АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/1891/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 640/9795/13-ц
Категорія: - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 21 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_5 про розірвання договору
довічного утримання та повернення
майна, переданого у власність , -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 і просив
розірвати договір довічного утримання
та зобов'язати відповідача повернути
майно передане у власність. Позивач
посилався на те, що йому на праві
приватної власності належить будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

В серпні 2009 року відповідач у справі -
його рідна племінниця ОСОБА_5
запропонувала йому укласти угоду про
укладення договору довічного
утримання. Вона пообіцяла допомагати
йому по господарству, забезпечувати
харчуванням, одягом, взуттям
необхідною меддопомогою, та грошима.

17 серпня 2009 року між сторонами було
укладено договір довічного утримання.
Згідно договору позивач передав
відповідачці житловий будинок у
власність, але отриманої допомоги не
отримав. Відповідачка залишилася
проживати зі своїми батьками, а потім
одружилася і виїхала до м. Тирасполь. На
підставі зазначеного позивач просив
розірвати договір довічного утримання.

Відповідач та її представник проти
позову заперечували. Відповідач
підтвердила, що уклала шлюб та виїхала
за межі України, але замість неї
допомогу позивачу надавала її мати.

Відповідачка зверталася до суду з
зустрічним позовом про визнання за нею
права власності на частину спірного
будинку, але потім звернулася із заявою
про залишення позову без розгляду.
Ухвалою суду від 11 листопада 2013 року
позов залишено без розгляду.

Рішенням суду позовні вимоги
задоволено. Судом розірвано договір
довічного утримання укладений 17 серпня
2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 реєстраційний №1214.
Повернуто у власність ОСОБА_7 житловий
будинок АДРЕСА_1.

В апеляційний скарзі поставлено
питання про скасування рішення і
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
не дав належної оцінки наданим
доказам. Не враховано, що, на думку
апелянта, відповідачем доведено
виконання зобов'язань за оспорюваним
договором довічного утримання.
Медичної допомоги та додаткового
харчування позивач не потребував. Усі
умови договору вона виконувала. У
договорі не зазначено, що відповідачка
особисто зобов'язана виконувати умови
договору.

В судове засідання відповідач та йог
представник черговий раз не з'явилися.
Представник апелянта, автор
апеляційної скарги, ОСОБА_6 подала до
апеляційного суду заяву про розгляд
справи у її відсутність.

Заслухавши доповідача, представника
позивача, перевіривши обставини справи
колегія вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 серпня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5
було укладено договір довічного
утримання, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8

Відповідно до зазначеного договору
ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_5
належний йому житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно п.4 зазначеного договору ОСОБА_5
зобов'язалася довічно утримувати
ОСОБА_7, забезпечувати його доглядом,
необхідною допомогою, забезпечувати
його харчуванням, придатним для
носіння одягом і взуттям, доглядом,
необхідною допомогою та необхідною
медичною допомогою (лікувальними
засобами, виклик лікаря, при
необхідності відвідування в лікарнях),
надання побутових послуг (прання,
прибирання квартири один раз на
тиждень, якщо в цьому буде потреба,
проводити косметичний ремонт дома, у
разі смерті поховати ОСОБА_7 з
ритуальними послугами).

Відповідно до п.5 договору вартість
матеріального забезпечення визначена
сторонами в розмірі 250 грн. щомісячно.

У відповідності до ч.1 ст.744 ЦК України,
за договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або)доглядом довічно.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.755 ЦК
України, договір довічного утримання
(догляду) може бути зірваний за
рішенням суду на вимогу відчужувача
або третьої особи, на користь якої він
був укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачка не виконувала договір
довічного утримання, оскільки у
листопаді 2009 року зареєструвала шлюб
та виїхала з м. Харкова до м. Тираспіль
Придністровської Молдовської
Республіки, де проживає до
теперішнього часу. Проти цього факту е
заперечував і представник відповідача
у судовому засіданні в суді першої
інстанції. Посилання відповідача та її
представника на те, що її зобов'язання
за договором довічного утримання
виконували інші особи суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв до
уваги. Статтею 752 ЦК України
передбачена заміна набувача за
договором довічного утримання, яка
передбачає передання обов'язків
набувача іншій особі при умові згоди
відчужувача. Такої згоди позивач
ОСОБА_7 не давав і належним чином заміна
набувача не здійснилася.

У відповідності до вимог ч.3 ст.10, ч.4 ст.60
ЦК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивач довів обґрунтованість своїх
вимог. Суд першої інстанції дав наданим
доказам правильну оцінку і
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.
Колегія погоджується з рішенням суду і
відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Харкова від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -