Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Сарненський районний
суд Рівненської області

в складі головуючої судді Власик Н.М.

при секретарі Вознюк М.В.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника органу опіки та
піклування Гаврилюка Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відібрання дитини та визначення її
місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій
просив визначити місце проживання
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. разом з
ним. Вказував, що 30 березня 2012 року та
10 вересня 2012 року надав дозвіл на
перетин їх спільною дитиною ОСОБА_6
кордону з Республікою Молдова у
супроводі її матері ОСОБА_4. В кінці
вересня 2012 року дізнався, що ОСОБА_4 не
збирається повертатись до України,
дитину залишила з собою. Відповідачка
проживає в Молдові, не працює, власного
житла не має. Умови проживання дочки
значно гірші, аніж ті, в яких вона
проживала в Україні. В подальшому
позивач збільшив свої вимоги,
зазначив, що відповідач знаючи
наперед, що не буде повертатись за
місцем свого проживання, умисно ввівши
його в оману , отримала дозвіл на
перетин кордону дитиною. Дочка
забезпечена лише необхідним,
позбавлена можливості пройти медичне
обстеження у кваліфікованих медичних
спеціалістів, будучи громадянкою
України , проживає в іншій державі без
реєстрації місця проживання, не має
змоги реалізувати свої право на
виховання у дусі любові до своєї
родини, народу , батьківщини. Стверджує,
що ОСОБА_4 самочинно, без його згоди
змінила місце проживання малолітньої
дитини,у зв'язку з чим вважає, що
доньку ОСОБА_6 слід відібрати у
відповідачки без позбавлення її
батьківських прав та визначити її
місце проживання за місцем реєстрації:
АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі. Пояснив суду, що надав згоду
відповідачці на тимчасові поїздки
доньки за кордон до Молдови по 31.12.2012
року у супроводі матері, оскільки
вважав, що донька від'їздить до родичів
відповідачки на певний термін з метою
оздоровлення. Питання про зміну місця
проживання дитини відповідачка з ним
не вирішувала, з цього приводу в органи
опіки та піклування та до суду не
зверталась. Просить позов задоволити,
відібравши дочку у ОСОБА_4 та
визначивши місце проживання дитини з
ним за адоесою АДРЕСА_1

Представник позивача ОСОБА_4
підтримала доводи позивача. Пояснила
суду, що ОСОБА_6 є її внучкою. Про те, що
дівчинка опинилась у скрутних умовах
їй стало відомо від ОСОБА_10, яка також є
бабусею (матір'ю відповідачки).
Стверджує, що доводи ОСОБА_4 є
надуманими і такими, що не відповідають
дійсності. Вказує, що відповідач за
допомогою обману умовила позивача
надати дозвіл на виїзд дитини за
кордон, мотивуючи тим, що провідувати
рідню буде часто, а на отримання
дозволу щоразу необхідні час, кошти і
присутність батька дитини. Оскільки
характер роботи позивача був
пов'язаний з відрядженнями, то він
надав таку згоду, однак лише з метою
оздоровлення дитини. Про свій намір
створити іншу сім'ю та залишити дитину
в Молдові ОСОБА_4 батькові дитини не
повідомила. Щоб дізнатись, де перебуває
дитина і що з нею , позивач був змушений
звертатись в офіційні установи України
та Республіки Молдова, і з офіційних
повідомлень дізнався , що ОСОБА_4
одружилася з громадянином Молдови і в
Україну не повернеться.Те , що дитина
опинилась в складних матеріальних
умовах підтверджує сама відповідачка,
яка у запереченні вказала, що була
вимушена продавати речі для того, щоб
утримувати себе і чоловіка. Влітку 2013
року вона разом з позивачем та матір'ю
відповідачки їздили в Республіку
Молдову провідати ОСОБА_6. Будинок , в
якому проживає сім"я відповідачки є
звичайною старою сільською хатиною. В
будинок відповідачка їх не пустила,
побачитись з дівчинкою не дала, однак
передачу забрала. Представник
позивачка стверджує , що ОСОБА_1 не
надавав своєї згоди на зміну місця
проживання дитини і ніколи б на це не
погодився, що підтверджується рядом
його звернень до правоохоронних
органів та інших офіційних установ.
Звертатись до офіційних установ почав
відразу після того, як дізнався, що
відповідачка не збирається повертати
дитину в Україну.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилась, надіслала до
суду заяву, в якій позовні вимоги
заперечила, просила розглянути справу
у її відсутність. На її думку, позовні
вимоги необґрунтовані, оскільки
позивач добровільно у приміщенні
нотаріальної контори надав згоду на
виїзд неповнолітньої доньки в
Республіку Молдова. Вказалп , що на
даний час преребуває у шлюбі з
громадянином Республіки Молдова.
Проживають разом з батьками чоловіка.
Вважає, що сім'я забезпечена
необхідними побутовими умовами. Сім'ю
утримує чоловік, який працює. Донька
навчається в російськомовному
теоретичному ліцеї; оглянута сімейним
лікарем. На обліку в медичних закладах
не перебуває, оскільки числиться
здоровою. Позивач, як батько дитини,
байдужий до долі доньки, так як з
вересня 2012 року не приїздив до неї.
Згадав про дитину тільки у вересні 2013
року, а до цього допомоги на утримання
не надавав. У зв'язку з цим вона була
змушена продавати речі. Позивач не
приймає участі у вихованні дитини,
обмежуючи своє спілкування з нею
телефонними розмовами у кілька хвилин.
Вважає,що в інтересах дитини буде
кращим проживати з нею, а повернення
її на Батьківщину суперечитиме
інтересам дитини : суд може визначити
місце проживання дитини без її
відібрання.

Як вбачається з пояснень
представника сужби у справах дітей
Сарненської РДА Гаврилюка Р. 12 жовтня
2012 року в службу в справах дітей
Сарненської районної державної
адміністрації, як в органу опіки та
піклування, звернулась ОСОБА_10, яка
повідомила, що її донька вивезла
внучку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
республіку Молдова, де вона проживає
без реєстрації та в неналежних умовах.
Крім того, 04 жовтня 2012 року на підставі
звернення ОСОБА_1 було проведено
обстеження матеріально-побутових умов
його проживання. Представник органу
опіки та піклування підтвердив
пояснення позивача та його
представника відносно того, що вони
офіційно звертались за допомогою щодо
встановлення місця проживання дитини,
клопотали про письмове звернення
органу опіки та піклування до
адміністрації Флорештського району
Республіки Молдова. Підтвердив , що
обстеження дитини у сімейного лікаря у
Флорештському районі було проведено
лише після неодноразових звернень
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до різних інстанцій.
Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню, оскільки
відповідачка самовільно , без
погодження з батьком дитини змінила
місце проживання доньки. Матеріально -
побутові умови проживання позивача
ОСОБА_1 у повній мірі забезпечують
потреби дитини та відповідають
санітарно - гігієнічним нормам.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила той
факт , що її дочка ОСОБА_4 отримала
дозвіл батька на перетин кордону з
малолітньою ОСОБА_6 , оскільки в 2012
році вивозила дорчку на оздоровлення в
Республіку Молдову , де проживають їх
родичі. Разом з тим , наприкінці 2012 року
їй стало відомо , що дочка не
збирається повертатись в Україну , має
одружуватись . Пояснила , що влітку 2013
року разом з позивачем та його матір"ю
їздили в Молдову , щоб побачити дитину
та прояснити ситуацію , однак їх
зустріли вороже , з дитиною не дали
поспілкуватись , про повернення
дівчинки в Україну не могло бути мови
. Ті умови , в яких прожи ває дитина , не
відповідають тим , в яких вона звикла
жити і які вона має за місцем своєї
реєстраціїї в м .Сарни.

Суд, заслухавши учасників
судового розгляду та дослідивши
письмові докази по справі, вважає
заявлені вимоги обґрунтованими.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
року в м. Сарни, Рівненської
області.Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис
за № 23 від 23. 01. 2007 року у Книзі
реєстрації народжень (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_1, видане 23.01.2007
року).

Шлюб, зареєстрований 07 червня 2003
року відділом РАГСу Самбірського МУЮ
Львівської області розірвано за
рішенням Сарненського районного суду
від 13.07.2012 року.

Питання місця проживання дитини
органами опіки та піклування, в
судовому порядку не вирішувалось, так
як воно визначалось за погодженням
батьків. Місце проживання дитини
зареєстровано на наступною адресою :
АДРЕСА_1 (будинкова книга, довідка про
склад сіцм»ї, акт обстеження
матеріально - побутових умов від 04. 10. 2012
року, довідка КЗ Сарненська районна
центральна лікарня) .

Батько дитини, ОСОБА_1, незважаючи
на перешкоди, що чинить відповідач
продовжує матеріально утримувати
дочку ОСОБА_6, що підтверджується
поясненнями позивача, представника
позивача, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_13 , а
також наданими в судове засідання
квитанціями переказу коштів через
установи комерційних банків
«Приватбанк» , «Надра» , електронного
переказу коштів за допомогою WESTERN UNION,
квитанціями про поштові відправлення
(посилки), що мали місце протягом 2013 2014
років .

Даний факт підтверджує участь
батька дитини у витратах на її
утримання та спростовує твердження
відповідача про те, що позивач не
цікавиться життям дочки та не надає
матеріальної допомоги на її
утримання.

Зважаючи на необхідність
оздоровлення позивач надав згоду на
виїзд дочки у супроводі матері в
Республіку Молдова. Згода нотаріально
посвідчена та надавалась на період
часу : з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012
року та з 10 вересня 2012 року по 31 грудня
2013 року.

З пояснень відповідача, що
містяться в повідомленнях голови
Флорештської районної ради Республіки
Молдова № 485/03/1-18 від 07.11.2012 року та
дирекції Соціального забезпечення,
здоров'я і захисту сім'ї
Флорештського району Республіки
Молдова № 427/03/1-20 від 05.09.2013 року,
вбачається, що остання не мала наміру
повертатись в Україну. З таким
рішенням, прийнятим в односторонньому
порядку матір'ю дитини позивач не
погодився.

Той факт, що позивач вживав заходи
щодо повернення дитини, яка перебувала
поза межами України підтверджується
його зверненнями до: Сарненського
районного суду Рівненської області ,
куди він звернувся з даним позовом 25.10.
2012 року, Служби у справах дітей
Сарненської районної державної
адміністрації , як органу опіки та
піклування, Міністерства закордонних
справ України. Крім того він звертався
з письмовими заявами до голови
адміністрації Флорештського району
Республіки Молдова,голови сільської
ради с. Варваровка Республіки Молдова (
підтверджується квитанціями ) .

На підставі письмової заяви
ОСОБА_1 служба у справах дітей
Сарненської районної державної
адміністрації 05.10. 2012 року звернулась
до голови адміністрації Флорештського
району Республіки Молдова. ОСОБА_1
просив прийняти міри щодо повернення
його малолітньої дочки ОСОБА_6 в
Україну; вказано, що останній надав
згоду на перетин дитиною кордону в
супроводі матері строком до кінця 2013
року, однак дізнавшись, що остання не
має наміру повертатись на України,
просить вжити заходів щодо повернення
малолітньої доньки додому.

В акті обстеження матеріально -
побутових умов проживання ОСОБА_1 від
04 10.2012 року міститься висновок органів
опіки і піклування про те, що останній
позбавлений можливості виконувати
батьківські обов'язки та піклуватись
про дочку, оскільки відповідач
порушила домовленість між ними і
вивезла дитину в Республіку Молдова на
постійне проживання.

Повідомлення та інформації
голови Флорештської районної ради від
07.11.2012 року, соціального асистента Бузи
С., посольства України в Республіці
Молдова № 6136/36-091-69 від 15.01.2013 року,
міністерства закордонних справ №
71/СБС/19-091-3801від 23.02. 2013 року, постанови
суду м. Флорешти від 12.08. 2013 року
надсилались позивачу за результатами
розгляду його звернень з приводу
повернення доньки.

Таким чином, вказані докази, а
також пояснення відповідача, що
міститься у повідомленні дирекції
соціального забезпечення , здоров'я та
захисту сім'ї Флорештської районної
ради Республіки Молдова підтверджують
пояснення заявника та дає суду
підстави вважати, що відповідач
змінила місце проживання дитини без
погодження з позивачем, що ставить під
сумнів добросовісність її доводів
під час отримання згоди позивача на
перетин дитиною кордону у її
супроводі від 10.09.2012 року.

З 01 січня 2014 року термін дії
дозволу від 10.09. 2012 року на перебування
дитини за кордоном минув, а тому з цього
часу дитина мала перебувати на
території України. На даний час дитина
фактично знаходиться в Республіці
Молдова.

Отже, з врахуванням вище
наведеного, суд вважає, що позивач
набув права вимагати повернення
дитини за місцем її реєстрації.

Відповідно до чинного
законодавства України, малолітня
дитина має проживати у встановленому
місці проживання, яке не може бути
змінене самочинно як волею сторонніх
осіб, так і волею якогось одного із її
батьків.

Статтею 162 СК України
передбачено, якщо один з батьків або
інша особа самочинно, без згоди другого
з батьків чи інших осіб, з якими на
підставі закону або рішення суду
проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла 10
років , визначається за згодою батьків.

Місце проживання малолітньої
дитини визначається обома батьками за
погодженням, виходячи з положень ч. 3, ч.
4 ст. 29 ЦК України, ст.. 10 СК України.
Тобто, має місце укладення договору в
усній чи письмовій формі. За загальним
правилом одностороння зміна чи
розірвання договору забороняється. Це
стосується і домовленостей в
сімейно-правовій сфері. Одностороння,
самочинна зміна місця проживання
малолітньої дитини не допускається.

Із змісту правових норм
випливає, що самочинна зміна місця
проживання малолітньої дитини - це
винні дії одного з батьків щодо зміни
місця проживання малолітньої дитини
без згоди другого з батьків. При цьому
немає значення, погоджувалася на це
дитина чи ні. Тривалість неправомірної
поведінки того з батьків, хто самочинно
змінив місце проживання дитини,
способи та мотиви самочинної зміни
місця проживання правового значення не
мають.

Судом також досліджено,
докази, якими відповідач обґрунтовує
свої заперечення : копія свідоцтва про
укладення шлюбу з ОСОБА_14 , від 12.01.2013
року, довіку про доходи, розрахунок
заробітної плати у гривнях, довідка про
склад сім'ї ОСОБА_4 від 13.01. 2014 року,
характеристика сім'ї, характеристики
на ОСОБА_6, акт про житлові умови від
27.12.2013 року, довідки сімейного лікаря
від 16.12. 20103 року, однак факт самочинної
зміни місця проживання дитини ОСОБА_4
наданими доказами не спростовується .

В той же час , судом
враховуються, положення, ст..ст. 7,9
Конвенції про права дитини 1989р.,
Декларації прав дитини, національного
законодавства України ( Закон України
«Про охорону дитинства», ст.. 141, ч. 1 ст..
150 , ст.. 153, ст.. 157, ч. 1 ст. 160 СК України),
відповідно до яких мати та батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини. Батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав і свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу та своєї
Батьківщини; піклуватись про її
здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток. Мати, батько та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою. Питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Дитина, яка розлучається з
батьками ( чи одним з них) має право
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками. Перешкоди у такому
спілкуванні дитини з одним із батьків
не допускаються. Дитина не має
розлучатись з батьками всупереч їх
бажанню, за винятками , встановленими
законом. Статтею 11 Конвенції про права
дитини передбачено, що
держави-учасниці Конвенції ( а такою є
Україна, ратифікувавши Конвенцію
27.02.1991р.) вживають заходів для боротьби
з незаконним переміщенням і
неповерненням дітей з-за кордону.

Судом враховується, що
відповідач не має самосійного доходу,
регулярного чинить перешкоди у
спілкуванні ОСОБА_6 з батьком, бабою
ОСОБА_4, ОСОБА_10 іншими родичами, що
унеможливлює виховання дитини в дусі
поваги та любові до своєї родини,
народу , батьківшщини, позбавлена
можливості навчатись рідною мовою.

Той факт, що мати дитини
порушила вимоги ст.. 160 СК України,
самочинно змінивши місце проживання
дитини і не повернула дитину після
закінчення строку дії дозволу ОСОБА_1
на перетин дитиною у супроводі матері
кордону з Республікою Молдова у
супроводі матері для оздоровлення,
тягне за собою правові наслідки,
передбачені ч. 1 ст. 162 , ст.. 170 СК
України.

Зібрані у справі докази засвідчують
належне виконання позивачем своїх
обов'язків щодо дитини. Тому дитина має
бути повернута за місцем її останнього
проживання та реєстрації.

У позові про відібрання дитини
може бути відмовлено лише тоді, коли
відповідач доведе, що той, з ким
проживала дитина, жорстоко поводився з
нею, схиляв її до вживання наркотиків,
проституції, тримав дитину в умовах,
небезпечних для її життя та здоров'я
тощо.

Судом не встановлено, що
відібрання малолітньої ОСОБА_6 і її
передання ОСОБА_1 буде суперечити її
інтересам.

Обставини,зазначені у абз.2 ч. 1
ст. 162 СК України , що перешкоджають
ухвалити рішення про відібрання ОСОБА_6
і повернення її за попереднім місцем
проживання , відсутні.

Вимоги щодо стягнення аліментів
на утримання ОСОБА_6 не заявлялись.

На підставі викладеного,
керуючись ст.. 7,9,11 Конвенції про права
дитини 1989р., ст..ст. 141, 150, 153, 157, ч. 1 ст..160,
ст.. 162 , ч. 1 ст. 170 СК України, Закону
України «Про охорону дитинства»,
керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 213-215, ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Відібрати малолітню дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 від її матері -
ОСОБА_4, яка проживає в АДРЕСА_3 і
повернути дитину за попереднім місцем
проживання та реєстраціїї в АДРЕСА_1 ,
визначивши її місце проживання з
батьком ОСОБА_1.

На рішення може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Рівненської області через Сарненський
районний суду протягом 10 днів з дня
його проголошення, а відповідачкою в
той же строк з дня вручення їй копії
рішення.

суддя підпис з оригіналом
згідно

Суддя Сарненського

районного суду Н.М.
Власик