У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ткачук О.С.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання квартири
загальним сумісним майном та визнання
права власності на Ѕ частину квартири
як загального сумісного майна і на 1/6
частину квартири в порядку спадкування
за законом; за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання
права власності на 2/3 частини квартири
в порядку спадкування за заповітом; за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/3
частину квартири в порядку спадкування
за законом,

в с т а н о в и в:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона з 6 листопада 1999 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 Однак,
фактичні шлюбні відносини між ними
склались починаючи з квітня 1999 року.
Згідно договору купівлі-продажу від 1
червня 1999 року вони за сумісні кошти
придбали квартиру АДРЕСА_1, право
власності на яку зареєстровано на
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, й
після його смерті відкрилась спадщина
на зазначену квартиру. Спадкоємцями
першої черги є позивач та дочки
померлого ОСОБА_5 й ОСОБА_4

Враховуючи наведене ОСОБА_2 просила
визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю її та ОСОБА_6,
визнати за нею право власності на Ѕ
частину спірної квартири як на частину
спільної сумісної власності та на 1/6 її
частину у порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з
зустрічним позовом, посилаючись на те,
що померлий ОСОБА_6 з ОСОБА_2 проживали
разом лише з 2002 року. Крім того ОСОБА_4
зазначала, що 28 травня 2009 року
ОСОБА_6 склав заповіт на її ім'я. Згідно
заповіту складеного 19 серпня 2009
року ОСОБА_6 заповів своє майно ОСОБА_4
та ОСОБА_2, а згідного заяви від 27 серпня
2009 року ОСОБА_6 скасував останній
заповіт. Враховуючи наведене позивачі
за зустрічним позовом вважали, що
спадкування після смерті ОСОБА_6 має
відбуватись за законом та просили суду
визнати за ними та ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частину спірної
квартири за кожною.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено, а зустрічний позов
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною
власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Визнано за
ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1 як на частину
спільної сумісної власності. Визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6 Визнано
за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6 Визнано
за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення.
Позов ОСОБА_2 задоволено частково, а
зустрічний позов задоволено повністю.
Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6 по 1/3
частині квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового
рішення й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо його незаконності.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання квартири загальним
сумісним майном та визнання права
власності на Ѕ частину квартири як
загального сумісного майна і на 1/6
частину квартири в порядку спадкування
за законом; за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання
права власності на 2/3 частини квартири
в порядку спадкування за заповітом; за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/3
частину квартири в порядку спадкування
за законом за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.С. Ткачук