АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2748/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Слободянюк С.В.,

при секретарі Сливка
А.В.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ОСОБА_5, ОСОБА_2, Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Хрещатик», представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_4 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 23 грудня 2013
року по цивільній справі за позовом
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Хрещатик»
до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6
про заборону використання квартири не
за призначенням, зобов'язання
звільнити квартиру від обладнання
салону та офісу, надання доступу для
огляду, зобов'язання привести квартиру
в первинний стан до поверхового плану
будинку та за позовом третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 про заборону
використання квартири не за
призначенням, зобов'язання звільнити
квартиру від обладнання салону та
офісу, зобов'язання відновити
планування квартир та відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року КП УЖГ «Хрещатик»
звернулось до суду з позовом, в якому
просило зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_5
використовувати квартири АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 за призначенням, а саме для
проживання, не створюючи використанням
даного майна незручностей іншим
мешканцям будинку.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувало, що відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 є власниками квартир АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3. Відповідно до акту, складеного
працівниками комунального
підприємства 07.12.2009р., при проведенні
обстеження зазначених квартир було
виявлено, що вони переплановані та
об'єднані в одне приміщення і крім того,
квартири використовуються не за
призначенням, оскільки там функціонує
косметичний салон. Документи щодо
прийняття в експлуатацію даних квартир
після перепланування у власників
квартири відсутні, при проведенні
відповідачами будівельних робіт з
перепланування жилих приміщень, було
пошкоджено квартири інших мешканців
будинку та функціонування
косметичного салону також створює їм
незручності для проживання.

18.03.2010 позивач збільшив позовні вимоги
та просив: заборонити відповідачам
ОСОБА_2, ОСОБА_5 використовувати
квартири не за призначенням;
зобов'язати звільнити квартири від
обладнання косметичного салону та
офісного обладнання; зобов'язати
відповідачів надати працівникам КП УЖГ
«Хрещатик» доступ до квартир для
огляду та з'ясування, які саме
перегородки перенесені або
демонтовані та зобов'язати
відповідачів поновити планування
квартир відповідно до поверхового
плану забудови будинку або надати
проектно-дозвільну документацію на
проведення ремонтних робіт з
перепланування приміщень квартир
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

Третя особа ОСОБА_6 звернулась до суду з
самостійними вимогами до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про заборону використання
квартири не за призначенням,
зобов'язання звільнити квартиру від
обладнання салону та офісу,
зобов'язання відновити планування
квартир та відшкодування матеріальної
і моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувала, що в порушення вимог закону,
відповідачами проводилась перебудова
належних їм квартир АДРЕСА_2 та №
АДРЕСА_3 в одне приміщення, що призвело
до руйнування належної їй квартири
АДРЕСА_1, в якій з'явились тріщини на
стелі та стінах, частково лопнула
кахельна плитка на кухні та у ванній
кімнаті на стінах і підлозі. При
проведенні ремонтних робіт в квартирах
відповідачів, ними протиправно була
знесена несуча капітальна стіна між
цими квартирами і замість неї
влаштована широка арка, що з'єднує
обидві квартири; демонтований верхній
шар міжповерхового перекриття, замість
нього покладені двотаврові балки;
порушена звукоізоляція; перенесені та
встановлені над житловою кімнатою
санвузол, кухня і стояки
водопостачання; у квартирі влаштована
сауна. З початком функціонування
косметичного салону в квартирах
відповідачів, було порушено її спокій
та нормальне життя, відчувався
постійний шум зливу води, гуркіт
каблуків, грюкання дверима, голосні
розмови.

Також зазначала, що внаслідок дій
відповідачів їй спричинена
матеріальна шкода, яка полягає у
руйнуванні квартири і вартість
ремонтно-будівельних робіт по усуненню
її пошкоджень і відновлення
попереднього технічного стану,
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
18.09.2013, складає 27702 грн.

Крім матеріальної шкоди, ОСОБА_6
вказувала, що їй спричинена моральна
шкода, яка полягає в протиправному
пошкодженні її майна, тяжкі моральні
страждання полягають у втраті спокою,
суттєвому погіршенні стану здоров'я і у
відшкодування моральної шкоди просила
стягнути з відповідачів 100000 грн.

15.10.2013 ОСОБА_6 звернулась до суду з
заявою про збільшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої була
визначена сума матеріальної шкоди в
розмірі 27702 грн. та заявлена вимога про
стягнення з відповідачів витрат за
проведені експертизи в розмірі 16024 грн.
02 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 23.12.2013 в задоволенні позову КП
УЖГ «Хрещатик» відмовлено. Позов
ОСОБА_6 задоволено частково - стягнуто з
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в солідарному порядку
на користь ОСОБА_6 у відшкодування
матеріальної шкоди 27702 грн., у
відшкодування моральної шкоди 20000 грн.
та судові витрати в сумі 506 грн. 42 коп.

В апеляційних скаргах ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати рішення в частині
задоволених вимог ОСОБА_6 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди і в цій частині ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
даних вимог, а в іншій частині рішення
суду залишити без змін. Вказують, що
висновок суду про наявність підстав
для покладення на них обов'язку по
відшкодуванню третій особі майнової та
моральної шкоди є необґрунтованим за
відсутності належних доказів, які б
свідчили про наявність вини
відповідачів у заподіянні третій особі
такої шкоди, а також відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та протиправними діяннями
заподіювача. Крім цього, звертають
увагу на те, що третьою особою не
заявлялась вимога про солідарне
стягнення майнової шкоди, а відтак суд
солідарно стягнувши заявлену суму
майнової шкоди вийшов за межі
заявлених вимог.

В апеляційній скарзі КП УЖГ «Хрещатик»
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким повністю
задовольнити позовні вимоги КП УЖГ
«Хрещатик». Вважаю, що судом не було
вжито всіх заходів по об'єктивному
розгляду справи, а тому ухвалено
помилкове рішення, адже відповідачами
не було надано суду
проектно-дозвільної документації на
перепланування та переобладнання
квартир.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_4 просить скасувати
рішення в частині відмови в
задоволенні вимоги про зобов'язання
відновити квартири АДРЕСА_2 та №
АДРЕСА_3 відповідно до проектної
документації, наданої БТІ м. Києва та в
частині стягнення з відповідачів на
користь ОСОБА_6 судових витрат і в цих
частинах ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вказану вимогу, а також
стягнути з відповідачів судові витрати
в сумі 16024 грн. 02 коп. Вказують, що
висновок суду про проведення
відповідачами реставрації квартир у
відповідності з дозвільними
документами є необґрунтованим,
оскільки останніми не було отримано
дозвіл Головного управління охорони
культурної спадщини, отримання якого
було передбачено розпорядженням КМДА.
Також зазначає, що відповідачі не
отримали дозволи на право виконання
будівельних робіт щодо реставрації з
пристосуванням квартир та з
об'єднанням в одну та щодо
переобладнання і перепланування
квартир і їх реконструкції з
капітальним ремонтом. З огляду на
викладене вважають висновок суду про
відсутність підстав для задоволення
вимог в частині зобов'язання
відповідачів відновити квартири
відповідно до проектної документації,
необґрунтованим. Крім цього, звертають
увагу на необґрунтованість висновку
суду щодо стягнення судових витрат в
сумі 506,42 грн., в той час, як судові
витрати становлять 16024,02 грн. і
складаються з витрат третьої особи на
проведення судової експертизи і
відносяться до судових витрат, у
відповідності з вимогами
процесуального закону.

В судовому засіданні представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав
апеляційні скарги відповідачів і
просив їх задовольнити з викладених у
них підстав та відмовити в задоволенні
апеляційних скарг позивача і третьої
особи за їх безпідставністю.

Представник третьої особи в судовому
засіданні підтримав власну апеляційну
скаргу, а також апеляційну скаргу
позивача і просив їх задовольнити.
Натомість просив відхилити апеляційні
скарги відповідачів за їх
необґрунтованістю.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили, заяв про відкладення
розгляду справи не подавали.

Колегія суддів, визнала за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
які не з'явились, оскільки їх неявка не
є перешкоджає апеляційному розгляду
справи, у відповідності з вимогами ч. 2
ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
розгляді справи, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційних скарг, обговоривши
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу КП «Хрещатик» слід
відхилити, а апеляційні скарги ОСОБА_5,
ОСОБА_2 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4
задовольнити частково, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з
рішенням суду лише в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 майнової і
моральної шкоди та судових витрат. В
іншій частині рішення суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що відповідач ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
10.04.1998. Відповідач ОСОБА_5 є власником
квартири АДРЕСА_3 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 31.03.1998.
Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6

Звертаючись до суду з позовом КП
«Хрещатик» вказувало, що їх
працівниками було складено акт від
07.12.2009, відповідно до якого вбачається,
що при проведенні обстеження квартир
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 було виявлено, що
вони переплановані та об'єднані в одне
приміщення. Квартири використовуються
не за призначенням, оскільки там
функціонує косметичний салон.
Документи щодо прийняття в
експлуатацію даних квартир після
перепланування у власників квартири
відсутні, при проведенні відповідачами
будівельних робіт з перепланування
жилих приміщень, було пошкоджено
квартири інших мешканців будинку та
функціонування косметичного салону
створює їм незручності для проживання
(а.с. 10 т. 1). Такі дії відповідачів
суперечать «Правилам користування
приміщеннями житлових будинків», якими
встановлено, що переобладнання та
перепланування житлових і підсобних
приміщень, балконів власниками
приміщень житлових будинків можуть
проводитись за відповідними проектами
без обмеження інтересів інших
громадян, які проживають у будинку, з
дозволу власника будинку. Власники
квартир зобов'язані використовувати
приміщення житлового будинку за
призначенням, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання, не
допускати виконання робіт та інших дій,
що викликають псування приміщень,
приладів та обладнання будинку,
порушують умови проживання в будинку.

Перевіряючи фактичні обставини справи
та докази на підтвердження заявлених
позивачем вимог, судом першої
інстанції було обґрунтовано
встановлено, що відповідачами були
надані докази дотримання вимог
законодавства при проведенні робіт по
реставрації спірного приміщення, які
зроблені відповідно до проектної
документації, на підставі
розпорядження № 155 від 18.03.2010
виконавчого органу Київської міської
ради про реставрацію з пристосуванням
квартир АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 з об'єднанням
в одну квартиру в житловому будинку
АДРЕСА_2.

31.10.2011 Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві була зареєстрована декларація
про готовність об'єкта - квартир
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 до експлуатації. В
декларації було зазначено наступну
інформацію: про відповідальну особу -
інженера з технічного нагляду, про
генерального підрядника, про осіб,
відповідальних за виконання робіт, про
генерального проектувальника, про
відповідальних осіб за авторський
нагляд, зазначена інформація про
проектну документацію, затверджену
наказом від 09.09.2011, в якості дозвільного
документа зазначено декларацію про
початок виконання будівельних робіт,
зареєстровану Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві 30.09.2011.

У пункті 15 вказаної декларації
зазначено, що на об'єкті виконано всі
передбачені проектною документацією
згідно з державними будівельними
нормами, стандартами і правилами
роботи.

З урахуванням наявних у відповідачів
дозвільних документів відповідних
належних державних установ, суд першої
інстанції дійшов цілком
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд апеляційної
інстанції, про відсутність підстав
задоволення первісного позову та
позову третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_6 в частині вимог про
зобов'язання відповідачів поновити
планування квартир.

Також судом правомірно відмовлено в
задоволенні вимог позивача за
первісним позовом та вимог третьої
особи ОСОБА_6 про заборону відповідачам
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 використовувати
квартири не за призначенням,
зобов'язання звільнити квартири від
обладнання косметичного салону та
офісного обладнання, у зв'язку з їх
недоведеністю належними і допустимими
доказами в розумінні вимог
процесуального закону, оскільки з
матеріалів справи, в їх сукупності, не
вбачається, що в належних відповідачам
квартирах наявні речі, устаткування чи
обладнання, які можуть
використовуватись при наданні
косметологічних чи інших послуг, а
також відсутні докази того, що
зазначене приміщення використовується
для розміщення в ньому офісу.

