АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7119/13
інстанції - Тітов М.Ю.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7947/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю представника
відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, який на підставі
довіреності діє в інтересах ОСОБА_3, на
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 14 квітня 2014 року про
задоволення подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
Рижук Л.В. про тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 14 квітня 2014 року задоволено
подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві Рижук Л.В. та
встановлено тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України
до виконання ним добровільно або в
примусовому порядку рішення суду, на
підставі якого видано виконавчий лист.
Виконання ухвали покладено на
адміністрацію Державної прикордонної
служби України.

При цьому суд першої інстанції виходив
з того, що ОСОБА_3 ухиляється від
виконання зобов'язань за рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 18.09.2013 про стягнення з нього на
користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 49 440,51
грн, на підставі якого видано
виконавчий документ про стягнення
коштів з боржника.

В апеляційній скарзі представник
відповідача за довіреністю ОСОБА_2
просить скасувати ухвалу Оболонського
районного суду м. Києва від 14.04.2014 та
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м.
Києві. Посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що
державним виконавцем при здійсненні
виконавчого провадження не були
проведені всі дії, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача просить
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів та скасувати
ухвалу суду першої інстанції. Інші
сторони у судове засідання
апеляційного суду не з'явилися, про
дату та час розгляду справи
повідомлені належним чином (а.с. 93 - 94),
заяв та клопотань про відкладення
розгляду справи не подали, що
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала -
скасуванню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 5 цього Закону передбачено як
підстава для тимчасового обмеження у
праві виїзду особиза кордон ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на неї судовим рішенням - до виконання
зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 18.09.2013, яке
набрало законної сили 28.01.2014,
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 20.03.2014 (а.с. 61) ОСОБА_3
було надано строк на добровільне
виконання зобов'язання за кредитним
договром до 27.03.2014.

28.03.2014 після закінчення строку на
добровільне виконання рішення
державний виконавець ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві звернувся з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України
(а.с. 57 - 59), адже звернення до суду з
поданням на наступний день після збігу
встановленого строку на добровільне
виконання рішення суду не є належним
доказом ухилення ОСОБА_3 від виконання
рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції
не звернув увагу на відсутність
передбачених п. 5 Законом України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" підстав для
тимчасового обмеження права ОСОБА_3 на
виїзд з України - ухилення від
виконання рішення суду.

Виходячи з наведенного заслуговують на
увагу доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2, що ОСОБА_3 жодним чином не
ухиляється від виконання рішення суду
від 18.09.2013.

Доказів, які б давали підстави вважати,
що боржник може виїхати за кордон на
постійне місце проживання, не
виконавши зобов'язань, виконавцем суду
не надано, виконавчий лист знаходиться
на виконанні, а його невиконання не
позбавляє права державного виконавця
вжити відповідних заходів реагування,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження».

Отже, у суду першої інстанції не було
законних підстав для задоволення
подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві Рижук Л.В. про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України.

За таких обставин оскаржувана ухвала
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального закону,
а тому у відповідності до положень ст.
312 ЦПК України ухвала Оболонського
районного суду м. Києва від 14 квітня 2014
року підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_3,задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 14 квітня 2014 року скасувати та
постановити нову ухвалу наступного
змісту.

У задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
Рижук Л.В. про тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна