Єдиний унікальний номер: 378/313/14-ц
Провадження № 2/378/106/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 р. Ставищенський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді:
Скороход Т. Н. ,

за участю секретаря:
Соколової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ставище
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ставищенської
районної державної адміністрації
Київської області та відділу
Держземагенства в Ставищенському
районі Київської області про визнання
права на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася
ОСОБА_1, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ставище Київської
області помер її батько ОСОБА_3,
спадщину після смерті якого прийняла
вона спадкоємиця за заповітом, подавши
до приватного нотаріуса
Ставищенського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 заяву про
прийняття спадщини. Спадкоємців першої
черги, які б у відповідності до статті
1241 ЦК мали б право на обов'язкову частку
у спадщині немає. До спадкового майна
померлого належить земельна ділянка
площею 3,8413 га, розташована на території
Ставищенської селищної ради Київської
області, цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, кадастровий номер
:03:002:0107, яка належала померлому
згідно державного акта на право
приватної власності на землю на бланку
серія Р2 №418191, виданого на підставі
розпорядження Ставищенської РДА № 131
від 20 лютого 2004 року та зареєстрованого
у Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю 17
березня 2004 року за № 889. Проте, отримати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на вказану земельну ділянку
вона позбавлена можливості через
втрату правовстановлюючого документа
та відсутність законодавчо
встановленої процедури отримання його
дубліката на ім'я померлого. Приватний
нотаріус Ставищенського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 27 лютого
2014 року листом №53/02-14 відмовила їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину
через відсутність державного акта на
право приватної власності на землю.
Ставищенська РДА відмовила їй у видачі
дубліката державного акта на земельну
ділянку. Слід зазначити, що вказана
земельна ділянка зареєстрована в
Державному земельному кадастрі.
Оскільки державний акт на право
власності на землю виданий на підставі
розпорядження Ставищенської РДА, яке є
дійсним, межі земельної ділянки
встановлені в натурі, їй присвоєно
кадастровий номер, відомості про
земельну ділянку внесені до
Державного реєстру земель, земельна
ділянка згідно статті 79 -1 ЗК України є
сформованою і може бути об'єктом
цивільних прав. Відмова відповідача у
видачі документа створює перешкоди в
реалізації її суб'єктивного права,
тобто в реалізації повноважень
спадкоємця щодо володіння,
користування, розпорядження земельною
ділянкою.

Позивач просить суд визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
батька ОСОБА_3 на земельну ділянку
кадастровий номер :03:002:0107 площею
3,8413 га розташовану на території
Ставищенської селищної ради
Ставищенського району Київської
області цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка належала ОСОБА_3
згідно державного акта на право
приватної власності на землю на бланку
серія Р2 №418191, виданого на підставі
розпорядження Ставищенської РДА №131
від 20 лютого 2004 року та зареєстрованого
у Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю
17.03.2004 року за № 889.

В судове засідання позивач та її
представник не прибули, направили до
суду заяву в якій позовні вимоги
підтримали, просять справу розглядати
без їх участі.

Представники відповідачів
Ставищенської районної державної
адміністрації та відділу
Держземагенства в Ставищенському
районі в судове засідання не прибули.
Відповідачі - Ставищенська районна
державна адміністрація та відділ
Держземагенства в Ставищенському
районі направили до суду листи, в яких
позовні вимоги визнали, просять справу
розглядати без участі їх
представників.

Суд, розглянувши письмові заяви
відповідачів Ставищенської районної
державної адміністрації та відділу
Держземагенства в Ставищенському
районі про визнання позову та
перевіривши матеріали справи, вважає,
що визнання відповідачами позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_3 належала земельна ділянка
площею 3,8413 га, розташована на території
Ставищенської селищної ради Київської
області, цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, кадастровий номер
:03:002:0107, яка належала померлому
згідно державного акта на право
приватної власності на землю на бланку
серія Р2 №418191, виданого на підставі
розпорядження Ставищенської РДА № 131
від 20 лютого 2004 року та зареєстрованого
у Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю 17
березня 2004 року за № 889.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, спадщину
після смерті якого прийняла позивач,
спадкоємець за заповітом, посвідченим
19 липня 2013 року приватним нотаріусом
Ставищенського районного
нотаріального округу ОСОБА_4, за
реєстром № 1781, подавши до приватного
нотаріуса Ставищенського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 заяву про
прийняття спадщини.

Спадкоємців, які б мали право на
обов'язкову частку у спадщині, після
смерті спадкодавця не встановлено.

Приватний нотаріус Ставищенського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
27 лютого 2014 року відмовила позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
через відсутність правовстановлюючого
документа - державного акта на право
приватної власності на землю.
Ставищенська РДА відмовила їй у видачі
дубліката державного акта на земельну
ділянку.

Вказана земельна ділянка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі. Оскільки державний акт на
право власності на землю виданий на
підставі розпорядження Ставищенської
районної державної адміністрації, яке
є дійсним, межі земельної ділянки
встановлені в натурі, їй присвоєно
кадастровий номер, відомості про
земельну ділянку внесені до Державного
реєстру земель, земельна ділянка є
сформованою і може бути об'єктом
цивільних прав.

Згідно ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Як вбачається із п. "г" ч.1 статті 81
Земельного Кодексу України ( від 25
жовтня 2001 року) громадяни набувають
права власності на земельну ділянку на
підставі прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право
власності на землю (земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

Згідно частини 1 статті 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної
реєстрації.

Частиною другою статті 158 Земельного
кодексу України встановлено, що
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб.

Статтями 181, 182 ЦК України визначено, що
до нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення. Право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

У відповідності до ст. 3, 4 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права на
нерухоме майно. Державна реєстрація
прав базується на кадастровому номері,
присвоєному у встановленому законом
порядку.

Згідно статті 79 ЗК України земельна
ділянка - це частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами. Законодавством також
встановлено, що межі земельних ділянок
визначаються в технічній документації
із землеустрою та в натурі (на
місцевості),

У відповідності до вимог статті 79-1 ЗК
України формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Земельна ділянка
вважається сформованою з моменту
присвоєння їй кадастрового номера.
Земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування (крім випадків суборенди,
сервітуту щодо частин земельних
ділянок) та державної реєстрації права
власності на неї.

У відповідності до підпункту "є" пункту
18 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" не може
здійснюватися перехід права власності
за судовими рішеннями (через визнання
права власності на відчужену земельну
ділянку або визнання дійсним договору
щодо її відчуження, звернення
стягнення на земельну ділянку в
рахунок зобов'язань власника земельної
ділянки або передачу її у власність
кредитору з цих підстав, видачу
виконавчого документа за аналогічним
рішенням третейського суду тощо) на
земельні ділянки щодо яких встановлена
заборона на продаж або іншим способом
відчуження, а саме:
сільськогосподарського призначення
державної та комунальної власності,
крім вилучення (викупу) їх для
суспільних потреб, відчуження та зміни
цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян та юридичних осіб для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, земельних ділянок,
виділених у натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв) для
ведення особистого селянського
господарства, а також земельних часток
(паїв), крім передачі їх у спадщину,
обміну земельної ділянки на іншу
земельну ділянку відповідно до закону
(без доплат) і вилучення (викуп) для
суспільних потреб (пункт 15 розділу X
"Перехідні положення" ЗК).

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що позивач
набула право на спадщину за заповітом
на вищевказану земельну ділянку після
смерті батька ОСОБА_3, і оскільки
відповідачами позов визнається, то він
підлягає задоволенню.

Оскільки відповідачі до пред'явлення
позову про визнання права на спадщину
на земельну ділянку і в судовому
засіданні не оспорювали цього права,
відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України
на них не може бути покладений
обов'язок по відшкодуванню судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 79-1, 81, 125, 158 ЗК України
(2001 року) ст. ст. 182, 373, 1223, 1225, 1262, 1268 ч. 1, 1270
ЦК, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
батька ОСОБА_3 на земельну ділянку
кадастровий номер :03:002:0107, площею
3,8413 га, яка розташована на території
Ставищенської селищної ради Київської
області, цільове призначення - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належала померлому згідно
державного акта на право власності на
земельну ділянку на бланку серія Р2 №
418191, виданого на підставі
розпорядження Ставищенської РДА № 131
від 20 лютого 2004 року та зареєстрованого
у Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю 17
березня 2004 року за № 889.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Т. Н. Скороход