У х в а л а

28 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого судді
Луспеника Д.Д.,

суддів:
Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської
М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до
ОСОБА_5 про визнання права користування
жилим приміщенням, вселення та
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 17 жовтня 2009 року вона
знаходилась у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6, від якого мають дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після укладання
шлюбу вона вселилася до квартири
чоловіка АДРЕСА_1, де вони разом
проживали з 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
помер. У встановлений законом строк
вона звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Після смерті чоловіка
відповідачка (мати її чоловіка) забрала
з квартири усі документи, створює для
неї перешкоди у користуванні
квартирою, унаслідок чого вона була
змушена переїхати з дочкою за місцем
проживання її матері.

У зв'язку з цим, позивачка просила суд
визнати за нею та її дочкою право
проживання та користування квартирою
АДРЕСА_1, вселити їх у це житло та
зобов'язати відповідачку не чинити їм
перешкод у користуванні квартирою.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 6 серпня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 17 жовтня 2013 року, з
урахуванням виправленої описки згідно
з ухвалою суду від 14 листопада
2013 року, рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Вселено ОСОБА_3 та її неповнолітню
дочку - ОСОБА_4, у квартирі АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити
ОСОБА_3 та її неповнолітній дочці
ОСОБА_4 перешкод у користуванні
вказаною квартирою. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 лютого 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено,
рішення апеляційного суду Одеської
області від 17 жовтня 2013 року
скасовано, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 6
серпня 2013 року залишено в силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справа надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК
України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення суду касаційної
інстанції, що набрали законної сили та
спір був вирішений по суті.

Наведені заявником доводи з посиланням
на судові рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 січня 2012 року, 19 грудня 2012
року та 17 січня 2013 року не містять
ознак, які згідно вимог вищевказаної
норми є підставою для перегляду
судових рішень, оскільки із доданих до
заяви судових рішень не вбачається
однакових фактичних обставин та
подібних правовідносин у порівнянні з
судовим рішенням, яке оскаржується.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відмовляє у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про
визнання права користування жилим
приміщенням, вселення та усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про
визнання права користування жилим
приміщенням, вселення та усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням до провадження Верховного
Суду України за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І. Гулько А.О.
ЛеськоС.Ф. Хопта М.Є. Червинська