Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Пустовойт Т. В., при секретарі Сакалош
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Маріуполі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський завод важкого
машинобудування» до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року представник
позивача звернулася до суду з позовною
заявою про стягнення заборгованості за
договором позики, в обґрунтування якої
зазначила, що 17.07.2008 року між ВАТ «МЗВМ»,
яке на теперішній час змінило свою
назву на ПАТ «МЗВМ», та відповідачем
укладений договір позики №2РР-45
відповідно до якого останній було
надано позику у розмірі 149736,15грн.
строком на 15 років з метою купівлі
квартири АДРЕСА_1. Відповідно до п.3.1
договору відповідач повинен погашати
позику шляхом внесення на поточний
рахунок позивача грошових коштів
рівними частинами по 831,87грн. щомісячно.
Згідно п.3.2 договору, зміненого
відповідно до п.2 Додаткової угоди до
договору №3 від 03.07.2011 року у разі
припинення трудових відносин з ПАТ
«Азовзагальмаш» відповідач
зобов'язаний протягом 60 календарних
днів з моменту розірвання трудового
договору погасити позику грошовими
коштами у повному обсязі. 03.06.2011 року
відповідачку згідно наказу ПАТ
«Азовзагальмаш» № 23 звільнено зі
вказаного підприємства, проте свої
зобов'язання по погашенню позики у
встановлений п.3.2 Додаткової угоди
строк - до 02.08.2011 року він не виконав.
22.04.2013 року позивачем на адресу ОСОБА_1
направлено вимогу про погашення
залишку позики. У період з серпня 2011
року по жовтень 2013 року відповідачка
виплатила позику у розмірі 35472,00грн.
Станом на 15.11.2013 року сума боргу
відповідача склала 87067,59грн. В зв'язку з
вищевикладеним позивач був змушений
звернутись до суду та просить стягнути
з відповідачки заборгованість за
договором позики в розмірі 87067,59грн., а
також відповідно до вимог ст.625 ЦК
України інфляційні нарахування в
розмірі 2299,49грн., 3% річних в розмірі
7519,21грн. та судовий збір в розмірі
968,90грн.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, просила їх
задовольнити вказуючи на те, що
відповідачка не виконала взятих на
себе зобов'язань щодо погашення
кредиту, в зв'язку з чим з неї повинно
стягнути зазначену суму боргу та
штрафні санкції.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково, надала квитанції, про оплату
з листопада 2013 року по лютий 2014 року на
загальну суму 16000,00грн., згодна
виплатити суму заборгованості
протягом півтора-двох років, але без
штрафних санкцій. Вказала, що при
звільненні з підприємства було
роз'яснено що це не є припиненням
трудових відносин.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, просив не стягувати штрафні
санкції та надати півтора-два роки для
виплати заборгованості.

Суд, вислухавши сторін, третю особу,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги ПАТ «МЗВМ» підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів.

Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України
договір позики укладається в письмовій
формі.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року між
ВАТ «МЗВМ» та відповідачкою укладено
договір позики №2РР-01245, відповідно до
якого останній надано позику у розмірі
149736,00грн. строком на 15 років з метою
купівлі квартири АДРЕСА_1. Зазначена
сума була отримана відповідачкою 30.07.2008
року.

Відповідно до п.3.1 договору
відповідачка повинна погашати позику
шляхом внесення на поточний рахунок
позивача грошових коштів рівними
частинами по 831,87грн. щомісячно.

31.10.2008 року між сторонами укладена
Додаткова угода №1 до договору позики
№2РР-01245, яка є його невід'ємною
частиною, відповідно до якої на період
з листопада 2008 року по квітень 2009 року
включно виплата позичальником позики
була призупинена. На підставі цього
загальний строк погашення позики
збільшувався до 15 років 6 місяців.

05.01.2011 року між сторонами укладена
Додаткова угода №2 до договору позики
№2РР-01245, відповідно до якої у разі
припинення трудових відносин з ПАТ
«Азовзагальмаш», відповідачка
зобов'язана протягом 60 календарних
днів з моменту розірвання трудового
договору погасити позику грошовими
коштами у повному обсязі.

Відповідно до Статуту ПАТ «МЗВМ»,
затвердженого загальними зборами
акціонерів Товариства (протокол №14 від
31.08.2011 року), Публічне акціонерне
товариство «Маріупольський завод
важкого машинобудування» є
правонаступником усіх прав та
обов'язків Відкритого акціонерного
товариства «Маріупольський завод
важкого машинобудування». Рішення про
зміну найменування ВАТ «МЗВМ» на ПАТ
«МЗВМ» прийнято загальними зборами
акціонерів від 15.04.2011 року (протокол №13)
на виконання вимог Закону України «Про
акціонерні товариства.

03.06.2011 року між відповідачкою та ПАТ
«МЗВМ» була укладена Додаткова угода
№3 до договору позики № 2РР-01258,
відповідно до якої змінено умови
погашення позики, а саме: у разі
припинення трудових відносин з ПАТ
«Азовзагальмаш», позичальник
зобов'язаний протягом 60 календарних
днів з моменту розірвання трудового
договору з ПАТ «Азовзагальмаш»
погасити позику грошовими коштами.

Термін «Припинення трудового
договору» охоплює всі випадки
припинення трудових відносин
незалежно від причин і підстав.
«Розірвання трудового договору»
відбувається з ініціативи однієї із
сторін договору, яка бажає припинити
трудові відносини.

На підставі наказу №23 від 03.06.2011 року
ОСОБА_1 було звільнено з підприємства
за власним бажанням за ст.38 КЗпП
України.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Таким чином відповідачка зобов'язана
була протягом 60 календарних днів з
моменту розірвання трудового договору
погасити позику грошовими коштами у
повному обсязі, тобто до 02.08.2011 року.
Проте зобов'язання за договором позики
ОСОБА_1 у вказаний строк не виконала.

У ч.1 ст.1049 ЦК України зазначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За період з серпня 2008 року по 02.08.2011 року
відповідачка сплатила позику в розмірі
27196,41грн. Залишок заборгованості
складає 122539,59грн.

22.04.2013 року на адресу відповідачки
направлено вимогу про погашення позики
в сумі 105574,89грн., яку згідно
повідомлення отримано нею 25.04.2013 року.

В матеріалах справи містяться платіжні
документи, з яких вбачається, що
відповідачкою після подачі позовної
заяви до суду було сплачено суму
заборгованості за вказаним договором у
розмірі 16000,00грн.

Згідно довідки головного бухгалтера
ПАТ «МЗВМ», заборгованість ОСОБА_1 по
договору №2РР-01245 станом на 18.02.2014 року
становить 71067,59грн., тому саме ця сума
підлягає стягненню на користь
позивача.

Згідно ст.625 ч.2 ЦПК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно сума індексу інфляції за
період заборгованості з 31.08.2011 року по
15.11.2013 року складає 2299,49грн. (борг з
31.08.2011р. по 27.09.2011р. складав 121707,59грн.,
індекс інфляції 1,001, інфляційне
збільшення заборгованості 121,71грн.;
борг з 24.10.2011р. по 29.11.2011р. складав
120043,59грн., індекс інфляції 1,001,
інфляційне збільшення заборгованості
120,04грн.; борг з 30.11.2011р. по 27.12.2011р.
складав 119211,59грн., індекс інфляції 1,002,
інфляційне збільшення заборгованості
238,42грн.; борг з 28.12.2011р. по 22.01.2012р.
складав 118379,59грн., індекс інфляції 1,002,
інфляційне збільшення заборгованості
236,76грн.; борг з 23.01.2014р. по 22.02.2012р.
складав 117547,59грн., індекс інфляції 1,002,
інфляційне збільшення заборгованості
235,10грн.; борг з 23.02.2012р. по 27.03.2012р.
складав 116715,59грн., індекс інфляції 1,003,
інфляційне збільшення заборгованості
350,15грн.; борг з 21.08.2012р. по 20.09.2012р.
складав 111723,59грн., індекс інфляції 1,001,
інфляційне збільшення заборгованості
111,72грн.; борг з 27.11.2012р. по 24.12.2012р.
складав 109227,59грн., індекс інфляції 1,002,
інфляційне збільшення заборгованості
218,46грн.; борг з 25.12.2012р. по 21.01.2013р.
складав 108395,59грн., індекс інфляції 1,002,
інфляційне збільшення заборгованості
216,79грн.; борг з 14.05.2013р. по 06.06.2013р.
складав 102067,59грн., індекс інфляції 1,001,
інфляційне збільшення заборгованості
102,07грн.; борг з 10.10.2013р. по 15.11.2013р.
складав 87067,59грн., індекс інфляції 1,004,
інфляційне збільшення заборгованості
348,27грн.).

Три відсотки річних від простроченої
суми склало 7519,21грн. (борг з 03.08.2011р. по
30.08.2011р. складав 122539,59грн., КД 28, 3% річних
282,01грн., борг з 31.08.2011р. по 27.09.2011р.
складав 121707,59грн., КД 28, 3% річних 280,09грн.;
борг з 28.09.2011р. по 23.10.2011р. складав
120875,59грн., КД 26, 3% річних 258,31грн.; борг з
24.10.2011р. по 29.11.2011р. складав 120043,59грн., КД
37, 3% річних 365,06грн..; борг з 30.11.2011р. по
27.12.2011р. складав 119211,59грн., КД 28, 3% річних
274,35грн.; борг з 28.12.2011р. по 22.01.2012р.
складав 118379,59грн., КД 26, 3% річних
252,98грн..; борг з 23.01.2014р. по 22.02.2012р.
складав 117547,59грн., КД 31, 3% річних 299,50грн.;
борг з 23.02.2012р. по 27.03.2012р. складав
116715,59грн., КД 34, 3% річних 326,16грн..; борг з
28.03.2012р. по 24.04.2012р. складав 115883,59грн., КД
28, 3% річних 266,69грн.; борг з 25.04.2012р. по
22.05.2012р. складав 115051,59грн., КД 28, 3% річних
264,78грн.; борг з 23.05.2012р. по 26.06.2012р.
складав 114219,59грн., КД 35, 3% річних 328,58грн.;
борг з 27.06.2012р. по 22.07.2012р. складав
113387,59грн., КД 26, 3% річних 242,31грн.; борг з
23.07.2012р. по 20.08.2012р. складав 112555,59грн., КД
29, 3% річних 268,28грн.; борг з 21.08.2012р. по
20.09.2012р. складав 111723,59грн., КД 31, 3% річних
284,67грн.; борг з 21.09.2012р. по 24.10.2012р.
складав 110891,59грн., КД 34, 3% річних 309,89грн.;
борг з 25.10.2012р. по 26.11.2012р. складав
110059,59грн., КД 33, 3% річних 298,52грн.; борг з
27.11.2012р. по 24.12.2012р. складав 109227,59грн., КД
28, 3% річних 251,37грн.; борг з 25.12.2012р. по
21.01.2013р. складав 108395,59грн., КД 28, 3% річних
249,46грн.; борг з 22.01.2013р. по 19.01.2013р.
складав 107563,59грн., КД 29, 3% річних 256,38грн.;
борг з 20.02.2013р. по 10.03.2013р. складав
106731,59грн., КД 19, 3% річних 166,68грн.; борг з
11.03.2013р. по 21.04.2013р. складав 105899,59грн., КД
42, 3% річних 365,57грн.; борг з 22.04.2013р. по
13.05.2013р. складав 105067,59грн., КД 22, 3% річних
189,99грн.; борг з 14.05.2013р. по 06.06.2013р.
складав 102067,59грн., КД 23, 3% річних 201,34грн.;
борг з 07.06.2013р. по 08.07.2013р. складав
99067,59грн., КД 31, 3% річних 260,56грн.; борг з
09.07.2013р. по 06.08.2013р. складав 96067,59грн., КД
28, 3% річних 228,98грн.; борг з 07.08.2013р. по
08.09.2013р. складав 93067,59грн., КД 32, 3% річних
252,43грн.; борг з 09.09.2013р. по 09.10.2013р.
складав 90067,59грн., КД 30, 3% річних 229,49грн.;
борг з 10.10.2013р. по 15.11.2013р. складав
87067,59грн., КД 36, 3% річних 264,78грн.).

Суд враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини та оцінюючі надані
сторонами докази, дійшов висновку, що
відповідачка не в повному обсязі
виконала перед позивачем зобов'язання
щодо повернення позики відповідно до
договору №2РР-01245 від 17.07.2008року, в
зв'язку з чим з ОСОБА_1 підлягає
стягненню заборгованість по договору
позики в розмірі 71067,59грн., інфляційні
нарахування в розмірі 2299,49грн., 3% річних
в розмірі 7519,21грн., а всього 80886,29грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні на користь якої прийнято
рішення, суд присуджує з іншої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином з
відповідачки на користь позивача слід
частково стягнути судовий збір у
розмірі 808,86грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 209, 212 - 215, ЦПК України, ст.ст.509,
526, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2 про стягнення боргу-
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН:НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" (р/р 86 в ПАТ
«Дочірній Банк Сбербанк Росії» м.Київ,
МФО 320627, )
заборгованість по договору позики в
розмірі 71067,59грн., інфляційні
нарахування в розмірі 2299,49грн., 3% річних
в розмірі 7519,21грн. та судовий збір в
розмірі 808,86грн., а всього 81695,15грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційній суд
Донецької області через Іллічівський
районний суд м.Маріуполя протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

З повним текстом рішення можливо буде
ознайомитися після 14.03.2014 року.

Суддя:
Т. В. Пустовойт