Справа № 599/605/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2014 р. Зборівський районний
суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Чорної В. Г.

при секретарі Сеньківської З.І.

з участю відповідача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Зборові справу за
позовом Органу опіки і піклування
Зборівської районної державної
адміністрації до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки і піклування Зборівської
районної державної адміністрації
звернувся до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_1
щодо її неповнолітньої дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те,
відповідно до ухвали апеляційного суду
Тернопільської області від 16 грудня 2009
року, постанови Зборівського районного
суду від 23 жовтня 2009року скасовано
звільнення від відбування покарання та
направлено для відбування покарання у
виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,
призначеного вироком Тернопільського
міськрайонного суду від 7 квітня 2008
року. Відповідно до розпорядження
голови Зборівської районної державної
адміністрації від 5 листопада 2009 року
№670 «Про надання статусу - дитина
позбавлена батьківського піклування
та влаштування малолітньої ОСОБА_2»
дитину влаштовано в Тернопільський
обласний комунальний спеціалізований
будинок дитини на повне державне
забезпечення. Відповідно до
розпорядження голови Зборівської
районної державної адміністрації від 6
червня 2012 № 312-од «Про влаштування
дитини, позбавленої батьківського
піклування «малолітню дитину
влаштовано в Коропецький обласний
ліцей-інтернат з посиленою військовою
підготовкою на повне державне
забезпечення. Відповідно до
розпорядження голови Монастирської
районної адміністрації від 18 лютого 2013
року «Про створення прийомної сім`ї
ОСОБА_3 і передачу дитини ОСОБА_2 на
виховання та спільне проживання
«малолітню передано на виховання та
спільне проживання в прийомну сім`ю
ОСОБА_3. Відповідно до інформації
Тернопільського міського відділу
управління МВС України в
Тернопільській області ОСОБА_1
звільнена з місць позбавлення волі 5
квітня 2013 року. З того часу мати дитини
не цікавилася малолітньою, станом її
здоров`я, не намагалася з`ясувати місце
перебування дочки. Мати фактично
самоусунулася від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Представник органу опіки і піклування
подала клопотання про розгляд справи
без його участі, позовні вимоги
підтримує з мотивів викладених у
позовній заяві та просить їх
задовольнити, можливість примирення
категорично заперечує.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала та пояснила, що дуже любить
свою неповнолітню дочку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, але так як відбувала
реально покарання не мала можливості
належно виконувати свої обов'язки по
вихованню та утриманню неповнолітньої
дочки

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши та
оцінивши докази по справі, суд
встановив такі факти:

Відповідач ОСОБА_1 є матір'ю
неповнолітньої дочки ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження
НОМЕР_1 від 3 вересня 2007 р.

Судом встановлено, що неповнолітня
ОСОБА_2 проживає в прийомній сім`ї.

У своєму висновку, затвердженому
рішенням №2 комісії з питань захисту
прав дитини Зборівської районної
державної адміністрації від 6 березня
2014 року орган опіки і піклування
Зборівської райдержадміністрації
вирішив за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_1 щодо
неповнолітньої дочки ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо, зокрема, вона,
він: ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва.
Згідно ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, поважати дитину,
забороняються фізичні покарання
дитини батьками, а також застосування
ними інших видів покарань, які
принижують людську гідність дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
передбачено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Разом із тим, відповідно до п.18
постанови Пленуму Верховного Суду
України, зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Європейський суд з прав людини у справі
"Савіни проти України" (Заява N 39948/06), у
рішенні по, яке 18 березня 2009 року набуло
статус остаточного, зокрема у пункті 49
зазначив, що хоча національним органам
надається певна свобода розсуду у
вирішенні питань щодо встановлення
державної опіки над дитиною, вони
повинні враховувати, що розірвання
сімейних зв'язків означає позбавлення
дитини її коріння, а це можна
виправдати лише за виняткових
обставин. Отже, відповідне рішення має
підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими аргументами
на захист інтересів дитини, і саме
держава-відповідач повинна
переконатися в тому, що було проведено
ретельний аналіз можливих наслідків
пропонованого заходу з опіки для
батьків і дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських
прав є виключною мірою, яка тягне за
собою серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК України). Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

При розгляді справи стороною позивача
Органу опіки і піклування Зборівської
районної державної адміністрації не
доведено, що відповідач ОСОБА_1)
протягом тривалого часу свідомо
ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків і позбавлення
її батьківських прав є в даному випадку
способом захисту прав та інтересів
дитини ОСОБА_2.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, вислухавши
думку відповідача, суд приходить до
висновку, що позов є безпідставним та в
його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 88, 209 ч.1, 2; 213-215, 217, 218, 223,
294 ч.1, 295 ЦПК України, ст.ст. 164, 165,166
Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
органу опіки і піклування Зборівської
райдержадміністрації про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
у разі подання апеляційної скарги, якщо
рішення не скасовано, після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга може бути подана до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Зборівський районний суд
на протязі 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду
В. Г. Чорна