АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4157/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновськой Г. В. Доповідач - Козлов
С.П. Категорія 30
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовною заявою
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
міської ради до ОСОБА_2, третя особа -
Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області, про
відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської міської ради
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
останній був призначений на посаду
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської міської ради, де
працював до 16 серпня 2013 року. Актом №
850-21/26 від 22 березня 2013 року, складеного
Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області за
наслідками ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
міської ради за період 2010-2012 року, було
зафіксовано зайве витрачання
бюджетних коштів на виплату
матеріальної допомоги керівнику та
заступникам без рішення органу вищого
рівня на загальну суму 18737,11 грн. та
нарахувань на заробітну плату на суму
6782,83 грн., що призвело до матеріальної
шкоди (збитків), спричинених міському
бюджету, які в ході ревізії не
відшкодовані. З таких підстав та згідно
ст. 1166 ЦК України позивач просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 повернути зайво
сплачені кошти у сумі 18737,11 грн. на
розрахунковий рахунок позивача.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 10 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

З підстав порушення судом норм
матеріального права Державна
фінансова інспекція в
Дніпропетровській області в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду та ухвалити рішення по
суті позовних вимог.

Розглянувши справу та в межах
доводів скарги колегія суддів вважає,
що вона підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд виходив з того, що посилання
позивача на неузгодженість
нарахування та виплату матеріальної
допомоги ОСОБА_2 та його заступникам за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012
року з органом вищого рівня були
спростовані кошторисом управління,
затвердженим заступником голови
Дніпропетровської міської ради.

З таким висновком суду повністю
погодитися не можна.

Згідно з постановою Кабінету
міністрів України № 268 від 09 березня 2006
року «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
(зі змінами) преміювання керівників
органів виконавчої влади та інших
органів, їх заступників, встановлення
їм надбавок, передбачених цією
постановою, надання матеріальної
допомоги здійснюється у порядку та
розмірі, установлених цією постановою,
у межах затверджених видатків на
оплату праці. Рішення про зазначені
виплати приймається органом вищого
рівня.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 до 16 серпня 2013 року працював
начальником Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської міської ради, в тому
числі у період з 2010 по 2012 роки.

Актом № 850-21/26 від 22 березня 2013 року,
складеним Державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області за наслідками ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
міської ради за період 2010-2012 року, було
встановлено, що за період з 01 січня 2012
року по 31 грудня 2012 року за наказами
відповідача відбулось зайве
витрачання бюджетних коштів на виплату
матеріальної допомоги керівнику та
заступникам Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської міської ради без
рішення органу вищого рівня на
загальну суму 18737,11 грн. та нарахувань
на заробітну плату на суму 6782,83 грн., що
призвело до матеріальної шкоди
(збитків), спричинених міському
бюджету, які в ході ревізії не
відшкодовані.

Між тим, заявляючи позов на
підставі ст. 1166 ЦК України про
зобов'язання ОСОБА_2 повернути 18737,11 грн.
в рахунок спричиненої міському бюджету
матеріальної шкоди Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської міської ради не
врахувало положень Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування».

Так, відповідно до ст. 74 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи та посадові особи
місцевого самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами. Підстави, види і порядок
відповідальності органів та посадових
осіб місцевого самоврядування
визначаються Конституцією України, цим
та іншими законами.

Згідно ст. 77 цього Закону шкода,
заподіяна юридичним і фізичним особам
в результаті неправомірних рішень, дій
або бездіяльності органів місцевого
самоврядування, відшкодовується за
рахунок коштів місцевого бюджету, а в
результаті неправомірних рішень, дій
або бездіяльності посадових осіб
місцевого самоврядування - за рахунок
їх власних коштів у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» на посадових осіб
місцевого самоврядування поширюється
дія законодавства України про працю з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом.

За ст. 24 Закону України «Про службу
в органах місцевого самоврядування»
матеріальна шкода, завдана
територіальній громаді незаконними
рішеннями сільських, селищних, міських
голів, голів районних у місті, районних
та обласних рад, їх заступників,
керівників управлінь, відділів, інших
структурних підрозділів виконавчих
органів місцевого самоврядування,
діями чи бездіяльністю посадових осіб
місцевого самоврядування при
здійсненні ними своїх повноважень,
відшкодовується за рахунок місцевого
бюджету в порядку, встановленому
законом. Сільські, селищні, міські,
районні у місті, районні та обласні
ради, сільський, селищний, міський
голова, голова районної у місті,
районної та обласної ради мають право
зворотної вимоги (регресу) до посадової
особи місцевого самоврядування, яка
заподіяла шкоду територіальній
громаді, у розмірах і порядку,
визначених законами України та
статутами територіальних громад,
прийнятими відповідно до законів
України.

Таким чином, право на пред'явлення
вимог до посадової особи місцевого
самоврядування, яка заподіяла шкоду
територіальній громаді, надано
сільським, селищним, міським, районним
у місті, районним та обласним радам,
сільським, селищним, міським головам,
головам районної у місті, районної та
обласної ради, до яких позивач не
відноситься, а доказів спричинення
такої шкоди з вини відповідача самому
управлінню позивачем не надано, що є
підставою для відмови в задоволенні
заявленого ним позову.

Крім того, сторони під час
заподіяння зазначеної в позові шкоди в
результаті вказаних дій відповідача
перебували в трудових правовідносинах,
а порядок матеріальної
відповідальності працівників за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків,
визначений ст. ст. 130 - 138 КЗпП України, в
той час коли позов був пред'явлений
згідно ст. 1166 ЦК України, яка встановлює
загальні правила відшкодування
завданої особі недоговірної шкоди і
підставою застосування цієї статті до
правовідносин із завдання шкоди є
відсутність договірних відносин між
боржником (завдавачем шкоди) та
кредитором (потерпілим).

Проте відмовляючи в задоволенні
позову з посиланням на затвердження
заступником голови Дніпропетровської
міської ради кошторису управління на
2012 рік щодо розміру оплати праці
працівників бюджетних установ суд
першої інстанції зазначені обставини
залишив поза увагою, в порушення вимог
ст. ст. 214, 215 ЦПК України у своєму
рішенні їх не встановив, не визначився
із характером спірних правовідносин та
нормою, яка підлягала застосуванню, при
цьому не врахував, що вказаний кошторис
підтверджує лише наявність грошових
коштів, а орган вищого рівня, преміюючи
працівників управління, оцінює
ефективність їх роботи, у зв'язку з чим
преміювання без його рішення
керівників органів виконавчої влади,
урядових органів державного
управління та їх заступників,
встановлення їм надбавок і надання
матеріальної допомоги є порушенням
вимог постанови Кабінету Міністрів
України від 09 березня 2006 року № 268.

Виходячи з викладеного рішення
суду в частині мотивів відмови в
задоволенні позову згідно ст. 309 ЦПК
України слід змінити, відмовивши в
задоволенні позову з вищенаведених
підстав.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року
в частині обґрунтування і мотивів
відмови в задоволенні позову
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпропетровської
міської ради до ОСОБА_2, третя особа -
Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області, про
відшкодування матеріальної шкоди
змінити відповідно до цього рішення.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: