АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1327/2014
Головуючий в І інстанції Скригун В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

2014 року квітня місяця 16 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Базіль Л.В., Лісової Г.Є.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсон цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Каланчацького районного суду
від 17 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з надалі уточненим позовом про
стягнення з відповідача 22594,25 грн. боргу
та трьох процентів річних з
простроченої суми у розмірі 1515,9 грн.

В обґрунтування посилався на те, що
ОСОБА_5 3 квітня 2006 року позичив у нього
2500 доларів США, про що власноручно
написав розписку.

Грошові кошти відповідач мав повернути
йому на вимогу, з якою позивач
звернувся до ОСОБА_5 25 листопада 2011
року.

Після отримання 26 листопада 2011 року
вимоги відповідач свої боргові
зобов'язання не виконав.

Посилаючись на вимоги ст.ст.530,625, 1049 ЦК
України, позивач проси в стягнути з
ОСОБА_5 на його користь всю витребувану
ним суму боргу.

Рішенням Каланчацького районного суду
від 17 березня 2014 року позов ОСОБА_6
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
боргу у сумі 22594,25 грн., три відсотки
річних з простроченої суми борг в сумі
1515,9 грн., всього 24110,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 229,40 грн.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_5
подав апеляційну скаргу, в якій,
поставив питання про скасування
судового рішення з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_5 та його представник,
апеляційну скаргу підтримали з
підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і
обґрунтованим, ОСОБА_6 просив залишити
його без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов згідно з вимогами
ч.2 ст.1047 ЦК може бути представлена
розписка позичальника бо інший
документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми або визначеної кількості речей.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що між сторонами був укладений
договір позики, що підтверджується
розпискою позичальника, який не
виконаний боржником відповідно до його
умов.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду оскільки правильно
визначившись з характером спірних
правовідносин, суд вірно застосував до
них норми матеріального права і дав
належну оцінку зібраним у справі
доказам.

Що стосується доводів апеляційної
скарги, то вони є такими, що висновків
суду не спростовують, виходячи з
наступного.

Із матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 03 квітня 2006 року
ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_6 суму,
еквівалентну 2500 доларів США, яка на
день укладення договору відповідала
12850 грн.

Вказана обставина підтверджена
розпискою власноручно написаною
відповідачем в присутності двох
свідків, один з яких підтвердив про
передачу ОСОБА_5 грошових коштів у
доларах США.

Тому доводи апеляційної скарги про те,
що кошти були отримані ним в гривні
спростовуються як змістом самої
розписки, так і допитаним в судовому
засіданні суду першої інстанції
свідком ОСОБА_8

Крім того, відповідно до приписів ч.2
ст.533 ЦК України якщо у зобов'язані
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Отже, стягуючи з відповідача суму боргу
суд першої інстанції вірно виходив з
офіційного курсу долара США на день
постановлення рішення судом.

Не надано відповідачем і допустимих
доказів повернення боргу, яке має бути
підтверджено відповідно до вимог ч.2
ст.545 ЦК України.

Наявність боргового документа у
позивача підтверджує наявність
невиконання ОСОБА_5 боргових
зобов'язань перед ОСОБА_6

Такими, що не обґрунтовані законом і
доказами є і доводи апеляційної скарги
про сплив строку позовної давності для
звернення позивача до суду з позовом
для захисту своїх прав.

Згідно з розпискою від 03 квітня 2006 року
відповідач зобов'язувався повернути
борг за першою вимогою позикодавця.

Матеріалами справи підтверджено, що з
такою вимогою ОСОБА_6 звернувся до
відповідача 21 листопада 2011 року і цю
вимогу останній отримав 26 листопада 2011
року (а.с.6-7).

Доводи апелянта про те, що така вимога
позивачем вперше була заявлена в 2009
році ним не доведена і тому колегією
суддів до уваги не приймається.

З урахуванням того, що доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, то підстав для її
задоволення і скасування рішення суду
не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду
від 17 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук