Справа № 136/14/14-ц Провадження №
22-ц/772/858/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кривенко Д. Т.Категорія:
37Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Липовецького районного суду
Вінницької області від 03 лютого 2014 року
в справі за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Вахнівської
сільської ради Липовецького району
Вінницької області, третя особа:
Липовецька державна нотаріальна
контора, про визнання відмови
недійсною ,-

встановила:

В січні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду із зазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
після смерті їхнього діда ОСОБА_5
відкрилась спадщина, у зв'язку із чим до
них звернулась їхня тітка, а
спадкодавцеві дочка - ОСОБА_4 з
проханням написати на її користь
відмову від спадкового майна, яке
залишилось після смерті діда та
складається з житлового будинку. При
цьому, відповідач ОСОБА_4 пообіцяла, що
після оформлення будинку віддасть їм
належну спадкодавцеві земельну
ділянку (пай).

Також зазначали, що під час підписання
відмови від спадщини, що відкрилась
після смерті діда, позивач ОСОБА_2 не
усвідомлював своїх дій через
загострення хвороби, про що достовірно
було відомо відповідачу ОСОБА_4, проте
остання запевняла їх, що обманювати їх
у неї наміру немає. Позивачі
відмовились від спадщини на користь
ОСОБА_4, проте, відповідач обманула їх,
оскільки на даний час від своїх
обіцянок щодо передачі їм земельної
частки (паю) відмовляється. У зв'язку із
чим, позивачі просили суд визнати їхні
відмови від усього спадкового майна
після смерті діда ОСОБА_5 - недійсними,
оскільки вони вчиненні під впливом
обману та з фізичною особою, яка у
момент вчинення не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними, а також просили суд продовжити
строк позовної давності для звернення
до суду із даним позовом, вказавши, що
пропущений він з вини відповідача
ОСОБА_4

Рішенням Липовецького районного суду
Вінницької області від 03 лютого 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування усіх фактичних
обставин справи, просили скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове - про задоволення позову.

Зокрема, вказали, що судом були невірно
застосовані норми ст. 230 ЦК України,
крім того, судом не було враховано той
факт, що позивач ОСОБА_2 перебував у
такому стані, коли він не міг
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними, оскільки смерть
близької людини викликала в нього
нервове потрясіння

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі та з'явилися в
судове засідання, колегія суддів
вважає, що вона задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; апеляційний
суд досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно
матеріалів спадкової справи до майна
померлого 08 серпня 2009 року ОСОБА_5
№498/2009, заведеної Липовецькою
державною нотаріальною конторою 13.10.2009
року, із заявою про прийняття спадщини
після смерті свого батька ОСОБА_5
звернулась відповідач ОСОБА_4

Інші спадкоємці: дружина померлого
ОСОБА_6, його онуки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3
надали нотаріусу свої заяви про
відмову від своїх часток у спадщині, що
залишилась після смерті ОСОБА_5 та не
заперечували стосовно того, щоб
свідоцтво про право на спадщину було
видане на ім'я ОСОБА_4 Заяви вказаних
осіб були відповідно зареєстровані 13
жовтня 2009 року (заява дружини
померлого) та 13 листопада 2009 року (заяви
онуків померлого).

Також із матеріалів спадкової справи
було встановлено, що позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 протягом шестимісячного
строку не відкликали своїх заяв про
відмову від прийняття спадщини

Відмова від прийняття спадщини може
бути визнана судом недійсною з підстав,
визначених ст. ст. 225, 229 - 231 і 233 цього
Кодексу.

Для визнання правочину таким, що має
дефекти волі і волевиявлення, а врешті
і визнання його недійсним необхідно
встановити наявність хоча б одного з
двох факторів, які мали місце в момент
вчинення правочину, а саме: щоб вона не
усвідомлювала значення своїх дій або
не могла керувати своїми діями.

Так, належними та допустимими доказами
встановлення певного стану
громадянина в момент вчинення
правочину може бути висновок
судово-медичної експертизи, інші
докази в підтвердження наявності чи
відсутності такого стану громадянина.

У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.2009 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
роз'яснено, що правила статті 225 ЦК
поширюються на ті випадки, коли фізичну
особу не визнано недієздатною, однак у
момент вчинення правочину особа
перебувала в такому стані, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та (або) не могла керувати ними
(тимчасовий психічний розлад, нервове
потрясіння тощо).

Проте, позивачі не надали суду жодних
належних та допустимих доказів, для
підтвердження стану позивача ОСОБА_2 в
момент вчинення ним відмови від
прийняття спадщини після смерті його
діда ОСОБА_5, а саме: щоб він не
усвідомлював значення своїх дій або не
міг керувати своїми діями. Крім цього,
позивачі не скористались своїм правом
заявити клопотання про призначення
судово-психіатричної експертизи.

Як роз'яснено в п.19 та п.20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
6 листопада 2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин,
вчинений під впливом помилки, обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною або внаслідок впливу тяжкої
обставини, є оспорюваним. Правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення. Норми статті 230
ЦК України не застосовуються щодо
односторонніх правочинів.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
правочин щодо відмови від прийняття
спадщини є одностороннім правочином, а
відтак правила ст.230 ЦК України до неї
не застосовуються.

Посилання апеляційної скарги на те, що
в ст. 1247 ЦК України передбачено, що
відмова від прийняття спадщини може
бути визнана судом недійсною з підстав,
встановлених ст.ст. 225, 229-231 і 233 ЦК
України є надуманими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, норми матеріального і
процесуального права судом
застосовані правильно, а тому підстав
для скасування чи зміни оскаржуваного
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Липовецького районного суду
Вінницької області від 03 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис)
Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.