Провадження №2/642/147/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Харкова в складі головуючого
судді Бондаренко В.В.

за участю секретаря Оріховської Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,який діє також в інтересах
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
визначення часток співвласників в
праві власності на майно, припинення
права спільної сумісної власності,
виділ частки із майна та визначення
порядку користування частини майна, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом про визначення часток
співвласників в праві власності на
майно, припинення права спільної
сумісної власності, виділ частки із
майна та визначення порядку
користування частини майна звернувся
представник ОСОБА_1

У судовому засіданні представник
позивача вказав, що позивачу та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1.

Квартира складається з двох житлових
кімнат площею 17,4 кв. метри та 9,9 кв.
метри, кухнею 6,4 кв. метри, туалетом,
коридором. Загальна площа квартири
складає 45,4 кв. метри.

Право власності позивач та відповідачі
набули на підставі рішення управління
комунального майна та приватизації в
порядку приватизації вказаної
квартири.

Також в квартирі зареєстрована мати
позивача ОСОБА_4, яка являються третьою
особою по справі.

На момент пред'явлення позову до суду в
квартирі фактично ніхто не проживає,
оскільки позивач разом з матір'ю
проживає в Великій Британії а
відповідачі проживають в Німеччині.

Позивач, не дивлячись на те, що квартира
належить співвласникам на праві
спільної сумісної власності платить
комунальні послуги, відповідачі про
квартиру не дбають.

Позивачу стало відомо, що брат
відповідача ОСОБА_2 замінив в квартирі
двері та замки перешкоджаючи таким
чином доступу до квартири.

У добровільному порядку визначитися з
порядком користування квартирою з
відповідачами не може, і з цих підстав
звернувся до суду з вказаним позовом.

Просить суд визначити розмір долі в
праві власності на спільне сумісне
майно квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 по 1/3 частині кожному.

Припинити спільну сумісну власність на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_3

Визнати за співвласниками квартири
право спільної дольової власності на
квартиру по 1/3 частині за кожним.

Визначити в користування позивача
частину квартири, яка припадає на його
частку, виділив кімнату №6 площею 9,9 кв.
метри, а відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3
кімнату №8 площею 17,4 кв. метри, службові
приміщення залишити в загальному
користуванні.

Представник відповідачів у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову та просив суд
відмовити в задоволенні позову у
зв'язку з безпідставністю позовних
вимог.

Представник третьої особи у судовому
засіданні просила суд задовольнити
позов у повному обсязі.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, вважає, що в задоволенні
позову необхідно відмовити виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 6 червня 1991 року квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3.

Загальна площа двокімнатної квартири
складає 45,4 кв. метри.

Відповідно до технічного паспорту на
вказану квартиру, який виготовлено 12
липня 2013 року площа кімнат складає 9,9
кв. метрів та 17,4 кв. метри.

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох
чи більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності є
спільною частковою власністю.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Таким чином судом встановлено, що
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності співвласникам.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності.

У разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Таким чином Законом визначено, що
частки співвласників є рівними.

Представником позивача у судовому
засіданні запропоновано суду
визначити розмір частки в праві
власності на спільну сумісну
власність, яка Законом визначена.

Позивач не просить провести виділ його
долі із спільної сумісної власності.
Позивачем та його представником не
ставилось питання про призначення
експертизи по справі на предмет
можливості проведення виділу, можливої
компенсації співвласникам.

Суд не може перевести на себе
повноваження експерта та самостійно
визначити варіанти виділу квартири ( у
разу неможливості виділу - визначити
порядок користування квартирою),
визначити можливу компенсацію
сторонам.

Представник позивача у судовому
засіданні просить в користування
позивача надати частину квартири, яка
випадає на його долю а саме 9,9 кв. метрів
(окрема кімната №6), відповідачам
відповідно кімнату №8 площею 17,4 кв.
метри.

Виходячи з рівності часток
співвласників, вбачається, що
представник позивача пропонує більшу
частку квартири виділити саме йому,
залишивши меншу частку відповідачам
без будь-якої компенсації.

Крім того, судом встановлено, що в
квартирі зареєстрована ОСОБА_4, права
на проживання якої можуть бути
порушені при розгляді питання про
виділ долі.

Стосовно визнання права власності за
кожним співвласником по 1/3 частині
квартири суд виходить з того, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 не просять виділити їм
будь-які частки в квартирі і з цього
приводу до суду з позовом не
зверталися.

З урахуванням викладено, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.10,11,57,209,214,215 ЦПК України, ст.370,372,383,358
ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,який діє також в інтересах
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
визначення часток співвласників в
праві власності на майно, припинення
права спільної сумісної власності,
виділ частки із майна та визначення
порядку користування частини майна
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської
протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення через Ленінський
районний суд м. Харкова.

Суддя