Головуючий суду 1 інстанції - Шапутько
Доповідач - Максюта І.О.
Справа № 406/5187/13
Провадження № 22ц/782/5737/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді Максюти І.О.

суддів: Авалян Н.М., Туренка С.І.

при секретарі Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 29 листопада
2013 року з цивільної справи за позовом
Відділу у справах дітей Алчевської
міської ради до ОСОБА_2, третя особа -
Орган опіки та піклування Алчевської
міської ради, про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року відділ у справах дітей
Алчевської міської ради звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що ОСОБА_2, яка є матір'ю
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по відношенню
до нього. Так, 11.05.2013 о 17 год. 15 хв.
каретою швидкої допомоги спільно зі
співробітниками відділення
кримінальної міліції у справах дітей
Алчевського МВ ГУМВС України в
Луганській області малолітній ОСОБА_3,
був доставлений до Алчевської міської
дитячої лікарні у зв'язку з тим, що його
мати, ОСОБА_2, знаходячись у стані
алкогольного сп'яніння, не могла їм
опікуватись. Звернулась з приводу
повернення дитини до відділу у справах
дітей ОСОБА_2 лише 28.05.2013. За адресою
реєстрації ОСОБА_2 не проживає,
постійного місця проживання не має,
бродяжить разом з дитиною.

04.10.2012 ОСОБА_3 було зараховано до
Комунального закладу «ДОУ №28
«Буратіно», проте з грудня 2012 року
дитина заклад не відвідувала, у зв'язку
з чим 17.05.2013 була відрахована з дитячого
закладу.

ОСОБА_2 не працює, на обліку у Центрі
зайнятості не перебуває, відповідно до
характеристики комітету мікрорайону
«Імені Горького» від 20.06.2013 №69 ніде не
працює, доходу не має, належного
догляду за дитиною не здійснює,
зловживає алкогольними напоями.

Офіційно попереджалась відділом у
справах дітей про наслідки її
подальшої негативної поведінки, 24.05.2013
притягувалась Алчевським міським
судом Луганської області до
відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та
на неї накладено адміністративне
стягнення у вигляді попередження.
17.06.2013 на засіданні комісії з питань
захисту прав дитини в присутності
ОСОБА_2 було розглянуто питання щодо
доцільності передачі їй малолітнього
сина, та комісією було прийнято рішення
рекомендувати відділу у справах
дітей підготувати матеріали про
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Також посилались на події 2011 року, коли
ОСОБА_2 18.05.2011 залишила дитину на вулиці
Центральній, 3-а, біля магазину,
оскільки, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння не могла
доглядати за нею. Протягом перебування
ОСОБА_3 в дитячій лікарні тривалий час
не відвідувала його, не цікавилась його
станом здоров'я, не надавала продуктів
харчування і фактично самоусунулась
від виховання дитини. Постановою
Алчевського міського суду Луганської
області від 06.06.2011 ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 184КУпАП.

Позивач, посилаючись на те, що
ОСОБА_2 належних висновків для себе не
робить, неодноразово систематично
ухилялась від виконання своїх
обов'язків з виховання дитини,
продовжує вести асоціальний спосіб
життя, зловживає спиртними напоями,
просив позбавити відповідача
батьківських прав щодо її малолітнього
сина.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 29 листопада
2013 року позов задоволено частково. В
задоволенні позову в частині вимог про
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно її малолітнього сина ОСОБА_3
відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини ОСОБА_3. Відібрано у
ОСОБА_2 неповнолітнього сина - ОСОБА_3
без позбавлення батьківських прав, та
передано неповнолітнього органу
опіки та піклування Алчевської міської
ради. Покладено на орган опіки та
піклування Алчевської міської ради
контроль за виконанням ОСОБА_2
батьківських обов' язків. Стягнуто з
відповідача на користь державного
закладу, на утриманні якого буде
перебувати дитина, аліменти на
утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу)
щомісяця, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
з 09.07.2013 і до досягнення дитиною
повноліття.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач, посилаючись на те, що
висновки суду суперечать фактичним
обставинам справи, звернулася до суду
з апеляційною скаргою, в якій просила
скасувати рішення і ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
представників позивача та органу опіки
і піклування, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції у відповідності
до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були
повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що малолітній
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір'ю
дитини зареєстровано ОСОБА_2, відомості
про батька дитини записані відповідно
до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України
(а. с. 8).

18.05.2011 оперуповноваженим ВКМСД
Алчевського МВ УМВС України в
Луганській області Крикуновою Ю. А. в
присутності фельдшера станції швидкої
медичної допомоги складено Акт про
дитину, покинуту в пологовому будинку,
іншому закладі охорони здоров'я або яку
відмовилися забрати батьки чи інші
родичі, про підкинуту чи знайдену
дитину, згідно якого 18.05.2011 о 16-00 год. по
вул. Центральній, 3-а, в м.Алчевську була
знайдена малолітня дитина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, мати якої ОСОБА_2
знаходилась в стані алкогольного
сп'яніння, життю та здоров'я дитини
загрожувала небезпека у зв'язку з
дитячим віком (а. с. 26).

31.05.2011 головним лікарем КЗ
«Алчевська міська дитяча лікарня»
Михайловим Ю. О. в присутності
оперуповноваженого ВКМСД Алчевського
МВ УМВС України в Луганській області
Крикуновою Ю. А. складено Акт про
дитину, покинуту в пологовому
будинку, іншому закладі охорони
здоров'я або яку відмовилися
забрати батьки чи інші родичі, про
підкинуту чи знайдену дитину, згідно
якого 18.05.2011 до КЗ «Алчевська міська
дитяча лікарня» оперуповноваженим
ВКМСД Алчевського МВ УМВС України в
Луганській області Крикуновою Ю. А.
була доставлена малолітня дитина -
ОСОБА_3, за час перебування дитини в
лікарні мати ОСОБА_2 дитину жодного
разу не відвідувала, не цікавилась
станом здоров'я дитини, не підтримувала
її матеріально (а. с. 24).

В 2011 році рішенням Виконавчого
комітету Алчевської міської ради №613
від 07.06.2011 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано
статус дитини, позбавленої
батьківського піклування (а. с. 23).
Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 08.08.2011 ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавлено батьківських
прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дитину передано під нагляд органу
опіки і піклування в особі Алчевської
міської ради. Рішенням апеляційного
суду Луганської області від 05.12.2011
вказане рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відділу у справах дітей Алчевської
міської ради Луганської області
відмовлено за їх необґрунтованістю (а.
с. 28-29, 31). У зв'язку з вказаним рішенням
Виконавчого комітету Алчевської
міської ради №1239 від 20.12.2011
малолітнього ОСОБА_3 передано його
матері ОСОБА_2 та встановлено, що
малолітній ОСОБА_3 втратив статус
дитини, позбавленої батьківського
піклування (а. с. 30).

11.05.2013 оперуповноваженим ВКМСД
Алчевського МВ ГУМВС Савченко Н. О. у
присутності фельдшера станції швидкої
медичної невідкдадної допомоги
м.Алчевська Соложаніциної О. В.
складено Акт про дитину, покинуту в
пологовому будинку, іншому закладі
охорони здоров'я або яку відмовилися
забрати батьки чи інші родичі, про
підкинуту чи знайдену дитину, згідно
якого 11.05.2013 приблизно о 16-00 год. до
чергової частини Алчевського МВ ГУМВС
України в Луганській області
надійшло повідомлення зі про те, що на
вул. Крупської м. Алчевська знайдено
дитину, мати якої внаслідок
зловживання спиртними напоями не могла
виконувати свої обов'язки щодо нагляду
за дитиною. Зі слів сусідів, знайдена
дитина- ОСОБА_3. залишився без
батьківського піклування. Стан здоров
я дитини під час її виявлення
задовільний, дитина направлена до
Дитячої міської Алчевської лікарні (а.
с. 11).

Згідно наданих Комунальним закладом
«Алчевська міська дитяча лікарня»
даних, ОСОБА_3 знаходився у лікарні з
11.05.2013 по 22.08.2013, мати відвідувала дитину
з 26.05.2013 по 01.06.2013, з 09.06.2013 по 12.06.2013, з
14.06.2013 по 04.07.2013, з 10.08.2013 по 21.08.2013, в
середньому проводила з дитиною близько
2-х годин (а. с. 66).

17.06.2013 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2„ відділом у
справах дітей Алчевської міської ради
винесено попередження за зловживання
спиртними напоями і залишення сина
ОСОБА_3 без батьківського піклування(а.
с. 9).

ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2,
власник будинку ОСОБА_5 (а. с. 10).

Із пояснень відповідача та показань
свідків, наданих у судовому засіданні,
зокрема свідка ОСОБА_5, фактично за
вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає. Її
речі, як і речі дитини, за вказаною
адресою відсутні, місце для проживання
дитини не обладнане.

Відповідач не працевлаштована, з 07.12.2010
по 12 10.2013 отримувала допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею 3-х
років на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.11.2010р.
по 01.11.2028р. призначено допомогу як
одинокій матері (а. с. 10)

З 04.10.2012 по 17.05.2013 ОСОБА_3 був вихованцем
Комунального закладу «ДУУ №28
«Буратіно», у жовтні та листопаді 2012
року відвідував дитячий садок, одяг мав
по сезону, але не завжди чистий.
Приводила і забирала дитину мати
ОСОБА_2 В подальшому дитячий садок
ОСОБА_3 фактично не відвідував, крім
періоду з 01.02.2013 по 15.03.2013, у зв'язку з
перебуванням на лікарняному з 03 по
10.12.2012, з 02 по 11.01.2013, та заявами матері
про відпустку, 17.05.2013 дитина
відрахована із дитячого закладу (а. с.
12).

Згідно відомостей із характеристики,
наданої за місцем реєстрації, ОСОБА_2 за
адресою реєстрації не проживає та не
має постійного місця проживання, не
працює, належного догляду за дитиною
не здійснює, зі слів родичів вживає
спиртні напої (а. с, 14).
Згідно характеристики, наданої за
місцем проживання за адресою АДРЕСА_1,
за час проживання ОСОБА_2 письмових
скарг від сусідів не надходило,
сусідами характеризується з
позитивного боку, у вживанні
алкогольних та наркотичних засобів не
помічена (а. с. 67).

Із відомостей, наданих відділом у
справах дійтей (а.с.89), виходить, що
відповідач разом з дитиною за адресою
АДРЕСА_1 не проживає більше трьох років.
У двокімнатній квартирі, розташованій
за зазначеною адресою, проживають
батько, сестра та брат відповідача.

З 26.06.2013 ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Алчевському міському центрі
зайнятості у якості безробітної (а. с.
70).

На засіданні комісії з питань захисту
прав дитини від 17.06.2013 розглядалось
питання щодо доцільності передачі
малолітнього ОСОБА_3 його матері
ОСОБА_2, за результатами розгляду
питання комісія рекомендувала відділу
у справах дітей готувати матеріали для
звернення до суду про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно її
малолітнього сина ОСОБА_3 (а. с. 17-18).

Відмовляючи у задоволенні
позову щодо позбавлення батьківських
прав відповідачки, суд виходив з
положень п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, п.п.15
та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від ЗС.03.2007 №3,
зазначивши, що відсутні підстави для
позбавлення батьківських прав з
урахуванням ставлення матері до
дитини та дитини до матері; особу
ОСОБА_2, яка на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває;
регулярно відвідувала дитину протягом
її перебування у дитячій лікарні,
приносила дитині деякий одяг, речі,
ліки; характер винної поведінки
відповідача та інші обставини справи,
зокрема те, що невиконання ОСОБА_2 своїх
батьківських обов»язків значним чином
пов»язане з відсутністю власного житла
і цей випадок є винятковим.

Вирішуючи питання про відібрання
дитини у ОСОБА_2 без позбавлення
батьківських прав та попередження її
про необхідність змінення ставлення до
виховання дитини, суд виходив з того, що
на час розгляду справи у суді
відповідачка не може забезпечити
безпечних для життя та здоров»я дитини
та гармонійних для його морального
виховання умов життя.

Задовольняючи позов в частині
стягнення аліментів, суд виходив з
обов»язку відповідачки утримувати
дитину і знаходження дитини на
вихованні у державному закладі.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Фактично оскаржується рішення
суду в частині відібрання дитини без
позбавлення батьківських прав та
попередження відповідачки про
необхідність змінення ставлення до
виховання дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття
дитиною повної загальної освіти,
готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного
кодексу України суд може постановити
рішення про відібрання дитини від
батьків або одного з них без
позбавлення батьківських прав, у
випадках, передбачених пунктами 2-5
частини 1 статті 164 цього Кодексу, а
також в інших випадках, якщо залишення
дитини у них с небезпечним для її життя,
здоров'я та морального виховання.

Згідно п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від ЗС.03.2007 №3, із
змінами (далі за текстом ППВСУ від
30.03.2007) позбавлення батьківських прав
(тобто прав на виховання дитини, захист
її інтересів, на відібрання дитини від
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін.)5 що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і гуртуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей. Суд може у виняткових
випадках, при доведеності винної
поведінки когось із батьків з
урахуванням її характеру, особи батька
і матері, а також інших конкретних
обставин справи відмовити в
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини і поклавши на органи
опіки та піклування контроль за
виконанням ними батьківських
обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд
має право вирішити питання про
відібрання дитини у відповідача і
передачу органам опіки та піклування
(якщо цього потребують її інтереси), але
не повинен при цьому визначати
конкретний заклад.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Суд на підставі поданих сторонами
доказів безспірно встановив, що
відповідачка ухиляється від виконання
обов'язків по вихованню дитини,
оскільки не забезпечила дитині
постійне місце проживання, у якому було
б розміщене спальне місце, знаходилися
б речі та іграшки дитини, що безумовно
негативно впливає на її фізичний
розвиток як складову виховання.

Крім того, судом першої інстанції
надано належний правовий аналіз
обставинам справи з урахуванням
положень принципу 6 Декларації прав
дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй
20 листопада 1959 року, відповідно до яких
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особи потребує любові і
розуміння. Вона повинна, якщо це
можливо, зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків і, в
усякому разі, в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

Атмосферу моральної та матеріальної
забезпеченості відповдач створити
дитині не може.

Як і у суді першої інстанції, так і суді
апеляційної інстанції, відповідач не
надала доказів того, що має постійне
місце проживання і має можливість
створити дитині належні умови для
забезпечення фізичного і духовного
розвитку дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя.

Доводи апеляційної скарги про те,
що судом зроблені висновки про
знаходження відповідачки у стані
алкогольного сп»яніння на момент
забрання дитини правоохоронними
органами, зловживання нею алкогольними
напоями, нездійснення належного
догляду за дитиною, не заслуговують на
увагу, оскільки суд посилався на
відомості, які містилися у доказах,
наданих по справі, надавши належну
оцінку цим доказам і зробивши висновки
із цих доказів на користь відповідачки
про відсутність підстав для
позбавлення батьківських прав.

Не спростовані відповідачкою
висновки суду про те, що вона не працює,
оскільки доказів того, що вона
працевлаштована суду не надано, а у
справі наявні докази, що відповідач
знаходиться на обліку у центрі
зайнятості як безробітна і термін
відпустки по догляду за дитиною вже
закінчився, доказів про наявність
постійного місця проживання
відповідач також не надала, у
матеріалах справи містяться відомості
про те, що дитина відрахована з
дитячого закладу.

Та обставина, що відповідач втратила
житло у результаті злочину (а.с.72) не
впливає на вирішення спору, так як не
звільняє відповідача від виконання
обов»язку щодо належного забезпечення
побутових умов дитині.

Судом першої інстанції досліджено
обставини справи повно, зібраним
доказам дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що оскільки доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, підстави для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Алчевського міського
суду Луганської області від 29
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: