Справа № 529/273/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Диканський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Новака Д. І.

при секретарі Бурлига Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Диканька цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовною заявою до ОСОБА_2 про
позбавлення його батьківських прав
відносно їхньої спільної
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення із
відповідача аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивачка вказує, що відповідач ОСОБА_2
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків відносно своєї
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, від шлюбу з позивачкою,
який був розірваний 20 вересня 2001 року.
При цьому вказує, що їхня спільна з
відповідачем неповнолітня дочка
ОСОБА_3 проживає разом з нею, відповідач
не бере ніякої участі у вихованні
дитини, оскільки з вересня 2001 року не
бачився із дочкою, матеріально не
забезпечує свою неповнолітню дитину,
не піклуєтья про її фізичний і духовний
розвиток, її навчання, підготовку до
самостійного життя. Поряд з цим,
позивачка вказує, що вона протягом
близько 13 років самостійно, без участі
відповідача ОСОБА_2, забезпечує
достойні умови проживання, розвитку та
виховання своєї неповнолітньої дочки
ОСОБА_3, має належним чином облаштоване
житло, постійну роботу.

Посилаючись на вказані обставини, те,
що відповідач близько 13 років не
приймає участі у вихованні та
утриманні їхньої спільної
неповнолітньої дитини, а вона взмозі
самостійно утримувати їхню
неповнолітню дочку, позивачка просить
суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно їхньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути із
відповідача на її користь аліменти на
утримання дитини у розмірі 1/3 усіх
видів доходів, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

29 квітня 2014 року позивачка ОСОБА_1
подала до суду письмову заяву про зміну
своїх позовних вимог, згідно з якою
позивачка відмовилася від своєї
позовної вимоги щодо стягнення
аліментів із відповідача на її користь
на утримання неповнолітньої дочки ,
вказавши, що підтримує та просить
задоволити позовну вимогу про
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно їхньої спільної
неповнолітньої дочки.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні
свої змінені позовні вимоги про
позбавлення відповідача ОСОБА_2
батьківських прав відносно
неповнолітньої дочки ОСОБА_3
підтримала в повному обсязі та просила
суд їх задоволити з викладених у
позовній заяві та в судовому засіданні
обставин.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
змінені позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 визнав в повному обсязі. При
цьому пояснив, що дійсно з часу
розірвання шлюбу, з 2001 року, із
позивачкою та їхньою спільною дочкою,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживав, з
дочкою з того часу не спілкувався, не
провідував дитину, її життям та
розвитком не цікавився, не маючи на це
поважних причин, оскільки ніхто йому в
цьому ніяких перешкод не створював.

В судовому засіданні було заслухано
пояснення неповнолітньої дитини -
дочки сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
в суді пояснила, що її батько ОСОБА_2 з
нею не спілкувався, її життям не
цікавився, ні разу не провідував,
ніякої участі у її вихованні та
розвитку не приймав, а тому вона не
вважає його своїм батьком та висловила
свою думку про позбавлення відповідача
батьківських прав стосовно неї.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Диканської
райдержадміністрації в судовому
засіданні змінені позовні вимоги
ОСОБА_1 підтримав, вказавши, що наявні
підстави для позбавлення відповідача
батьківських прав, бо ніякої участі у
вихованні і утриманні своєї дочки
відповідач протягом тривалого часу, а
саме майже тринадцять років, не
здійснював та не здійснює і до цього
часу. Представник третьої особи також
зазначив, що неповнолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із своєю
матір'ю та бабусею в трикімнатній
квартирі, яка обладнана окремою
кімнатою для дитини, неповнолітня
дитина забезпечена усіма необхідними
для її нормального розвитку та
виховання речами, відвідує навчальний
заклад, за місцем навчання
характеризується позитивно.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивачки,
відповідача, неповнолітньої дитини,
представника третьої особи, дослідивши
наявні та зібрані докази по справі, суд
приходить до висновку, що змінені
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у позивачки
ОСОБА_1 від шлюбу із відповідачем
ОСОБА_2, є неповнолітня дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с. 8/.

Шлюб між позивачкою та відповідачем
ОСОБА_2 був розірваний у встановленому
чинним законодавством порядку, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
копія свідоцтва про розірвання шлюбу,
виданого відділом РАГС Диканського РУЮ
20 вересня 2001 року / а.с. № 5/.

При розгляді справи судом встановлено,
що відповідач ОСОБА_2 з часу розірвання
шлюбу - з 2001 року, - ніякої участі у
вихованні їхньої спільної з позивачкою
дитини не приймав, матеріальної
допомоги на її утримання не надавав,
дитину не провідував, з нею не
спілкувався, що підтвердили в судовому
засіданні сам відповідач та
неповнолітня ОСОБА_3.

При цьому відповідач в суді пояснив, що
у нього не мається якихось поважних
причин, які б перешкоджали йому як
батьку неповнолітньої дочки
спілкуватися з нею та приймати участь у
її вихованні та у цьому йому також
ніяких першкод не чинила і сама
позивачка.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він,
зокрема, ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав" від 30
березня 2007 року № 3 позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей. Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків має місце, коли
вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дититною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від вихованння дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом було встановлено, що після
розірвання шлюбу між позивачкою та
відповідачем, їхня спільна
неповнолітня дочка ОСОБА_3 залишилася
проживати разом з матір'ю у АДРЕСА_1, а
відповідач ОСОБА_2 з того часу проживає
окремо від них, на даний час має іншу
сім'ю, троє неповнолітніх дітей від
іншого шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Також було встановлено, що протягом
періоду часу з 2001 року і по даний час
позивачка ОСОБА_1 із вимогою щодо
сплати аліментів на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до
відповідача ОСОБА_2 не зверталася, і сам
відповідач з власної ініціативи кошти
на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 не
надавав, що підтвердив сам відповідач в
судовому засіданні.

Із наявного в матеріалах справи акту
обстеження умов проживання сім'ї
позивачки ОСОБА_1 від 24 квітня 2014 року,
складеного комісієї Органу опіки і
піклування Стасівської сільської ради
Диканського району, вбачається, що
сім'я у складі позивачки, її
неповнолітньої дочки та матері
проживає у трикімнатній квартирі,
санітарний стан квартири задовільний,
неповнолітня дитина ОСОБА_3 має окрему
кімнату, обладнане місцем відпочинку,
місцем для сну та навчання, на час
інспектування складних життєвих
обставин у сім'ї не виявлено. Це
свідчить, що сама позивачка без участі
відповідача створила належні умови для
проживання та виховання своєї длочки.

Із висновку, наданого за вимогою суду
Службою у справах дітей, щодо
доцільності позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що дійсно
дитина проживає разом зі позивачкою
ОСОБА_1, яка має постійне місце роботи,
житло, забезпечує дитину усіма
необхідними речами для її розвитку та
виховання самостійно, а відповідач
ОСОБА_2 з ними не проживає, ніякої
участі у цьому не приймає вже протягом
тривалого періоду часу, на даний час
має дружину та трьох неповнолітніх
дітей в іншому населеному пункті.

Представник Служби у справах дітей в
судовому засіданні пояснив, що в ході
з'ясування усіх обставин справи судом
при розгляді справи, були встановлено
наявність підстав для позбавлення
відповідача ОСОБА_2 батьківських прав
відносно неповнолітньої дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку
про наявність безсумнівних доказів,
які свідчать про винну поведінку
відповідача ОСОБА_2, спрямовану на
ухилення від виконання ним
батьківських обов'язків щодо виховання
та утримання неповнолітньої дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та свідоме
нехтування ним своїми батьківськими
обов'язками протягом більше десятка
років.

Враховуючи вище викладені обставини,
те, що відповідач ОСОБА_2 свідомо
самоусунувся від виконання покладених
на нього батьківських обов'язків
відносно своєї неповнолітньої дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, чого не
заперечував він сам у суді, як не
заперечує і проти задоволення позовної
вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення його
батьківських прав, суд приходить до
висновку, що змінені позовні вимоги
позивачки підлягають задоволенню.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст. ст. 164-166 СК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" від 30 березня 2007
року № 3, ст.ст. 10, 11, 30, 60, 62, 209, 212-215, 294, 296
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Змінені позовні вимоги задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця с. Савинці Миргородського
району Полтавської області,
батьківських прав стосовно ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки
АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
шляхом подачі через Диканський
районний суд апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення відповідно до ч. 3
ст. 209 ЦПК України виготовлений 04 травня
2014 року.

Головуючий: