АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Немировської О.В., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 03 січня 2014 року

в справі за заявою ОСОБА_2 про
забезпечення позову в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
доходу від використання майна, що є у
спільній власності.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 р. ОСОБА_2 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення Ѕ
частини доходу, отриманого від
використання спільного майна.

03 січня 2014 р. позивач звернувся у суд з
заявою про забезпечення позову.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у
нього є підстави вважати, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, оскільки сума
позовних вимог є досить значною і
становить 235 326 грн. 81 коп.

Зазначав, що відповідач, зокрема, не
виконує рішення Печерського районного
суду м. Києва суду від 21 червня 2012 р. про
стягнення доходу від використання
спільного майна в сумі 590 480 грн., а тому
є підстави вважати, що він буде вживати
всі необхідні дії для уникнення від
виконання можливого рішення суду, в
тому числі шляхом продажу майна.

Посилаючись на викладені обставини
просив забезпечити позов шляхом
накладення арешту на Ѕ частину
земельної ділянки, будинки,
господарські і побутові споруди, що
розташовані по АДРЕСА_1, й належать
відповідачу на праві приватної
власності та заборонити відповідачу
будь-яким чином відчужувати вказане
майно чи передавати його в іпотеку
(заставу) з метою забезпечення
виконання зобов'язання перед третіми
особами.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 03 січня 2014 року в задоволенні
заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
постановити нову про задоволення заяви
про забезпечення позову в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивача, яка підтримала
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з
огляду на таке.

Відмовляючи в задоволення заяви про
забезпечення позову, районний суд
виходив з підстав відсутності її
належного обґрунтування.

Разом з тим, такі висновки суду колегія
суддів визнає поспішними.

Звертаючись у суд з заявою, ОСОБА_2
мотивував її тим, що відповідач може
вживати дії, спрямовані на невиконання
рішення суду в тому числі й шляхом
продажу майна.

При цього, посилався на те, що сума
заявлених ним до відповідача позовних
вимог становить суму 235 326 грн. 81коп., та
є істотною, а наявні у справі докази
свідчать про ухилення боржника від
виконання раніше ухваленого рішення
суду про стягнення на його користь 590 480
грн.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення
позову за заявою осіб, які беруть
участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Отже, умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання судового
рішення, а також те, що майно ( в тому
числі рухоме майно, грошові суми тощо)
яке є у відповідача на момент
пред'явлення до нього позову може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. При цьому, загроза
утруднення або неможливості виконання
рішення суду наявні тоді, коли у
сторони спору до його вирішення є
можливість розпорядитися об'єктом
прав, що став предметом спору.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності та інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись у суд, заявник вказав
причини, у зв'язку із якими необхідно
вжити заходи забезпечення позову та їх
обґрунтував.

Постановляючи оскаржувану ухвалу,
районний суд не врахував викладене, а
також не з'ясував питання
співрозмірності заявлених по справі
позовних вимог про стягнення грошових
коштів, в сумі 235 326 грн. 81 коп., вартості
майна, арешт на яке просить накласти
позивач.

За таких обставин, ухвалу суду першої
інстанції як постановлену з неповним
з'ясуванням обставин справи,
порушенням норм процесуального права,
слід скасувати, а заяву про
забезпечення позову направити для
продовження розгляду до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 03 січня 2014 року скасувати, а
заяву про забезпечення позову
направити для продовження розгляду до
того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/27943/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3337/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
ВолковаС.Я.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.