Зазначене також підтверджується
фотознімками експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, які містяться у експертному
висновку № 8175/8176/12-43 від 18.09.2013 (Т. 3, а.с.
100-101).

Крім цього, судом обґрунтовано
відмовлено в задоволення вимоги
позивача про зобов'язання відповідачів
надати працівникам КП УЖГ «Хрещатик»
доступ до квартир для огляду та
з'ясування, які саме перегородки
перенесені або демонтовані, оскільки,
як вбачається з матеріалів справи, під
час розгляду справи відповідачами
надавався доступ до спірного
приміщення, яке оглядалось судом в
порядку ст. 187 ЦПК України та 28.02.2011
працівниками комунального
підприємства був складений акт, яким
зафіксовано проведене відповідачами
перепланування (Т. 1, а.с. 195).

Щодо висновку суду про задоволення
вимог третьої особи ОСОБА_6 про
відшкодування майнової шкоди та
часткового задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди, то
колегія суддів вважає його законним і
обґрунтованим, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами частин 1 та 2
ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечувалось сторонами, що
відповідачами проводилась перебудова
належних їм квартир АДРЕСА_2 та №
АДРЕСА_3 в одне приміщення. Проведення
відповідачами будівельних робіт
призвело до пошкодження належної
ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1, а саме, в
квартирі з'явились тріщини на стелі та
стінах, частково лопнула кахельна
плитка на кухні та у ванній кімнаті на
стінах і підлозі. При проведенні
зазначених робіт в квартирах
відповідачів, ними була знесена несуча
капітальна стіна між квартирами і
замість неї влаштована широка арка, що
з'єднує обидві квартири; демонтований
верхній шар міжповерхового перекриття,
порушена звукоізоляція, перенесені та
встановлені над житловою кімнатою
санвузол, кухня і стояки
водопостачання, у квартирі влаштована
сауна.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
8175/8176/12-43 від 18.09.2013 вартість
ремонтно-будівельних робіт по усуненню
тих пошкоджень в оздоблювальних
покриттях несучих і огороджувальних
конструкцій квартири АДРЕСА_1, які
могли виникнути внаслідок
нерівномірного розподілення існуючих
навантажень частини несучих
конструкцій, викликаного проведенням
робіт по реконструкції з капітальним
ремонтом в квартирах АДРЕСА_2 та №
АДРЕСА_3, впливу на проміжку незначного
періоду часу динамічного навантаження
на конструкції будівлі, викликаного
працюючими будівельними засобами
малої механізації при проведенні
окремих демонтажних та підготовчих
робіт в приміщеннях третього поверху, і
відновлення попереднього технічного
стану, згідно результатів проведеного
обстеження, в діючих цінах на момент
дослідження, складає 27702 грн.

Отже, внаслідок проведення
відповідачами будівельних робіт в
належних їм квартирах, не дивлячись на
наявність відповідних дозвільних
документів, майну третьої особи
заподіяна шкода, яка, в силу вимог
закону, підлягає відшкодуванню,
оскільки її заподіяння з вини
відповідачів підтверджується
належними і допустимими доказами.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди суд
першої інстанції правомірно виходив з
висновку судової будівельно-технічної
експертизи.

Що стосується, вимог третьої особи про
відшкодування моральної шкоди, слід
зазначити наступне.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Суд першої інстанції частково
задовольняючи вимоги третьої особи про
відшкодування моральної шкоди
правомірно виходив з того, що ОСОБА_6
внаслідок неправомірних дій
відповідачів зазнала душевних
страждань, а тому, з урахуванням
характеру та тривалості страждань,
істотності вимушених змін у життєвих
стосунках позивача та виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості обґрунтовано визначив
загальний розмір заподіяної ОСОБА_6
моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Належних правових підстав для
стягнення з відповідачів у
відшкодування моральної шкоди суми у
100000 грн. колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, як вже зазначалось вище,
колегія суддів не може погодитись з
рішенням суду в частині покладення на
відповідачів солідарного обов'язку по
відшкодуванню третій особі майнової і
моральної шкоди та судових витрат,
оскільки, по-перше: третьою особою не
було заявлено вимог про солідарне
стягнення з відповідачів майнової і
моральної шкоди; по-друге: з
урахуванням фактичних обставин справи
(відповідачі є одноосібними власниками
квартир АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_3, які
об'єднані в одну) та вимог закону, щодо
порядку та підстав солідарної
відповідальності, в даному випадку
відсутні належні правові підстави для
солідарної відповідальності
відповідачів за заподіяння третій
особі майнової і моральної шкоди, яка
за даних фактичних обставин справи
повинна відшкодовуватись
відповідачами в рівних частках; і
по-третє: цивільним процесуальним
законом не передбачено солідарне
стягнення з відповідачів судових
витрат.

При цьому, слід зазначити, що колегія
суддів також не може погодитись з
розміром визначених судом судових
витрат, які підлягають стягненню з
відповідачів.

Так, у відповідності з вимогами частин 1
та 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати
складаються з судового збору та витрат,
пов'язаних з розглядом справи. До
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать, зокрема, витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що
третьою особою ОСОБА_6 при зверненні до
суду з позовом було сплачено: 51,00 грн. та
8,00 державного мита і 120,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, за ставками, що
існували на момент пред'явлення позову
та з урахуванням чинного на той час
процесуального закону (Т. 1, а.с. 163-165).

Крім цього, ОСОБА_6 було сплачено 5922,00
грн. за проведення судової
будівельно-технічної експертизи (Т. 3,
а.с. 90), а також 10002,00 грн. (плюс 100,02 грн.
послуги банку) за висновок ДП
«Державний науково-дослідний інститут
будівельних конструкцій», який був
наданий на підставі договору з ОСОБА_6,
ухвали Печерського районного суду м.
Києва від 19.07.2012 у даній справі та на
підставі клопотання експерта КНДІСЕ
про забезпечення натурного обстеження
конструктивних елементів (Т. 3, а.с. 141-158).

Таким чином, всього понесено ОСОБА_6 і
документально підтверджено судових
витрат на суму 16203,02 грн. які, у
відповідності з вимогами
процесуального закону, підлягають
стягненню з відповідачів в рівних
частинах, а саме по 8101,51 грн. з кожного
(16203,02 : 2).

Підсумовуючи означене вище, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги КП УЖГ «Хрещатик»
за її безпідставністю і
необґрунтованістю та часткове
задоволення апеляційних скарг ОСОБА_5,
ОСОБА_2 і представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4, а
саме скасування рішення суду лише в
частині солідарного стягнення з
ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6
майнової і моральної шкоди та судових
витрат з ухваленням в цій частині
нового рішення.

Решта доводів апеляційних скарг є
необґрунтованими, оскільки не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи та вимогах закону, а отже не
можуть вплинути на законність,
правильність по суті і справедливість
рішення суду в іншій частині.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307-309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Хрещатик» - відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 23 грудня 2013 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_2
на користь ОСОБА_6 майнової і моральної
шкоди та судових витрат - скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 13851
(тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят
одну) грн. 00 коп. майнової шкоди, 10000
(десять тисяч) грн. 00 коп. моральної
шкоди та 8101 (вісім тисяч сто одну) грн. 51
коп. судових витрат, а всього стягнути
31952 (тридцять одну тисячу дев'ятсот
п'ятдесят дві) грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 13851
(тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят
одну) грн. 00 коп. майнової шкоди, 10000
(десять тисяч) грн. 00 коп. моральної
шкоди та 8101 (вісім тисяч сто одну) грн. 51
коп. судових витрат, а всього стягнути
31952 (тридцять одну тисячу дев'ятсот
п'ятдесят дві) грн. 51 коп.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді