 2013 року
(а.с. 4) квартиру АДРЕСА_2 було затоплено
внаслідок несправності сантехнічного
обладнання в квартирі АДРЕСА_1, яка
знаходиться поверхом вище і власником
якої є відповідач ОСОБА_1

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України
власність зобов'язує, це означає, що
власник повинен не лише користуватися
майном, вилучати з нього корисні
властивості, а й турбуватися про нього,
нести на його утримання певні витрати.

Відповідно до ст. 322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, Крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Слід також зазначити, що
відповідно до положень ч. 2 ст. 1166 ЦК
України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини. Зазначеною нормою встановлена
презумпція вини, тобто відсутність
вини у завданні шкоди повинен доводити
сам завдавач шкоди. Тобто обов'язок
доказування відсутності вини
відповідача у затопленні квартири
позивача, полягає саме на
відповідачеві.

За таких обставин, посилання
апеляційної скарги на відсутність вини
відповідача у затопленні квартири,
належній позивачу, не заслуговують на
увагу, оскільки відповідач як власник
квартири несе відповідальність за стан
сантехнічного обладнання, яке
знаходиться у квартирі та його
експлуатацію. Доказів того, що
затоплення сталось внаслідок
непередбачуваних обставин, які
характеризувались наявністю
непереборної сили для можливості
передбачення чи уникнення негативних
наслідків в даній ситуації
відповідачем надано не було і судом не
здобуто.

Однак, стягуючи на користь
позивача на відшкодування майнової
шкоди 1810 грн., суд не врахував положення
ст.ст. 58, 66, 212 ЦПК України та прийняв до
уваги, як належний та допустимий доказ,
розрахунок зроблений позивачем. Інших
доказів розміру спричиненої
матеріальної шкоди позивач суду не
надав і судом їх не здобуто.

Оскільки позивач не довела розмір
заподіяної матеріальної шкоди
належними та допустимими доказами,
апеляційний суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

Разом з тим, оскільки вина
відповідача у затопленні квартири
останнім не спростована, доведена
належними та допустимими доказами
позивачем, суд першої інстанції дійшов
до обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди. Розмір
відшкодування моральної шкоди
визначений з урахуванням обставин,
визначених законом, вимог розумності і
справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України), а
тому доводи апеляційної скарги в цій
частині безпідставні.

Не заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги проте, що суд
не притягнув в якості відповідача
співвласника квартири АДРЕСА_1,
оскільки із матеріалів справи
вбачається, що жодна із сторін такого
клопотання не заявляла. Крім того,
покладення відповідальності на
відшкодування заподіяної шкоди на
одного із власників квартири не
позбавляє його права звернутися до
іншого співвласника із вимогами про
відшкодування збитків.

Враховуючи, що рішення
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308,309, 316
ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України
колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 23 грудня
2013 року в частині стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 1810 грн.
скасувати. В задоволенні позову в цій
частині відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :