Справа №521/2138/14-ц
Провадження №2/521/3742/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року

місто Одеса

Малиновський районний суд місто Одеси
у складі:

головуючого судді -
Плавича І.В.,

за секретаря -
Бобрешова Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду
знаходиться на розгляді цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на дитину.

В обґрунтування власної позиції та
пояснюючи підстави звернення до суду
позивач посилалась на ті обставини, що
між сторонами був укладений шлюб, в
період перебування в якому у них
народилась донька.

В теперішній час подружжя проживає
окремо, спільного господарства сторони
не ведуть, з відповідача стягувались
аліменти на утримання доньки за
рішенням суду. Але на теперішній час
дитина досягла повноліття і продовжує
навчатись, але відповідач не приймає
участі у відповідних витратах.

Виходячи з викладеного, позивач
звернулась з даним позовом в суд, в
якому просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання доньки у зв'язку
із продовженням навчання у розмірі
16470,00 гривень одноразовою виплатою.

Справа вже розглядалась судом. Так,
згідно заочного рішення Малиновського
районного суду міста Одеси від 10 грудня
2013 року заявлений позов був
задоволений. Але за заявою сторони
відповідача ухвалою Малиновського
районного суду міста Одеси від 17 лютого
2014 року вказане заочне рішення
скасовано та призначено справу до
розгляду в загальному порядку.

При новому розгляді справи заявлені
вимоги та правове обґрунтування позову
стороною позивача не змінювались.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
з'явилась, заявлені вимоги підтримала,
просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судове засідання з'явився, від імені та
в інтересах особи заявлені вимоги не
визнав, просив суд в задоволенні позову
відмовити.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги виниклі
обставини та пояснення позивача за
суттю спору і підставами звернення в
суд, надавши належну юридичну оцінку
виниклим між сторонами по справі
правовідносинам, суд приходить до
висновку, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню -
виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у зареєстрованому шлюбі, в
період якого у них народилась дитина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами
розірвано 14 січня 2004 року.

Батьком дитини зазначений відповідач
ОСОБА_2, дитина в теперішній час
проживає з матір'ю. При цьому ОСОБА_3
продовжує навчання в Національному
університеті «Одеська національна
юридична академія (контрактна форма
навчання).

Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України,
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

В силу ст. 182 СК України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

В силу ст. 185 СК України, той з батьків, з
кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Згідно ст. 198 СК України, батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати. В силу
ст. 199 ч.ч.1,2,3 СК України, якщо повнолітні
дочка, син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу. Право
на утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

В силу ст. 200 ч.ч.1,2 СК України, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Згідно п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року, обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК
України право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів мають
самі дочка, син, які продовжують
навчатися, а також той із батьків, з
яким вони проживають. У разі заявлення
позову одним із батьків суд може
залучити до участі у справі (якщо
залежно від її обставин визнає
необхідним) повнолітніх дочку, сина,
які продовжують навчатися і на користь
яких у зв'язку з цим стягуються
аліменти.

Вирішуючи питання про присудження
аліментів, в силу ст. 182 СК України та п.
17 постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15 травня 2006 року, судом
звернуто увагу на той факт, що даних про
працевлаштування та загальний доход
відповідача не представлено. Суд також
враховує, що з 01 грудня 2013 року
загальний показник прожиткового
мінімуму становить 1176,00 гривень,
мінімальна заробітна плата - 1218,00
гривень.

Згідно матеріалів справи вартість
навчання дитини сторін становить 16470,00
гривень на рік.

При цьому відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК
України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Враховуючи викладене та у зв'язку із
тим, що обов'язок утримувати дитину, в
тому числі - у разі продовження
навчання, законом покладається на обох
батьків в рівних частках, - суд
приходить до висновку про можливість
часткового задоволення заявлених
вимог та присудження аліментів в
розмірі 16470,00 / 2 = 8235,00 гривень
одноразовою виплатою.

Згідно ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільнені від оплати судових
витрат, вони компенсуються за рахунок
держави у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином суд вважає обґрунтованим
стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму неоплаченого судового збору - в
розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із продовженням
навчання - у розмірі 8235,00 гривень
одноразовою виплатою.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму неоплаченого судового збору в
розмірі 243,60 гривень.

Роз'яснити учасникам цивільного
процесу, що право на утримання
припиняється у разі припинення
навчання.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: