Єдиний унікальний номер 234/7850/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/465/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Санікової О.С.

суддів Агєєва О.В., Канурної О.Д.

при секретарі Хохулі М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
договорів поруки та іпотеки
припиненими

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Дебальцевського міського суду
Донецької області від 2 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и в :

В травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 30 вересня 2008 року між ОСОБА_2
та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений
кредитний договір із визначенням його
змісту на основі стандартної форми,
запропонованої банком для будь-яких
клієнтів-фізичних осіб зі сплатою 20,04%
річних на строк до 30 вересня 2015 року.

30 вересня 2008 року між ним (ОСОБА_1.) та
ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений
договір поруки, згідно якого предметом
договору є надання поруки перед
банком-кредитором за кредитним
договором; в цей же день між ним та ЗАТ
КБ «Приватбанк» був укладений договір
іпотеки.

Вважає, що зазначені договори поруки
та іпотеки повинні бути визнані
припиненими, оскільки, як йому стало
відомо, з 1 лютого 2009 року відповідачем
без погодження з ним були внесені
істотні зміни в кредитний договір від 30
вересня 2008 року, а саме: була змінена
процентна ставка за користування
кредитом, збільшена на 3,6%, після чого
вона стала на рівні 23,40%. Таким чином
розмір грошових зобов'язань
позичальника ОСОБА_2 збільшився перед
ПАТ КБ «ПриватБанк», отже і його
грошові зобов'язання та обсяг
відповідальності збільшились без його
згоди.

На підставі ч.1 ст. 559 ЦК України
просив визнати договір поруки та
договір іпотеки від 30 вересня 2008 року
припиненим з 1 лютого 2009 року.

Рішенням Дебальцевського міського
суду Донецької області від 2 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково: визнано припиненою з 1 лютого
2009 року поруку за договором поруки,
укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1; в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи;
апелянт вважає, що оскільки договір
поруки укладено з метою забезпечення
основного зобов'язання, то при розгляді
справи суд першої інстанції повинен
був врахувати наявність можливості
зміни відсоткової ставки за основним
зобов'язанням, і оскільки поручитель
був ознайомлений з його умовами, знав
про можливість зміни відсоткової
ставки за основним зобов'язанням,
погодив цю можливість, то підстав для
визнання припиненим договору поруки
немає; апелянт також вважає помилковим
висновок суду про те, що збільшення
відсоткової ставки є збільшення обсягу
відповідальності поручителя, оскільки
розмір відповідальності поручителя
можна визначити тільки при
пред'явленні до нього відповідних
вимог кредитором; апелянт також вважає,
що поручитель обрав невірний спосіб
захисту порушеного права.

У судовому засіданні апеляційного
суду представник відповідача
підтримав доводи апеляційної скарги,
просив її задовольнити.

Позивач і його представник у судове
засідання апеляційного суду не
з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином:
представник позивача - повісткою, про
що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення, позивач - повісткою та
телефонограмою, яка зареєстрована у
журналі №2 телефонограм за №4024 від 14
січня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
в межах оскарження, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 309 ч.1 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно наданого відповідачем
розрахунку заборгованості за
кредитним договором від 30 вересня 2008
року на 27 січня 2009 року розмір
процентної ставки відповідав
договірній - 20,04%, з 1 лютого 2009 року
розмір процентної ставки поточної був
збільшений до 23,4% річних; при цьому
жодної додаткової угоди щодо
збільшення процентної ставки між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ
КБ «ПриватБанк» укладено не було;
доказів наявності згоди позивача, як
поручителя, на збільшення процентної
ставки за користування кредитом, а отже
і збільшення обсягу відповідальності,
відповідачем суду не надано.

Проте з такими висновками погодитись
неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як роз'яснено у п. 22 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року №5 обсяг зобов'язання
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом 30 вересня 2008 року між
банком та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №GODBGA,
відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати позичальникові
кредитні кошти на строк з 30 вересня 2008
року по 30 вересня 2015 року у вигляді не
поновлювальної кредитної лінії у
розмірі 147100 грн. зі сплатою 1,67 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом. Пунктом 7.2 зазначеного
договору передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом при зміні
кон»юктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме: зміні курсу долара США
до гривні більше ніж на 10% у порівнянні
з курсом долара США до гривні. При цьому
банк надсилає позичальникові письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність зміненої
процентної ставки.

30 вересня 2008 року між банком та
позивачем по справі ОСОБА_1 був
укладений договір поруки, відповідно
до п. 2 якого поручитель відповідає
перед кредитором за виконання
зобов'язань за кредитним договором в
тому ж розмірі, що і боржник, включаючи
сплату кредиту, відсотків за
користування кредитом, комісій,
винагород, штрафів, пені та інших
платежів, відшкодування збитків.
Згідно пункту 3 договору поручитель з
умовами кредитного договору
ознайомлений. Пунктом 4 передбачено, що
у випадках невиконання боржником
зобов'язань перед кредитором, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Відповідно до п. 13 договору зміни і
доповнення до договору вносяться
тільки за згодою сторін письмовому
вигляді, шляхом укладення відповідної
додаткової угоди.

30 вересня 2008 року між банком та
позивачем ОСОБА_1 був також укладений
договір іпотеки, відповідно до п. 1
якого предметом цього договору є
надання іпотекодавцем в іпотеку
нерухомого майна, зазначеного в п. 35.3
цього договору в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед
іпотекодержателем.

Згідно розрахунку заборгованість за
кредитним договором станом на 16
березня 2009 року становить 14351 грн. 72 коп.
Процентна ставка поточна з 1 лютого 2009
року була збільшена з 20,04 % до 23,4%. З
доданих відповідачем документів
вбачається, що про підвищення
процентної ставки за кредитним
договором ОСОБА_2 був повідомлений
листом банка від 31 грудня 2009 року, який
був надісланий йому 8 січня 2009 року, про
що свідчить реєстр №37 ір (а.с. 103-105).

З матеріалів справи також
вбачається, що у квітні 2010 року ЗАТ КБ
«ПриватБанк» зверталось до суду з
позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Рішенням
Дебальцевського міського суду
Донецької області від 1 липня 2010 року,
яке набрало законної сили 19 липня 2010
року, позовні вимоги ЗАТ КБ
«ПриватБанк» задоволені частково:
звернуто стягнення на будинок площею
137,70 кв.м, розташований в АДРЕСА_1 шляхом
продажу. При розгляді даної справи ЗАТ
КБ «ПриватБанк» надавався розрахунок
заборгованості за кредитним договором,
в якому зазначена поточна процентна
ставка з 30 вересня 2008 року по 1 лютого 2009
року 20,04%, а з 1 лютого 2009 року - 23,400000%
(а.с.114).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 приймав
участь у розгляді справи, апеляційний
суд вважає, що ОСОБА_1 було відомо про
підвищення процентної ставки ще у 2009
році. Рішення Дебальцевського міського
суду від 1 липня 2010 року ним не було
оскаржено і таким чином вважається, що
він погодився з підвищеним розміром
процентної ставки і відповідно із
збільшенням розміру його
відповідальності.

За таких обставин висновок суду про
те, що позивач ОСОБА_1 не був
поінформований про зміну розміру
процентної ставки і не надав на це
згоду є помилковим.

Тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309, 314 ч.2, 316
ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Дебальцевського міського
суду Донецької області від 2 грудня 2013
року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання договорів поруки та іпотеки
припиненим, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Судді: