У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мостової Г.І., Остапчука
Д.О.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області про стягнення
грошових коштів, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на ухвалу Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 15 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 18 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що постановою Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 20 липня 2011 року було
задоволено його позов та визнано
незаконними дії УПФУ в Ізюмському
районі Харківської області по
невиконанню з 01 січня 2011 року приписів
ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язано відповідача
провести йому перерахунок додаткової
пенсії відповідно до ст. 51 вказаного
Закону в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, виходячи із законодавчо
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком та провести виплати
належним сум відповідно до Закону з 01
січня 2011 року по 18 червня 2011 року з
урахуванням раніше виплачених сум.

Оскільки до теперішнього часу вказане
рішення суду не виконане, позивач
вважає, що йому завдано матеріальну
шкоду, яку відповідно до ст. ст. 22,
1166, 1173 ЦК України повинен відшкодувати
відповідач.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 15
листопада 2013 року провадження по
справі закрито на підставі п.
2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 18 грудня 2013 року
ухвалу суду першої інстанції скасовано
та постановлено нову про закриття
провадження по справі з інших підстав -
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить ухвали
суду першої та апеляційної інстанцій
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження
у справі, суд першої інстанції виходив
із положень п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
оскільки такий спір між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав вже розглянуто судом та
судове рішення набрало законної сили.

Апеляційний суд
скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та постановляючи нову про
закриття провадження по справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України виходив із того, що вказані
вимоги підлягають розгляду у порядку
адміністративного судочинства.

Проте погодитись з такими висновками
суду не можна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України однією
з підстав закриття провадження у
справі є подання заяви, яка не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

У ст. 2, 17 КАС України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів суб'єктів права у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
владних управлінських функцій;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно прийнятих або вчинених ними
при здійсненні владних управлінських
функцій.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 20 липня 2011
року позов ОСОБА_6 до УПФУ в Ізюмському
районі Харківської області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії
задоволено частково. Визнано
незаконними дії УПФУ в Ізюмському
районі Харківської області по
невиконанню з 01 січня 2011 року приписів
ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язано відповідача
провести йому перерахунок додаткової
пенсії відповідно до ст. 51 вказаного
Закону в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, виходячи із законодавчо
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком та провести виплати
належним сум відповідно до Закону з 01
січня 2011 року по 18 червня 2011 року з
урахуванням раніше виплачених сум.

15 лютого 2012 року, на виконання
вищевказаного рішення, Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області було видано виконавчий лист.

Згідно повідомлення начальника ВДВС
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції від 18 квітня 2013 року
вбачається, що УПФУ в Ізюмському районі
Харківської області на виконання
постанови Ізюмського міськрайонного
судуХарківської області від 20 липня 2011
року, здійснено перерахунок пенсії
ОСОБА_6 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком та передано на виплату.
Нарахована сума буде виплачена за
умови бюджетного фінансування.

ОСОБА_6 було пред'явлено вказаний позов
про відшкодування шкоди, завданої
невиконанням постанови Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 20 липня 2011 року.

Отже, даний спір виник з приводу
відшкодування шкоди на підставі ст. ст.
1166, 1173 ЦК України, тобто спірні
правовідносини є цивільно-правовими, а
тому відповідно до ст. 15 ЦПК України
його належить розглядати в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції не з'ясував усіх обставин, що
мають процесуальне значення, та
помилково закрив провадження по
справі.

Апеляційний суд на наведене та
порушення судом першої інстанції вимог
процесуального закону, що є безумовною
підставою для скасування судового
рішення, уваги не звернув, в порушення
вимог статей 303, 315 ЦПК України у
достатній мірі не перевірив доводів
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 338,344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 15
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 18 грудня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
Д.О. Остапчук