Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Фаловської І.М.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства «Нафком-Агро» про
визнання недійсним договору оренди
землі та додаткової угоди

за касаційною скаргою дочірнього
підприємства «Нафком-Агро» на ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 29 серпня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 27 квітня 2013
року позов задоволено. Визнано
недійсним договір оренди земельної
ділянки площею 4, 29 га, розташованої на
території Ступаківської сільської
ради Ічнянського району, укладений 19
липня 2006 року між ОСОБА_3 та
ДП «Нафком-Агро»; визнано недійсною
додаткову угоду до договору оренди від
1 грудня 2010 року.

Не погодившись із висновками суду
першої інстанції, позивач оскаржив
рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою судді апеляційного суду
Чернігівської області від 23 липня
2013 року апеляційну скаргу ДП
«Нафком-Агро» залишено без руху із
наданням тридцятиденного строку з
моменту отримання ухвали для подання
заяви про поновлення строку на
апеляційне оскарження із наведенням
інших причин поважності його пропуску
та п'ятиденного строку для надання
оригіналу квитанції про сплату
судового збору.

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 29 серпня 2013
року відмовлено у відкритті
апеляційного провадження за поданою ДП
«Нафком-Агро» скаргою.

У касаційній скарзі ДП «Нафком-Агро»
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду та передати справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Статтею 294 ЦПК України строк на
апеляційне оскарження визначений у
десять днів з дня проголошення рішення
суду першої інстанції, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, - десять
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Як вбачається із матеріалів справи,
оскаржуване рішення суду першої
інстанції ухвалено 27 квітня 2013 року.
Представник відповідача не був
присутнім під час його проголошення у
судовому засіданні.

17 червня 2013 року представник ДП
«Нафком-Агро» звернувся до
апеляційного суду із заявою про
поновлення строку на апеляційне
оскарження та апеляційною скаргою на
рішення суду першої інстанції. На
обґрунтування підстав поновлення
пропущеного строку посилався на те, що
копію повного рішення суду ним
отримано лише 5 червня 2013 року.

Залишаючи апеляційну скаргу ДП
«Нафком-Агро» без руху для подання
заяви про поновлення строку на
апеляційне оскарження, апеляційний суд
виходив із того, що наведені заявником
причини пропуску строку є неповажними
з огляду на ті обставини, що із наявного
у справі повідомлення про вручення
поштового відправлення вбачається, що
уповноважена особа відповідача
отримала копію оскаржуваного рішення 7
травня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 29 серпня 2013
року у відкритті апеляційного
провадження за поданою ДП
«Нафком-Агро» скаргою було відмовлено
у зв'язку з тим, що заявником не було
наведено інших підстав, які свідчать
про поважність пропуску строку на
апеляційне оскарження.

Разом з тим, із висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (далі -
Конвенція), яка ратифікована Україною,
гарантує право на справедливий і
публічний розгляд справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, при визначенні цивільних прав
і обов'язків особи чи при розгляді
будь-якого кримінального
обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі Bellet v. France Європейський суд з
прав людини (далі - Суд), юрисдикцію
якого визнано Україною та остаточні
рішення якого є обов'язковими до
виконання Україною (ст. 46 Конвенції, ст.
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»),
зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції
містить гарантії справедливого
судочинства, одним з аспектів яких є
доступ до суду. Рівень доступу, наданий
національним законодавством, має бути
достатнім для забезпечення права особи
на суд з огляду на принцип верховенства
права в демократичному суспільстві.
Для того, щоб доступ був ефективним,
особа повинна мати чітку практичну
можливість оскаржити дії, які
становлять втручання у її права".

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1
ст. 6 Конвенції держава зобов'язана
забезпечити особам під час розгляду
справи в апеляційних судах в межах
юрисдикції таких судів додержання
основоположних гарантій, передбачених
ст. 6 Конвенції, з урахуванням
особливостей апеляційного
провадження, а також має братись до
уваги процесуальна єдність судового
провадження в національному правовому
порядку та роль в ньому апеляційного
суду (рішення у справі «Подбіельські та
ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU
Polpure v. Poland) № 39199/98, п. 62, 26 липня 2005 року).

У цьому зв'язку Суд нагадує, що «право
на суд», одним із аспектів якого є право
доступу, не є абсолютним і може
підлягати обмеженням; їх накладення
дозволене за змістом, особливо щодо
умов прийнятності апеляційної скарги.
Однак такі обмеження не можуть
обмежувати реалізацію цього права у
такий спосіб або до такої міри, щоб саму
суть права було порушено або зведено
нанівець. Ці обмеження повинні
переслідувати легітимну мету та
зберігати розумний ступінь
пропорційності між використаними
засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки
подання скарг, безумовно,
передбачаються для забезпечення
належного відправлення правосуддя і
дотримання принципу юридичної
визначеності. Зацікавлені особи
повинні розраховувати на те, що ці
норми будуть застосовані. У той же час
такі норми або їх застосування мають
відповідати принципу юридичної
визначеності та не перешкоджати
сторонам використовувати наявні
засоби ( рішення у справі «Мельник
проти України» (Melnyk v. Ukraine), № 23436/03,
пункти 22-23, від 28 березня 2006 року;
рішення у справі «Мушта проти України»,
№ 8863/06, пункти 37, 38, 47, від 18 лютого 2011
року).

Повідомлення про вручення поштового
відправлення, на яке посилається
апеляційний суд на підтвердження
отримання копії рішення суду першої
інстанції відповідачем, містить
відмітку про вручення копії рішення за
довіреністю особі Катренко (а. с. 19).

Разом з тим, документи на посвідчення
повноважень указаної особи, так само,
як і доказів вручення саме повного
рішення суду, а не лише вступної та
резолютивної частини, матеріали справи
не містять.

Натомість 3 червня 2013 року із заявою про
отримання копії рішення суду звернувся
належним чином уповноважений
представник ДП «Нафком-Агро», який
своїм підписом на указаній заяві
засвідчив про отримання ним повного
рішення суду першої інстанції 5 червня
2013 року (а. с. 22).

Враховуючи те, що заявник оскаржив
рішення апеляційного суду у межах
встановленого строку з дня отримання 5
червня 2013 року копії цього рішення,
висновок апеляційного суду щодо
відсутності підстав для поновлення
строку на апеляційне оскарження не
відповідає законній меті перевірки
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього
підприємства «Нафком-Агро»
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 29 серпня 2013
року скасувати, справу передати до суду
апеляційної інстанції для вирішення
питання про відкриття апеляційного
провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.М. Фаловська

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко