АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в І інстанції
Провадження № 22ц/774/870/14
Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді -Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

за участі - відповідача ОСОБА_2, третьої
особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за розпискою та за
позовом третьої особи яка заявляє
самостійні вимоги - ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В січня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за розпискою. В остаточній
редакції позовної заяви просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за розпискою всього в
розмірі 36712,16 грн., а також судовий збір
в розмірі 367,12 грн. В обґрунтування
позову позивач зазначив, що він, 28
вересня 2009 року за розпискою передав
ОСОБА_2 апарат УЗІ моделі «Logig 100» з
трьома датчиками без принтеру.
Заборгованість за отримання цього
апарату УЗІ становить 3 800 доларів США.
ОСОБА_2 зобов'язався повернути суму
основного боргу за розпискою до 30
грудня 2009 року. Позивач посилаючись на
ст. 258 ЦК України, зазначив, що у зв'язку
з невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за борговою розпискою
повинні бути враховані штрафні санкції
у розмірі 3 %, що становить - 114,00 доларів
США, та пеня в сумі - 679,04 доларів США.
Офіційний курс НБУ гривні до долару США
станом на 25.12.2012 р. (дату подання
позовної заяви) становив 1 долар США -
7,993 гривні, тому матеріальні вимоги в
гривневому еквіваленті становлять:
36712,12 грн.

Третя особа в справі ОСОБА_3, заявила
самостійні вимоги на предмет спору до
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Так, ОСОБА_3 просила
стягнути з відповідача грошову суму у
розмірі - 18356,8 грн. на її користь, тому,
як вона вказала - що майно придбане під
час шлюбу є спільною сумісною
власністю подружжя. В обґрунтування
заявлених вимог ОСОБА_3 зазначила, що
нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_4,
купуючи у відповідача вказаний апарат
УЗІ заплатили відповідачу ОСОБА_2
частину вартості апарату, а саме; - 3800
доларів США, що у гривневому
еквіваленті станом на 25.12.2012 року
складає 30373, 40 грн. 28 вересня 2009 року
вони повернули товар ОСОБА_2, а той
зобов'язався повернути суму
основного боргу за розпискою
не пізніше 30 грудня 2009 року у порядку,
визначеному договором, але він борг не
повернув. 08 червня 2005 року між нею та
позивачем був укладений шлюб. Згідно
ч. І ст. 63 Сімейного кодексу України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Таким чином, договір позики
був укладений позивачем за час
перебування їх у зареєстрованому
шлюбі, проживання однією сім'єю та
ведення ними спільного господарства. У
зв'язку з чим вона має законне право на
половину вказаної суми боргу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
розпискою відмовлено в повному обсязі.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення коштів
також відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник
позивача поставив питання про
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на те, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права. В обґрунтування апеляційної
скарги ОСОБА_5 посилався на те, що суд
встановивши наявність боргового
зобов'язання відповідача за розпискою
не прийняв цю обставину до уваги. Судом
не визначено правову природу боргової
розписки, в той час як Верховний Суд
України вимагає, щоб суду виявляли
правову природу цих документів
незалежно від їх найменувань.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції
виходив з того, що позивач в справі
назвав свої позовні вимоги в первісній
та уточненій позовних заявах як -
стягнення боргу за договором позики.
Проте судом встановлено, що договір
позики сторонами у справі не укладався,
оскільки це передбачено законом, і за
цим договором одна сторона другій не
передавала кошти або якісь речі у
тимчасове користування. Тож позивач та
його представник необґрунтовано
послалися у підтвердження своїх
позовних вимог на норми матеріального
закону які передбачають право
пред'явлення кредитором спадкодавця
вимог до спадкоємців та обов'язок
спадкоємців задовольнити вимоги
кредитора /ст. 1281, 1282 ЦК України./ Ці
норми закону ніяк не стосуються
позовних вимог та відповідно не
підтверджують позовні вимоги як такі,
що ґрунтуються на вимогах закону.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з того, що третя особа в справі
ОСОБА_3 заявила самостійні вимоги до
позивача та відповідача в справі та
просила у своїй позовній заяві
стягнути з відповідача на її користь
гроші в сумі, - 18356 гривень 80 копійок
зазначивши, що це є розподілом майна
яке є власністю подружжя. При цьому
ОСОБА_3 не конкретизувала у своєму
позові - з кого саме повинні бути
стягнути кошти на її користь. До того ж
ОСОБА_3 вказала суду під час розгляду
справи, що розподіл майна між нею та
позивачем вже відбувся. Але нею не
надано суду ніяких доказів тому, чи був
цей апарат розподілений або не
розподілений між нею та позивачем у
справі разом з іншим майном. Не надано
суду ОСОБА_3 також обґрунтоване
пояснення тому, чому цей апарат, яким
користувалась у своїй роботі саме вона,
після розлучення опинився у власності
позивача у справі і чому вона на
протязі чотирьох років не ставила
питання про своє право на цей апарат
або на кошти за які він придбаний.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в
період перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
зареєстрованому шлюбі, ними було
придбано у ОСОБА_2 апарат УЗІ моделі
«Logig 100» з трьома датчиками без
принтеру. Договір купівлі-продажу
вказаного апарату від 05.06.2008 року (а.с.29)
було укладено від імені одного з
подружжя -ОСОБА_3 За домовленістю
сторін набувачі повинні були сплатити
його вартість частинами. Так, підчас
укладання договору купівлі-продажу
ОСОБА_2 було отримано першу частину
його вартості в розмірі 3800,00 дол. США.

Згодом 28.09.2009 року ОСОБА_4 повернув
вказаний апарат ОСОБА_2, при цьому
останній дав розписку, в якій
зазначено, що він отримав апарат УЗІ та
зобов'язався повернути отримані ним
раніше кошти в строк до 30.12.2009 року.

Однак кошти ним не повернуті,
тобто не виконано взяті на себе грошові
зобов'язання. Відповідно
до статті 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 61 СК України
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Речі для
професійних занять (музичні
інструменти, оргтехніка, лікарське
обладнання тощо), придбані за час шлюбу
для одного з подружжя, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Згідно до вимог ст. 65СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. При укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Як було визнано ОСОБА_4та ОСОБА_3 в
судовому засіданні на час купівлі
апарату УЗІ у відповідача та
повернення його продавцю вони
перебували у шлюбі, а на час звернення
до суду із даним позовом шлюб між ними
розірвано, наявне спільне майно
поділено в рівних частках. Отже,
враховуючи, що на придбання у
відповідача апарату УЗІ моделі «Logig 100»
з трьома датчиками без принтеру було
витрачено спільні кошти подружжя
ОСОБА_3, тому на виконання зобов`язання
відповідача повернути кошти за
повернутий товар після досягнення
згоди між сторонами про розірвання
договору купівлі-продажу з нього
необхідно стягнути 3800 доларів США в
еквіваленті національної валюти
України за курсом на час проголошення
рішення в рівних частках на користь
кожного з позивачів -ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У зв'язку з чим вимоги позивачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2
суми за розпискою підлягають
задоволенню. Враховуючи, що між
сторонами не було досягнуто
домовленостей про відповідальність в
разі невиконання даного зобов`язання в
строк, а також зазначення суми коштів в
іноземній валюті, позовні вимоги щодо
стягнення пені та інфляційних витрат
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 24 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
суму коштів в розмірі 1900,00 дол. США, що в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
станом на 23.04.2014 року складає 21375,00 грн.
(двадцять одну тисячу триста сімдесят
п`ять грн.)

В решті позовних вимог ОСОБА_4
відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення коштів задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму коштів в розмірі 1900,00 дол. США, що в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
станом на 23.04.2014 року складає 21375,00 грн.
(двадцять одну тисячу триста сімдесят
п`ять грн.).

В решті позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
відшкодування судового збору 397,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування судового збору 213,75 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: