Справа № 1312/155/10
Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/2350/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: представника Личаківської РА
ЛМР Мартин Л.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Личаківського районного
суду м. Львова від 06 вересня 2010 року у
справі за позовом Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, третіх осіб:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про приведення до
попереднього стану квартири, -

встановила:

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 06 вересня 2010 року позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 привести до
попереднього стану квартиру АДРЕСА_1.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, при
проведені ремонту у її квартирі були
демонтовані перегородки між коридором
і кімнатою, ванною і туалетом, при цьому
несучі стіни квартири не були
демонтовані.

Крім того зазначає, що демонтаж
перегородок в квартирі розвантажує
перекриття, покращує технічний стан
конструкцій і не впливає на несучу
здатність перекриття четвертого
поверху.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позову відмовити.

В судове засідання апелянт
повторно не з"явилась, повістка
повернулась за закінченням терміну
зберігання, а тому з врахуванням вимог
ч.5 ст.74 ЦПК України про те, що у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином, а тому
судова колегія вважає за можливе
розглянути справу у її відсутності. При
цьому судова колегія враховує те, що
4.04.2014 року за її клопотанням слухання
справи було відкладено, а крім того в
засідання суду першої інстанції вона
неодноразова не з"являлась, що привело
до тривалого розгляду справи. Про
судове засідання 06 вересня 2010 року вона
була належно повідомлена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Личаківської РА ЛМР
Мартин Л.В. на заперечення апеляційної
скарги, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3
здійснила перепланування квартири
АДРЕСА_1 в ході якого демонтувала
перегородки між коридором і кімнатою,
ванною і туалетом, що підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення від 14.05.2007 р. Як
вбачається із виписки з протоколу
міжвідомчої комісії №5-31 від 18.09.2007,
переобладнання квартири АДРЕСА_1
проводилося самовільно без дозволу
органу влади.

Розпорядження Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№909 від 16.10.2007 р. «Про приведення до
попереднього стану квартири АДРЕСА_1»,
ОСОБА_3 в добровільному порядку не
виконала, що стверджується актом ЛКП
«Господар» від 11.12.2007 р.

Матеріалами справи встановлено, що
внаслідок переобладнання квартири №6
порушуються права ОСОБА_4, як власника
квартири АДРЕСА_4, оскільки виконане
без дотримання будівельних норм, що
призвело до просідання підлоги, тріщин
на стінах в житловій кімнаті, над
дверним пройомом в туалеті, у ванній
кімнаті, що підтверджуються актом ЛКП
«Господар» від 17.05.2007 року (а.с.15).

Задовольняючи позов Личаківської
районної адміністрації, судом першої
інстанції правильно встановлено, що
відповідач самовільно без дозволу
органу влади здійснила переобладнання
в квартирі шляхом демонтажу
перегородки між коридором і кімнатою,
ванною і туалетом, що призвело до
порушення прав власників сусідніх
квартир.

Посилання апелянта на те, що
вчинений нею демонтаж перегородок не
впливає на несучі стіни та навпаки
покращує технічний стан конструкцій не
знайшли свого підтвердження та
спростовуються вищевказаними
доказами.

Крім того судова колегія
враховує те, що відповідно до ч.2 ст.83 ЦК
України, власник квартири може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, надані йому для використання
як єдиного цілого, за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Переобладнання або
перепланування квартири, що належить
громадянинові на праві приватної
власності, згідно зі ст.152 ЖК
проводяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої ради депутатів.

Правилами користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями передбачено, що
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів та лоджій власниками квартир,
наймачами й орендарями може
проводитися лише з метою поліпшення
благоустрою квартири за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у цьому
будинку.

За змістом зазначених норм
закону, власник квартири може
здійснювати в ній ремонт або зміни,
тобто перепланування і переобладнання.
Здійснення змін у квартирі проводиться
при наявності проектів та з дозволу
виконкому відповідної місцевої ради
депутатів.

Апелянт вказує, що відповідно до
п.3.2 Інструкції про проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна та Наказу
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
№42 від 08 лютого 2006 року демонтаж
перегородки в її квартирі не
суперечить нормам законодавства.

Однак ці посилання є
помилкові.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затв. Наказом Держбуду України
від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої в МЮ
України за № 582/5773 від 10.07.2001 року зі
змінами, внесеними наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України № 42 від 08.02.2006 року,
зареєстрованого в МЮ України 28.02.2006
року № 201/12075, не належить до
самочинного будівництва перестановка,
обладнання в межах призначених
приміщень, улаштування дверних
прорізів у внутрішніх не капітальних
стінах, збільшення площ за рахунок
демонтування перегородок без
порушення несучих конструкцій.

Однак по справі встановлено, що
порушено права третіх осіб в справі, а
ОСОБА_3 не представила жодних доказів
та не посилається на це в апеляційній
скарзі, що переобладнання, які
проведені нею без порушення несучих
конструкцій, відповідають вимогам
пакету документів, які були їй
запропоновано 14.05.2007 року подати на
міжвідомчу комісію при Личаківській
рай адміністрації (а.с.10).

Також вона не заявила позовні
вимоги про те, щоб суд узаконив
проведені переобладнання.

Відповідач не була
позбавлена можливості звернутись до
органів місцевого самоврядування із
заявою про прийняття в експлуатацію
реконструйованої квартири, та отримати
правовстановлюючий документ, якій буду
відповідати, здійсненої реконструкції.

В протоколі про адміністративне
порушення від 14.05.2007 року вона дала
пояснення та вказувала, що
зобов'язується відновити попередню
конструкцію стін (а.с. 12, зв.).

В той же час Розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради №909 від 16.10.2007
р. «Про приведення до попереднього
стану квартири АДРЕСА_1» на даний час є
чинне.

Крім того згідно вимог ст.
360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судами норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов"яковим для всіх
суб"єктів владних повноважень та для
судів України. Суди зобов"язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

В постанові Верховного Суду
України від 4 грудня 2013 року у справі
№6-130цс 13 зазначено, що норма частини
першої статті 376 ЦК України підлягає
застосуванню й до випадків самочинної
реконструкції об'єкта нерухомості, у
результаті якої об'єкт набуває нових
якісних характеристик (зміна
конфігурації, площі та кількості
приміщень, втручання в несучі
конструкції, улаштування дверних
прорізів у капітальних стінах тощо;
розділ 3.4 Методичних рекомендацій з
питань технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 5
вересня 2003 року № 146.

Судова колегія враховує
вказану правову позицію Верховного
Суду України так, як доведено, що в
результаті проведеного відповідачкою
переобладнання в квартирі шляхом
демонтажу перегородки між коридором і
кімнатою, ванною і туалетом відбулась
зміна конфігурації приміщень та
кількості приміщень.

Отже висновки суду достатньо
мотивовані і підтверджені доказами,
наявними в матеріалах справи.

Інші доводи апелянта, не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 06 вересня 2010 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.