Справа № 369/5782/13-ц
Провадження № 2/369/1/14
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2014 року
Києво-Святошинський районний суд
Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.,

при секретарі
Шевчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року позивач звернулася з
цим позовом до суду, посилаючись на те,
що 01 червня 2008 року між
сторонами було укладено договір
строкової позики, згідно якого позивач
надав відповідачу кошти у розмірі 82000
доларів США строком до 19 червня 2010 року.

При зверненні щодо повернення боргу
відповідач не відмовляється, але на
теперішній час кошти не повернуто.

Сума позики еквівалентно до гривні
становить 655426 грн.; сума боргу з
урахуванням індексу інфляції
становить 720968,60 грн.; сума процентів за
період користування відповідачем
коштами позивача складає 662608 грн.; сума
трьох процентів річних за період
прострочення сплати боргу складає 60065
грн.

Загальна сума заборгованості складає
1443641 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь
борг за договором позики з урахуванням
індексу інфляції, процентів та трьох
процентів річних на загальну суму 1443641
грн.

У судовому засідання позивач зменшила
розмір позовних вимог, просила
стягнути з відповідача на її користь
суму основного боргу за договором
позики від 01.06.2008 року у розмірі - 451000
грн.

Відповідач проти позову не
заперечував.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
приймали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та наявні
в ній докази, знаходить, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

З огляду на ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи 01
червня 2008 року між сторонами був
укладений договір позики, відповідно
до якого відповідач отримав в борг у
позивача 451000 грн., які зобов'язався
повернути в строк до 19 червня 2010 року.

Проте борг у визначений договором
строк відповідач не повернув.

У судовому засіданні відповідач
позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 525, 526, 1046, 1049 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики у розмірі - 451000
грн., та витрати по сплаті судового
збору у сумі - 655.45 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів, починаючи з дня
наступного після його проголошення.

Суддя
А.Я.
Волчко