У х в а л а

28 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого судді
Луспеника Д.Д.,

суддів:
Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської
М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Єпархіального управління Української
православної церкви, парафіяльної ради
Української православної церкви с.
Раковець Богородчанського району
Івано-Франківської області про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що він перебував у трудових
відносинах з відповідачем, що
підтверджується наявністю у нього
трудової книжки і записів у ній про
виконання обов'язків настоятеля
храмів. Крім того, посилався на
укладені трудові угоди з парафіяльними
радами Української православної
церкви с. Крички та с.
Раковець Богородчанського району
Івано-Франківської області. Зазначав,
що його було незаконно звільнено з
посади священнослужителя православних
церков с. Кричка та с. Раковець
Богордчанського району
Івано-Франківської області.

У зв'язку з цим позивач просив суд
поновити його на роботі на посаді
настоятеля храму та стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 9
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 25
вересня 2013 року, у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 9
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 25
вересня 2013 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ст. 21 КЗпП України та ст. 25
Закону України «Про свободу совісті та
релігійні організації».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення суду касаційної
інстанції, що набрали законної сили та
спір був вирішений по суті.

Наведені заявником доводи з посиланням
на ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 грудня
2013 року не містять ознак, які згідно
вимог вищевказаної норми є підставою
для перегляду судового рішення,
оскільки із доданого до заяви судового
рішення не вбачається однакових
фактичних обставин та подібних
правовідносин у порівнянні з судовим
рішенням, яке оскаржується.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ відмовляє у допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_3 до
Єпархіального управління Української
православної церкви, парафіяльної ради
Української православної церкви с.
Раковець Богородчанського району
Івано-Франківської області про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Єпархіального управління Української
православної церкви, парафіяльної ради
Української православної церкви с.
Раковець Богородчанського району
Івано-Франківської області про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу до провадження Верховного Суду
України за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:
Б.І. Гулько А.О.
ЛеськоС.Ф. Хопта М.Є. Червинська