Справа №470/1300/13-ц 19.02.2014 19.02.2014 19.02.2014
Провадження №22-ц/784/611/14 Головуючий
суду 1-й інстанції - Орлова С.Ф.
Доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання -
Бакутою Т.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області

від 20 грудня 2013 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
Банк або ПАТ «Приватбанк») до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Банк пред'явив до
суду зазначений позов, який
обґрунтував наступним.

25 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір
№NKH3RX10130038, відповідно до якого позивач
надав відповідачу строком до 25 жовтня
2008 року кредит у сумі 1835 грн.90 коп. з
оплатою 24% річних та щомісячної сплати
винагороди за надання фінансового
інструменту (комісії) в сумі 35 грн.80 коп.
При порушенні позичальником
зобов'язань із погашення кредиту
сторони договору обумовили, що
позичальник сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 132,36 %
на рік, розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору станом на 08
листопада 2013 року утворилася загальна
заборгованість за кредитним договором
у сумі 18732 грн.90 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом у сумі 1479
грн.09 коп., заборгованості за
відсотками у сумі 6463 грн.32 коп.,
заборгованості з комісії у сумі 644 грн.
40 коп., заборгованості з пені у сумі
8777 грн.86 коп. та штрафів в загальній
сумі 1368 грн.23 коп.

Оскільки відповідач порушив умови
договору, то позивач просив стягнути з
нього кредитну заборгованість і судові
витрати.

Заочним рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 20 грудня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
позивач подав на нього апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що він
є безпідставним, оскільки спливли
строки, у межах яких позивач міг
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права.

Між тим, з таким висновком суду не можна
погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В разі порушення зобов'язання
наступають наслідки, визначені
ст.611 ЦК України та умовами договору.
Зокрема, кредитор має право вимагати
відшкодування збитків та сплати пені
або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що
проценти за договором кредиту
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
жовтня 2006 року між ПАТ
"Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №NKH3RX10130038 шляхом
підписання заяви позичальника,
відповідно до якого Банк надав
відповідачу строком до 25 жовтня 2008 року
кредит у сумі 1835 грн.90 коп. з оплатою 24%
річних, а у випадку порушення
позичальником зобов'язань із погашення
кредиту - 132,36 % річних (а.с.4).

Згідно з цією заявою відповідач,
ознайомившись з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт) (далі - Умови)
попросив надати йому кредитні кошти у
вищезазначеній сумі. Крім того, він
погодився, що ця заява разом з Умовами
та Тарифами складають між ним та Банком
кредитно-заставний договір, датою
укладення якого є дата підписання
позичальником заяви.

Зазначені Умови затверджені наказом
голови Правління
ПАТ КБ «Приватбанк» №391 від 21 березня
2006 р. (а.с.51-53).

Серед іншого Умови передбачають, що
строк, термін повернення, розмір
кредиту, цілі, відсотки, винагороди,
розмір щомісячного платежу та період
уплати платежів визначені в заяві
позичальника. Розмір річної
відсоткової ставки дорівнює
дванадцяти місячним відсотковим
ставкам. Позичальник зобов'язується
сплатити Банку відсотки за
користування кредитом відповідно до
заяви та п.4.1 даних Умов та Тарифів та
штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми
позову, якщо позичальником будуть
порушені строки платежів по будь-якому
з грошових зобов'язань, передбачених
договором більш ніж на 30 днів. Термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (п.п.2.1., 3.2.3., 5.3., 5.5.
Умов) (а.с.54-58).

Станом на 8 листопада 2013 року за
розрахунком Банку відповідач має
заборгованість за кредитним договором
у межах позовної давності у сумі 7351
грн.79 коп., яка складається з
заборгованості за відсотками у сумі
4709 грн.41 коп., заборгованості з
пені у сумі 2156 грн.91 коп. та штрафів в
загальній сумі 485 грн.47 коп. (а.с.59-60).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про повну відмову у задоволенні
позову Банку через пропуск позовної
давності є неправильним.

Відповідач уклав з позивачем в
узгодженій між ними формі кредитний
договір, який у подальшому у повному
обсязі не виконав.

Відповідно до положень ст.ст.256, 259 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого права
або інтересу. Позовна давність
встановлюється законом, однак може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно з умовами укладеного між
сторонами кредитного договору позовна
давність була збільшена сторонами до 5
років.

Відповідач позику Банку не повернув, а
тому у межах позовної давності повинен
повернути Банку проценти за договором,
пеню та штраф.

За такого, колегія суддів вважає, що
рішення районного суду на підставі п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог Банку.

А саме, з відповідача на користь ПАТ
«Приватбанку» підлягає стягненню
кредитна заборгованість у сумі 7351 грн.79
коп., яка складається з заборгованості
за відсотками в сумі 4709 грн.41 коп.,
заборгованості з пені у сумі 2156 грн.91
коп. та штрафу в сумі 250 грн. (фіксована
частина) та 235 грн.47 коп.
(процентна складова).

Оскільки рішення суду першої інстанції
скасовано, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК
України підлягає зміні розподіл
судових витрат.

З ОСОБА_3 на користь Банку повинно бути
стягнуто 136 грн. 97 коп. судового
збору (89,47 грн. за розгляд справи у суді
першої інстанції та 47,50 грн. за розгляд
справи у апеляційній інстанції).

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити
частково.

Заочне рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 20 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» станом
на 08 листопада 2013 року
заборгованість за кредитним договором
№NKH3RX10130038, укладеним між ним та ПАТ КБ
«Приватбанком» 25 жовтня 2006
року, у сумі 7351 грн.79 коп., яка
складається з заборгованості за
відсотками в сумі 4709 грн.41 коп.,
заборгованості з пені у сумі 2156 грн.91
коп. та штрафу в сумі 250 грн. (фіксована
частина) та 235 грн.47 коп.
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 136 грн.97
коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: