Справа № 161/945/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Кирилюк В.Ф. Провадження №
22-ц/773/743/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Киці С.І.

при секретарі Семенюк О.А.

з участю: представників позивача Голія
О.В., Рущака В.М.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Рокині» Волинського інституту
агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики за апеляційною
скаргою Державного підприємства
дослідного господарства «Рокині»
Волинського інституту
агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 01 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 01 квітня 2014 року
в позові Державного підприємства
«Дослідне господарство «Рокині»
Волинського інституту
агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України (далі - Державне підприємство
дослідного господарства «Рокині»
Волинського інституту АПВ НААУ
України) до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Державне підприємство дослідного
господарства «Рокині» Волинського
інституту АПВ НААУ України подало
апеляційну скаргу, в якій просило його
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити повністю,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

У даному судовому засіданні
представники позивача апеляційну
скаргу підтримали, просили її
задовольнити з викладених у ній
підстав, відповідач апеляційну скаргу
заперечив, просить її відхилити.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволені позову, суд першої
інстанції виходив з того, що надані
позивачем докази в підтвердження
заборгованості ОСОБА_3, який перебував
у трудових відносинах з господарством,
саме за договорами позики не є
належними та допустимими.

Такі висновки суду є правильними і
ґрунтуються на встановлених судом
обставинах справи і нормах
матеріального права.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом встановлено, що в період з
2004 року по 1 жовтня 2009 року відповідач
ОСОБА_3 працював заступником директора
Дослідного господарства «Рокині».

Луцьким міськрайонним судом та
апеляційним судом Волинської області в
2012 році вирішена справа щодо виконання
позикових зобов'язань між ДП «Дослідне
господарство «Рокині» та ОСОБА_3 На час
розгляду зазначеної справи ДП
«Дослідне господарство «Рокині» не
заявляло зустрічного позову та не
надавало суду відповідних доказів про
наявність заборгованості ОСОБА_3 за
іншими договорами позики.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що
належними доказами є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Отже, обґрунтування позову про
стягнення заборгованості лише за актом
звірки розрахунків по позиках
недоцільно, так як він не є первинним
документом, що свідчить про наявність
зобов'язання між сторонами спору.

Цивільні права та обов'язки виникають
при настанні певного юридичного факту.
На перше місце серед підстав цивільних
прав та обов'язків ЦК України (ч. 2 ст. 11)
ставить договори як узгоджене
волевиявлення всіх його учасників
(сторін).

Представники відповідача підтвердили,
що договір позики між сторонами
відсутній, а будь-яких доказів
наявності такого договору позивачем не
надано.

Доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження судом першої
інстанції, є безпідставними та не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Таким чином, виходячи із визначених ст.
303 ЦПК України меж розгляду справи
апеляційним судом, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
зазначені в ньому висновки
відповідають дійсним обставинам
справи і підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Рокині» Волинського інституту
агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 01 квітня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді