Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1613/14
Головуючий у 1 інстанції Крамаренко
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.,

Суддів Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Камінській О.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу з апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 грудня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Бердянської міської ради, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Бердянське
комунальне підприємство з технічної
інвентаризації, про стягнення
матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до виконавчого комітету
Бердянської міської ради, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Бердянське
комунальне підприємство з технічної
інвентаризації, про стягнення
матеріальної шкоди про стягнення
матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що на підставі договору
купівлі-продажу від 25.01.2006 року йому
належить комплекс будівель та споруд,
розташований по АДРЕСА_1. Земельна
ділянка за цією адресою площею 0,1403 га
належить йому на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку від 20.04.2006 року серії ЯН № 085063.
Для більш ефективного використання
свого майна, від його імені були
укладені договори оренди приміщень
цього комплексу, а саме 28.06.2008 року з
приватним підприємцем ОСОБА_5, 10.07.2008
року з приватним підприємцем ОСОБА_6 Ці
підприємці отримали на умовах оренди
приміщення комплексу та почали
використовувати її за цільовим
призначенням у своїй підприємницькій
діяльності, а він отримував орендні
платежі. Незважаючи на законність
придбання ним нерухомого майна,
виконком Бердянської міської ради
прийняв безпідставне та незаконне
рішення № 346 від 21.07.2008 року про
оформлення за ОСОБА_7 права власності
на 22/25 частки комплексу будівель та
споруд, що складається з основної
будівлі „А" , двох ганків до „А",
балкону до „А", ресторану „ІНФОРМАЦІЯ_1
та на підставі цього рішення
Бердянське КПТІ провело за ОСОБА_7
відповідну правову реєстрацію і він
отримав свідоцтво про право власності.
Згодом, він звернувся з позовом та
відповідно до рішення суду першої
інстанції та суду вищих інстанцій його
право власності було поновлено. Вважає,
що, відповідач позбавивши його права
власності на 22/25 частки комплексу
будівель та споруд, зробив неможливим
виконання ним та орендарями договорів
оренди, чим завдав йому матеріальну
шкоду яка складає 620832 грн. 60 коп., яку
він просив стягнути з відповідача на
його користь.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 грудня 2011 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з виконкому Бердянської
міської ради на користь ОСОБА_4 у
відшкодування матеріальної шкоди 559999
грн. 99 коп. та судові витрати в сумі 1820
грн., а всього 561819 грн. 99 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 05 листопада 2012 року рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 05 грудня 2011
року у цій справі залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на те, що рішення є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції правильно застосував до
даних правовідносин положення статей
317, 319, 312, 1173 ЦК України та вважав, що
власник має право звернутися до суду з
вимогою до органу місцевого
самоврядування про відшкодування
майнової шкоди (упущеної вигоди),
завданої останнім внаслідок порушення
прав власника, що є адекватним способом
захисту порушеного права, який
ураховує характер порушення та дає
можливість захистити порушене право.

При цьому суд першої інстанції
виходив з того, що діями відповідача -
виконкомом Бердянської міської ради, а
саме, його незаконним рішенням № 346 від
21.07.2008 року щодо оформлення за ОСОБА_7
права власності на нерухоме майно, яке
вже належало іншому власнику (позивачу
ОСОБА_4), чим позивачу спричинено
матеріальну шкоду в зв'язку з
позбавленням його права власності та
можливості отримувати доходи від
оренди нерухомого майна.

Такі висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи, належним чином оціненим
доказам, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Незаконність дій виконавчого
комітету Бердянської міської ради
підтверджено відповідними судовими
рішеннями всіх судових інстанцій (аж до
постановлення ухвали Верховним Судом
України від 25.03.2010 року) - в справі за
позовом ОСОБА_4, до виконавчого
комітету Бердянської міської ради,
Комунального підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради, - про визнання незаконними актів
суб'єкта владних повноважень, визнання
протиправними дій, спонукання до
вчинення дій, захист права власності (
т. 1, а. с. 21, 26-31).

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції правильно вважав доведеним,
що в результаті незаконних дій
виконавчого комітету Бердянської
міської ради позивачеві спричинено
матеріальну шкоду - збитки у вигляді
упущеної вигоди, що підтверджується
належними, допустимими та достовірними
доказами, які суд першої інстанції
оцінив за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні цих
доказів, як-то передбачено статтею 212
ЦПК України.

Також судова колегія вважає за
необхідне зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції, виходячи
з того, що згідно частини 1 статті 292 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, також особи, які
не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково, а вирішення питання, чи
дійсно порушені права та обов'язки
апелянта - ОСОБА_3 - можливо лише при
апеляційному перегляді справи, поновив
апелянту строк оскарження судового
рішення.

При вирішенні спору суд першої
інстанції вірно посилався на приписи
статті 1173 ЦК України, якою передбачена
відповідальність органу місцевого
самоврядування за шкоду, завдану його
незаконними рішеннями, дією або
бездіяльністю при здійсненні ним своїх
повноважень незалежно від його вини.

Згідно частини 1 статті 74 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи та посадові особи
місцевого самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами, а частиною 1 статті 77 цього
Закону передбачено, що шкода, заподіяна
юридичним і фізичним особам в
результаті неправомірних рішень, дій
або бездіяльності органів місцевого
самоврядування, відшкодовується за
рахунок коштів місцевого бюджету, а в
результаті неправомірних рішень, дій
або бездіяльності посадових осіб
місцевого самоврядування - за рахунок
їх власних коштів у порядку,
встановленому законом.

Юридичною підставою такої
відповідальності органів місцевого
самоврядування є заподіяння шкоди
юридичним чи фізичним особам у
результаті прийняття незаконних
рішень, вчинення неправомірних дій або
бездіяльності при здійсненні ними
виконавчих функцій і повноважень
місцевого самоврядування,
передбачених Законом та іншими
законами.

В редакції Закону України «Про
місцеве самоврядування», яка була
чинна на момент ухвалення виконкомом
Бердянської міської ради рішення № 346
від 21.07.2008 року щодо про оформлення за
ОСОБА_7, права власності на нерухоме
майно (яке згодо було скасоване в
судовому порядку), підпункт 10 пункту
«б»статті 30 цього Закону був
викладений наступним чином: виконавчий
комітет міської ради здійснює свої
повноваження, зокрема, в частині
реєстрації об'єктів нерухомого майна
шляхом прийняття відповідного рішення
про оформлення права власності на
об'єкт нерухомого майна та на його
підставі провадить видачу свідоцтва
про право власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
незаконність дій виконкому
Бердянської міської ради при прийнятті
рішення № 346 від 21.07.2008р. «Про
оформлення права власності», а також
видачі свідоцтва про право власності
на приміщення ОСОБА_7, та здійснення за
ним реєстрації права власності на 22/25
частин нерухомого майна
підтверджується рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13.05.2009р., у справі за позовом
ОСОБА_4, до виконкому Бердянської
міської ради, комунального
підприємства з технічної
інвентаризації Бердянської міської
ради, ОСОБА_7, про визнання нечинними
актів, захист права власності, ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 07.10.2009р., ухвалою Верховного Суду
України від 25.03.2010р. (т. 1, а. с. 21, 26-31).

Колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції щодо наявності
шкоди, спричиненої позивачу внаслідок
незаконних дій відповідача, є вірним,
виходячи з наступного.

Оскільки ОСОБА_4, був позбавлений
права власності на приміщення рішенням
виконавчого комітету Бердянської
міськради № 346 від 21.07.2008р., то він
втратив право на отримання доходів від
здачі майна в оренду, що
підтверджується відсутністю
надходження коштів орендарями. Отже
саме між незаконними діями виконкому
Бердянської міськради, які позбавили
його права власності на приміщення, та
неотриманням доходів позивачем чим
завдано йому матеріальної шкоди і
вбачається причинно-наслідковий
зв'язок, як складова відповідальності
за завдану позивачеві шкоду.

Прийняте виконавчим комітетом
Бердянської міськради рішення № 346 і
видача ним на підставі цього рішення
свідоцтва про право власності на
приміщення ОСОБА_7, спричинило зміну
власника, до якого згідно статті 770 ЦК
України перейшли права та обов'язки
наймодавця, у тому числі право на
отримання доходів від зданого в оренду
майна, та позбавлення цього права
ОСОБА_4, з 01.08.2008 року по 20.04.2010 рік.

Також встановлено, що оскаржуване
судове рішення теперішнього часу
виконується в примусовому порядку -
шляхом безспірного списання коштів з
рахунків № 1609 КЕКВ 1134, № 9
КЕКВ 1134 та № 1609 КЕКВ 1135, які
належать боржнику - виконавчому
комітету Бердянської міської ради, а не
Бердянській міській раді. Це
вбачається зі змісту наданої суду
копії листа начальника Бердянського
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області №
05-40/118-1080 від 02.10.2012 року, що підтвердив в
апеляційному суді представник
виконкому Бердянської міської ради.

Ці обставини встановлені
оскаржуваним рішенням та ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 5 листопада 2012року, які залишено без
змін ухвалою Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 лютого
2013року(а/с 150-151 т.2).

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінці доказів яким
суд першої інстанції в відповідності
до ст.212 ЦПК України дав відповідну та
належну оцінку, що було предметом
перегляду апеляційної та касаційної
інстанцій, і новому перегляду цих
обставин, законних підстав колегія
суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є такими, що дають підстави для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції, яке ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 05 грудня
2011 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: