АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1113/14
Справа № 2035/8322/2012
інстанції: Блага І.С.
Категорія: договірні
Доповідач:Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Червонозаводського
районного суду міста Харкова від 17
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Харківської
районної споживчої спілки Харківської
облспоживспілки, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору -
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
про визнання осіб наймачами, визнання
права постійного проживання та права
пріоритетної покупки, визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
та дарування квартир, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом,
який неодноразово уточнювали і
остаточно уточнили і доповнили у
листопаді 2013 року.

Просили: визнати їх наймачами
квартир АДРЕСА_1 та визнати за ними
право постійного проживання у
зазначених вкартирах; визнати за ними
право приорітетної покупки цих
квартир. Визнати недійсними: договори
купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1 від 16
липня 2012 року, посвідчені приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу (далі - ХМНО)
ОСОБА_9 за реєстровими №№ 673, 670, 667),
укладені між Харківською
райспоживспілкою Харківської
облспоживспілки і ОСОБА_7 недійсними,
шляхом повернення сторін у попередній
стан; договори дарування квартир
АДРЕСА_1 від 11 серпня 2012 року,
посвідчені приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_9 за реєстровими №№ 759, 763, 761,
укладені між ОСОБА_7 і ОСОБА_8
недійсними, шляхом повернення сторін в
попередній стан.

В обгрунтування позову
посилались на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 постійно проживають і
зареєстровані у квартирах АДРЕСА_1, які
є єдиною секцією, мають спільний вихід,
коридор і допоміжні приміщення -
туалет, кухню та інші.

Сплачують за них комунальні
послуги.

На вказані квартири власником
житла відкриті особові рахунки.

Вселення їх у спільні квартири
здійснювалось на законних підставах, а
саме - розпоряджень правління
Харківської райспоживспілки.

Вони набули право користування
вказаними житловими приміщеннями, як
їх наймачі.

У липні 2012 року вони звернулися до
Харківської райспоживспілки з заявою
про придбання у власність спірних
квартир і дізнались, що квартири
продані громадянці ОСОБА_7

Продаж квартир вчинено
Харківською райспоживспілкою з
порушенням вимог ч.2 ст.777 ЦК України,
якою передбачено переважне право
наймача на придбання житла.

Недійсними є і договори дарування
квартир, укладені наступного дня після
реєстрації права власності на них
ОСОБА_7

Відповідач - Харківська
райспоживспілка, в особі свого
представника, проти позову
заперечувала, посилаючись на те, що
реєстрація місця проживання позивачів
у спірних квартирах не надає їм статусу
наймачів цього житла. Раніше позивачі
зверталися до Харківської
райспоживспілки з заявою про
безоплатну передачу їм у власність
спірних квартир шляхом їх
приватизації. Їм було відмовлено,
оскільки вказане житло не може бути
приватизовано, так як має інший
правовий режим.Харківська
райспоживспілка є власником квартир
АДРЕСА_1. Як власник, має право на
відчуження квартир, які знаходяться у
вказаному будинку. Позивачі не
здійснили жодних дій щоб придбати їх на
підставі договору купівлі-продажу.
Реалізуючи своє право власносника,
Харківська райспоживспілка продала
квартири ОСОБА_7

Відповідачка ОСОБА_7 проти позову
заперечувала, посилаючись на те, що 16
липня 2012 року за договором
купівлі-продажу вона придбала у
Харківської райспоживспілки спірні
квартири з тим, щоб подарувати їх
своєму сину ОСОБА_8 При цьому їй не було
відомо, що позивачі фактично мешкають у
цих квартирах. Їй було відомо лише про
їх реєстрацію за адресами вказаних
квартир.

Відповідач ОСОБА_8 та третя особа -
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_9 до суду
не з'явились. Надали письмові
заперечення проти позову. Просили
розглянути справу за їх відсутності.

Рішенням Червонозаводського
районного суду міста Харкова від 17
грудня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у
позові відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення
позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 25
вересня 2012 року. Скасовано арешт на
квартири №№ 6, 10, 11 по вул.Кузнечній, 23 у
місті Харкові, а також заборону КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» здійснювати
переоформлення права власності на них.
При цьому зазначено, що заходи
забезпечення позову залишаються до
набрання цим рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким її
позов задовольнити. При цьому
посилається на: неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мать
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які брали участь у
справі, рішення суду не оскаржили.

Відповідачі - Харківська
райспоживспілка, ОСОБА_7, третя особа -
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_9 подали
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, вважали її безпідставною, а
рішення суду першої інстанції -
законним і обгрунтованим.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відмовляючи ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у позові, суд першої інстанції
виходив із того, що квартири АДРЕСА_1 є
власністю Харківської
райспоживспілки, а тому за позивачами
не може бути визнано право
користування ними на підставі ст.ст. 64-65
ЖК України і ці квартири не підлягають
приватизації на підставі Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду". Правовідносини, що
виникли, не регулюються ч.2 ст.777 ЦК
України, щодо переважного права
наймача перед іншими особами на їх
придбання. Договору найму (оренди)
житла з його власником - Харківською
райспоживспілкою позивачі не уклали. А
тому власник міг розпорядитися своєю
власністю шляхом укладення договору
купівлі-продажу спірних квартир з
іншою особою - ОСОБА_7, яка вподальшому
подарувала ці квартири своєму сину
ОСОБА_8 Підстав для визнання договорів
купівлі-продажу і дарування недійсними
не має.

Судова колегія з таким висновком
суду погоджується, оскільки він
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
межі позовних вимог визначає позивач.

Позивачі звернулися до суду із
позовом і просили визнати за ними право
користування квартирами АДРЕСА_1 та на
підставі ст.ст. 64,65 ЖК України. Вважають,
що вони, як наймачі спірних квартир, на
підставі ч.2 ст.777 ЦК України, мають
переважне право перед іншими особами
на їх придбання. З цих підстав просили
визнати недійсними договори
купівлі-продажу і дарування квартир.

Ці вимоги не грунтуються на
обставинах справи і вимогах закону.

На підставі ст.ст. 63, 64, 65 ЖК
України право користування житловим
приміщенням за особами може бути
визнано тільки у разі, коли житлове
приміщення відноситься до державного
або громадського житлового фонду.

Спірні квартири не відносяться до
державного або громадського житлового
фонду і мають інший правовий статус,
користування якими регулюється іншими
правовими нормами.

Судом встановлено, що спірними є
квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що Харківська
райспоживспілка є власником будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
угоди від 31 липня 1949 року, постановою
№824 Правління Харківської
облспоживспілки від 4 серпня 1949 року,
архівним витягом із рішення №446
виконавчого комітету Харківської
міської ради депутатів трудящих від 16
квітня 1952 року (а.с. 113-119 т.2).

Власником зазначених квартир була
Харківська райспоживспілка:

квартири №6 - на підставі договору
міни квартир, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_11 7 травня 2002 року
за реєстровим №1306 та зареєстрованого
комунальним підприємством "Харківське
міське бюро технічної інвентаризації"
(далі - КП "ХМБТІ");

квартир №№10, 11 - на підставі
дублікату реєстраційного посвідчення
на будинок, який належить державним,
кооперативним і громадським установам,
підприємствам і організаціям, виданого
на підставі довідки №ст-405
Райспоживспілки від 19 жовтня 1993 року та
записаного у реєстрову книгу за
реєстровим №431 від 11 лютого 1994 року.
Дублікат видано КП "ХМБТІ" 22 липня 2004
року.

Встановлено також, що Харківська
райспоживспілка продала квартири
АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_7 за
договорами купівлі-продажу,
посвідченими 16 липня 2012 року приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 і
зареєстрованих у реєстрі за №№ 673, 670, 667
- відповідно.

ОСОБА_7 здійснила державну
реєстрацію квартир АДРЕСА_1 за
договорами дарування 11 серпня 2012 року,
посвідченими приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_9 і зареєстрованими у
реєстрі за №№ 759, 763, 761 відповідно -
подарувала їх своєму сину ОСОБА_8

23 серпня 2012 року ОСОБА_8 здійснив
державну реєстрацію вказаних квартир.

Зазначене підтверджується
копіями інвентаризаційних справ на
вказані квартири.

З огляду на те, що квартири
АДРЕСА_1 не відносяться до державного
або громадського житлового фонду, а є
власністю Харківської
райспоживспілки, норми ст.ст. 63,64, 65 ЖК
України на них не поширюються.

А тому суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про те,
що позовні вимоги позивачів про
визнання за ними права користування
житловими приміщеннями у вказаних
квартирах на підставі ст.ст. 63, 64, 65 ЖК
України задоволенню не підлягають.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі
посилається на те, що її свекруха
ОСОБА_12 проживала у квартирі АДРЕСА_1 з
1960-х років і була в ній зареєстрована
разом з своїм сином ОСОБА_13 У 1980 році
вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_6,
поселилась і зареєструвалась у вказану
квартиру. ОСОБА_6 і ОСОБА_5 проживали і
були зареєстровані спочатку у квартирі
№11, а потім і в квартирах №№ 6, 10.

Вказані доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Із розпоряджень Харківської
райспоживспілки, які є у матеріалах
справи, вбачається, що позивачі
поселились у спірні квартири з дозволу
Харківської райспоживспілки. Проте,
доказів того, на яких правових
підставах позивачі поселились і були
зареєстровані у квартирах АДРЕСА_1,
власником яких є Харківська
райспоживспілка, матеріали справи не
містять.

Не надали таких доказів і
позивачі.

Безпідставними є і посилання в
апеляційній скарзі на те, що позивачі
зареєстровані у спірних квартирах,
оскільки сам факт реєстрації не
свідчить про те, що позивачі набули
право користування квартирами на
підставі ст..ст. 63, 64, 65 ЖК України.

Відповідно до ст.810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій

стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату. Підстави, умови, порядок
укладення та припинення договору найму
житла, що є об'єктом права державної
або комунальної власності,
встановлюються законом. До договору
найму житла, крім найму житла, що є
об'єктом права державної або
комунальної власності,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом.

Судом встановлено, що договір
найму (оренди) квартир АДРЕСА_1, на
підставі ст.810 ЦК України, між сторонами
не укладався.

Пропозицію Харківської
райспоживспілки придбати спірні
квартири на підставі договору
купівлі-продажу позивачі не прийняли.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать право володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Харківська райспоживспілка
скористалась своїм правом власника і
за нотаріально посвідченими
договорами купівлі-продажу продала
зазначені вище квартири ОСОБА_7, яка
подарувала їх своєму сину ОСОБА_8

Оскільки позивачі на підставі ч.2
ст.777 і ч.2 ст.822 ЦК України, як такі, що не
уклали договору найму житла з його
власником, не мають переважного права
на придбання спірних квартир, підстав
для визнання договорів їх
купівлі-продажу і дарування недійсними
не має.

З інших підстав позивачі позову
не заявили.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1
ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційн у скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Червонозаводського
районного суду міста Харкова від 17
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: