АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22-ц/774/2304/14р.
Головуючий в 1 інстанції Шаповалова І.С.
Доповідач Ремез В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014р. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі :

Головуючого - Ремеза В. А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.,

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 січня 2014р. за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи Служба у
справах дітей Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області, ВДВС
Тернівського міського управління
юстиції про звільнення від сплати
аліментів та відшкодування
безпідставно отриманих виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області ОСОБА_1 у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_2, треті особи Служба у
справах дітей Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області, ВДВС
Тернівського міського управління
юстиції про звільнення від сплати
аліментів, та відшкодування
безпідставно отриманих виплат
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, і ухвалити нове
рішення по суті його позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду
необґрунтоване та протирічить чинному
законодавству та Конституції України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, та ОСОБА_2 перебували у шлюбі до
14.12.2009р., і від шлюбу мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29.10.2010р., визначено місце
проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з
матір'ю ОСОБА_2

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06.06.2011р. з ОСОБА_1 було
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання доньки.

Вироком Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 лютого 2013 року ОСОБА_2
визнано винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України і
призначено покарання у виді штрафу.
Вирок набрав законної сили.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що у травні 2012р.
ОСОБА_2 передала доньку на час свого
лікування ОСОБА_1 і за попередньою
домовленістю позивач повинен був
повернути доньку після одужання
відповідачу, однак до теперішнього
часу донька знаходиться у нього і він
відмовляється її передати ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 180 СК України
Батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 188 СК України, батьки можуть
бути звільнені від обов'язку
утримувати дитину, якщо дохід дитини
набагато перевищує дохід кожного з них
і забезпечує повністю її потреби.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за рішенням суду
батьки можуть бути звільненні від
обов'язку утримувати дитину, якщо її
дохід набагато перевищує дохід кожного
з них і повністю забезпечує її потреби,
інших підстав для звільнення батьків
від сплати аліментів на утримання
дитини законодавством України не
передбачено.

Таким чином слідує, що за нормами СК
України батьки можуть бути звільнені
від сплати аліментів на утримання
неповнолітньої дитини лише тоді, коли
дохід дитини набагато перевищує дохід
кожного з батьків і забезпечує
повністю потреби дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд правильно прийшов до
висновку про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог про
звільнення від сплати аліментів та
відшкодування безпідставно отриманих
виплат, і рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про
те, що рішення суду необґрунтоване та
протирічить чинному законодавству та
Конституції України безпідставні,
оскільки за нормами СК України батьки
можуть бути звільнені від сплати
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини лише тоді, коли дохід дитини
набагато перевищує дохід кожного з
батьків і забезпечує повністю потреби
дитини.

Разом з тим колегія суддів вважає, що
позивач вправі звернутись в порядку ст.
186 СК України до органу опіки та
піклування з заявою для перевірки
цільового витрачання аліментів, які
отримує відповідач на утримання
дитини, і у разі нецільового витрачання
аліментів він має право звернутися до
суду з позовом про зменшення розміру
аліментів або про внесення частини
аліментів на особистий рахунок дитини
у відділенні Державного ощадного банку
України, і крім того вправі поставити
питання про участь відповідача у
утримуванні доньки на час проживання
доньки у нього в порядку ст. ст. 180-182 СК
України.

Інші доводи ОСОБА_1 про непогодження з
рішенням суду необґрунтовані, та не
свідчать про незаконність рішення
суду, ухваленого у відповідності до
норм законодавства, яким регулюються
виниклі між сторонами правовідносини.

Таким чином рішення суду слід залишити
без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303,304, 307, 308,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 січня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: