Справа № 465/3191/13
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/2970/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 26 листопада 2013 року у
справі за позовом Житлово-будівельного
кооперативу №106 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги, -

встановила:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 26 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь Житлово- будівельного
кооперативу №106 заборгованость,
нараховану за несплату наданих
житлово-комунальних послуг у розмірі
3390,82 грн.

В частині позову, щодо стягнення
заборгованості з ОСОБА_5 - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення винесене за неповного
з'ясування усіх обставин справи, з
грубим порушенням норм матеріального
права.

Крім того зазначає, що у позивача
відсутні правові підстави для
стягнення з неї плати за користування
житлово-комунальними послугами, а саме
відсутні договірні відносини між ЖБК-106
та нею, ОСОБА_4

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заперечення
апеляційної скарги, перевіривши в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач в
обґрунтування позову про стягнення
заборгованості за комунальні послуги в
сумі 3390,82грн., з яких 1913,51грн.
заборгованість за теплопостачання та
1477,31грн. заборгованість за утримання
будинку та прибудинкової території,
посилався на те, що відповідачі є
власниками квартири АДРЕСА_1 у період з
01.02.2010 по 01.02.2013 рр. своєчасно не
оплачують житлово-комунальні послуги з
теплопостачання та утримання будинку
прибудинкової території, внаслідок
чого у останніх виникла вказана
заборгованість. Добровільно погасити
заборгованість відповідачі
відмовляються.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зареєстровані в АДРЕСА_1, яка
належить праві власності ЖБК № 106.
Даний факт підтверджується довідкою №
469 з місця проживання та склад сім'ї і
прописки, виданною ЖБК № 106.

Відповідно до ст.50 Статуту ЖБК 106 вправі
заключати договори та інші угоди від
імені кооперативу.

Згідно п. 15 Примірного статуту
житлово-будівельного кооперативу,
житлово-будівельний кооператив
здійснює експлуатацію та ремонт
належного йому житлового будинку
(будинків) за рахунок коштів
кооперативу на засадах самооплатності.

Відповідно до п. 24 зазначеного
Примірного статуту внески на
проведення капітального ремонту
житлового будинку (будинків)
справляються з членів
житлово-будівельного кооперативу,
виходячи з балансової вартості
квартир, урозмірах, встановлених КМУ, а
внески на експлуатацію житлового
будинку (будинків) і утримання
прибудинкової території - розмірах,
необхідних для покриття фактичних
витрат кооперативу на ці потреби,
виходячи із житлової площі займаних
квартир.

Відповідно до п.24 статуту
Житлово-будівельного кооперативу № 106,
житлово-будівельний кооператив
здійснює експлуатацію жилого будинку
на основі самооплати без додержання
державної дотації.

Відповідно до п. 25 статуту
Житлово-будівельного кооперативу № 106,
роботи по капітальному ремонту та
поточному ремонту будинку кооперативу
за заявкою останнього виконуються
ремонтно-будівельними організаціями
за рахунок коштів житлово-будівельного
кооперативу, на умовах, встановлених дл
ремонту жилих будинків державного
житлового фонду.

Виходячи з наведеного
Житлово-будівельний кооператив є
власником будинку і може як самостійно
утримувати житловий будинок так і
укладати договір щодо надання
житлово-комунальних послуг із
суб'єктом господарювання, статутом
якого передбачено надання цих послуг.
Права та обов'язки виконавця послуг із
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій визначені
Законом України "Про
житлово-комунальні послуги".

Встановивши ці обставини, суд прийшов
до вірного висновку, що ЖБК № 106 вправі
подавати вказаний позов та прийняв до
уваги те, що згідно договору № 3912/Ф про
постачання теплової енергії в гарячій,
з 01.10.2005 року квартира ЖБК № 106 є
споживачем теплової енергії в гарячій
воді, який зобов'язується сплачувати
енергопостачальнику ЛМКП
«Львівтеплоенерго» кошти за одержану
теплову енергію за встановленим
тарифом. Нарахування суми проводиться
відповідно до показника лічильника.

Відповідно договору № 69239 від 23.03.2007
року, між ВАТ «Львівобленерго» та ЖБК №
106 укладено угоду, згідно умов якої ВАТ
«Львівобленерго», як постачальник
зобов'язалося надавати електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок, а ЖБК № 106, як
споживач зобов'язалося оплачувати
постачальнику вартість використаної
електричної енергії, згідно
встановленого тарифу та показника
лічильника.

Згідно підрядного договору № 19 від
03.01.2012 року ЖБК № 106 знаходиться на
обслуговуванні ПП «Шиф-Ліфт», яке
приймає на себе організацію та
виконання робіт по технічному
обслуговуванню та ремонту ліфтів і
диспетчерських систем ЖБК № 106, а ЖБК №
106, як замовник послуг зобов'язується
оплачувати місячну оплату проведених
робіт, яка складає 1140,00 грн.

Згідно договору № 80 від 01.01.2012 року про
виконання робіт з ліквідації аварій та
пошкоджень на внутрішньобудинкових
інженерних мережах, ЖБК № 106 перебуває
на обслуговуванні Львівського
комунального Ремонтно-аварійного
підприємства, яке зобов'язане згідно
цього договору проводити робот із
обслуговування, ремонту та
реконструкції житлових будівель, а ЖБК
№106 зобов'язане оплачувати вартість
виконаних робіт.

Також судом враховано, що згідно ст. 360
ЦК України співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

З врахуванням наведеного суд дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_4
зобов»язана сплачувати комунальні
послуги, оскільки такими користується.

Посилання відповідачки на те, що
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах, а між нею та
позивачем таких належним чином не
укладено, суд вірно не прийняв до уваги.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду з таких підстав.

Згідно ст. 68 Житлового Кодексу України
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Фактичне надання споживачу
відповідних послуг свідчить про
існування між сторонами фактичних
договірних відносин, що є підставою для
стягнення боргу по оплаті отриманих
комунальних послуг на підставі пунктів
7, 10 Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 8 жовтня
1992 року № 572, пункту 6 частини третьої
статті 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" та статті 10
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду".

Посилання апелянта на те, що між нею та
позивачем має бути укладено договір на
виконання рішення Франківського
районного суду м. Львова від 28 березня
2012 року, судова колегія не приймає до
уваги, оскільки встановлено, що це
рішення суду не виконано.

Тому з врахуванням наведеного про те,
що між сторонами існують фактичні
договірні відносини, правильним є
висновок суду, щодо стягнення вказаної
суми заборгованості з ОСОБА_4, оскільки
вона, не погоджуючись з тарифами та
нарахуваннями проведеними ЖБК, не
подала своїх розрахунків. Крім того суд
вказав, що відповідач погодилась, що
тарифи узгоджувались на загальних
зборах ЖБК.

В засіданні судової колегії
представники ЖБК №106 ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підтвердили розмір заборгованості
відповідачки та те, що вказані розміри
тарифів відповідають рішенням
виконкому Львівської міської ради.

Своєю чергою апелянт, всупереч ст. 10, ст.
60 ЦПК України, не надала доказів про
невиконання комунальним підприємством
своїх обов'язків з надання послуг.

Висновки суду достатньо мотивовані і
підтверджені доказами, наявними в
матеріалах справи.

Інші доводи апелянта, не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Задовольняючи позов частково, суд
дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5
не зобов»язаний сплачувати комунальні
послуги, оскільки такими не
користується, тому що не проживає за
місцем реєстрації. Рішення суду в цій
частині не оскаржується.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 26 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.