Справа №173/279/14-ц
Провадження №4-с/173/7/2014
У Х В А Л А

іменем України

08 квітня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний
суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю. при
секретарі судового засідання
Демяненко С.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Посадської О.В. ,

встановив:

До Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на
дії державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Посадської О.В. В обґрунтування заяви
зазначено, що постанова держаного
виконавця від 16 січня 2014 року про
відкриття виконавчого провадження
була ухвалена з порушеннями вимог
чинного законодавства, оскільки нею
було прийнято виконавчий документ,
який було подано після закінчення
строку для його пред'явлення. У зв'язку
з чим скаржник просив суд визнати дії
державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Посадської О.В., які
виявилися у винесені постанови про
відкриття від 16 січня 2014 року
виконавчого провадження ВП № 41548669 за
виконавчим листом № 2-89, виданим
Верхньодніпровським районним судом
Дніпропетровської області.

В судовому засіданні представник
скаржника скаргу підтримав та просив
суд задовольнити вимоги. Суду пояснив,
що вважає дії державного виконавця
неправомірними, оскільки вона не мала
права відкривати провадження за
виконавчим документом після
закінчення строку його пред'явлення
для виконання, який зазначено в самому
виконавчому листі. Також представник
скаржника підтвердив, що рішення суду
відповідачем добровільно не виконано.

Представник стягувача в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечував, оскільки протягом трьох
років скаржився в прокуратуру щодо
невиконання рішення суду. Добровільно
боржник рішення суду не виконав.
Представник стягувача зауважив, що
звернувся до виконавчої служби 18
грудня 2013 року, тобто в межах строку
його пред'явлення для виконання, проте
конверт повернувся, а тому він поїхав
до виконавчої служби 15 січня 2014 року та
особисто подав заяву, на підставі якої
було відкрито виконавче провадження.

Державний виконавець
Амур-Нижньодніпровського відділу
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Посадська
О.В. в судове засідання не з'явилася, про
часта місце розгляду скарги
повідомлена належним чином, подала
письмові заперечення проти скарги, в
яких зазначила, що підстав для
задоволення скарги не має, оскільки
виконавчий лист направлено повторно
стягувачем у встановлений строк, проте
отримано його було виконавчою службою
15 січня 2014 року, після чого було
відкрито виконавче провадження.

Суд, вислухавши пояснення осіб,
які брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що 13 серпня 2009
року Верхньодніпровським районним
судом Дніпропетровської області було
ухвалено рішення про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8934 грн. 55 коп. в
рахунок матеріальної та моральної
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки. Рішення суду набрало
законної сили. На підставі даного
рішення суду Верхньодніпровським
районним судом 9 грудня 2009 року було
видано виконавчий лист. За заявою
стягувача, ОСОБА_3, 25 грудня 2009 року
державним виконавцем АНД відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання рішення суду. 30
грудня 2010 року у зв'язку з відсутністю
майна боржника, на яке можливо звернути
стягнення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ було
повернуто без виконання стягувачу, про
що було ухвалено відповідну постанову.
18 грудня 2013 року стягувач звернувся
повторно із заявою про виконання
виконавчого листа, проте даний лист
було направлено помилкового на іншу
адресу, у зв'язку з чим конверт
повернувся на адресу ОСОБА_3. У зв'язку з
чим представник стягувача 15 січня 2014
року особисто подав дану заяву до
Амур-Нижньодніпровського відділу
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про що
свідчить штамп вхідної кореспонденції
на заяві. На підставі даної заяві 16
січня 2014 року державним виконавцем
Амур-Нижньодніпровського відділу
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Посадською О.В. було ухвалено постанову
про відкриття виконавчого провадження.
В даній постанові також зазначено, що
заява про примусове виконання рішення
суду подана 15 січня 2014 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
редакції, яка діяла на час виникнення
правовідносин) виконавчі листи можуть
бути пред'явлені до виконання протягом
трьох років, починаючи з наступного дня
після набрання рішення суду законної
сили. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
редакції, яка діяла на час виникнення
правовідносин) у разі повернення
виконавчого документа стягувачу у
зв'язку з неможливістю повного або
часткового виконання рішення строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання після перерви
встановлюється з дня повернення
виконавчого документа стягувачу.

Отже кінцевим строком пред'явлення до
виконання виконавчого листа було 30
грудня 2013 року. Проте повторно заяву
про примусове виконання рішення суду з
виконавчим листом було подано лише 15
січня 2014 року, про що свідчить штамп
вхідної кореспонденції на заяві,
зазначено в постанові про відкриття
виконавчого провадження та не
заперечувалося представником
стягувача в судовому засіданні. У
зв'язку з чим суд приходить до висновку,
що виконавчий лист було подано з
пропуском строку для пред'явлення його
до виконання.

Згідно зі ст. 24 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
редакції, яка діяла на час виникнення
правовідносин) державний виконавець
відмовляє у прийнятті до провадження
виконавчого документа, строк
пред'явлення для примусового виконання
якого минув, про що виносить відповідну
постанову. Стягувач, який пропустив
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання, має право
звернутись із заявою про поновлення
пропущеного строку до суду, який видав
відповідний документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву у 10-денний строк, якщо інше не
встановлено законом.

Отже, державний виконавець, отримавши
виконавчий документ, строк
пред'явлення для примусового виконання
якого минув, не мав законних підстав
приймати його до виконання, а мав
відмовити у його прийнятті, про що
винести відповідну постанову та
роз'яснити стягувачу його право
звернутися до суду із заявою про
поновлення пропущеного строку.

У зв'язку з чим суд відхиляє
доводи представника стягувача про
причини пропуску строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання,
оскільки, на думку суду, вони свідчать
про поважність причин пропуску строку
для пред'явлення виконавчого листа для
примусового виконання, та не
спростовують висновків суду про
неправомірність дій державного
виконавця.

З урахуванням вищевикладеного,
суд приходить до висновку про
законність та обґрунтованість вимог
скаржника, а тому скарга підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 387 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
відділу виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Посадської О.В. -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Посадської О.В. щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 16 січня 2014
року за виконавчим листом № 2-89, виданим
Верхньодніпровським районним судом
Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
О.Ю.Шевченко