Справа № 591/9206/13-ц
Провадження № 2/591/139/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Грищенко О.В.,
секретаря Біріної Ю.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю „Жилищник"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами,
які уточнив в судовому засіданні і
мотивує їх тим, що на підставі рішення
виконкому СМР, розпорядження міського
голови, договорів про надання послуг є
виконавцем послуг з обслуговування
житла по АДРЕСА_1, згідно з тарифами,
затвердженими Сумською міською радою.
Відповідач, який є власником квартири
АДРЕСА_1, з 01.04.2002 р. по 01.02.2014 року має
заборгованість з оплати цих послуг, яка
складає 3009 гривень 00 коп., та яку
просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав,
пояснив, що хоча договір з відповідачем
на даний час не укладений, але послуги
йому надавалися в повному обсязі, а
тому наявні підстави для задоволення
позову. Оскільки відповідач періодично
частково сплачував за отримані
послуги, строк позовної давності
переривався, тому заборгованість
необхідно стягнути за весь зазначений
період.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, вважав, що
підстави стягнення заборгованості
відсутні, оскільки відповідач не
укладав договорів з позивачем, крім
того, вважав, що розмір заборгованості
зазначений невірно, до нього
безпідставно включені послуги, які
відповідач не отримував.

Вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши наявні у ній докази та
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідач є власником
квартири АДРЕСА_1, що не заперечується
сторонами.

В цій квартирі постійно зареєстровані,
крім власника, його повнолітні діти -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується
довідкою з місця проживання (а.с.21).

На підставі договору з ЖБК „Клен" -
власником даного будинку та рішень
виконкому Сумської міської ради ТОВ
„Жилищник" взяло на себе зобов'язання
по його обслуговуванню. (а.с.28-32, 36).

Тарифи на послуги з утримання будинку
та його прибудинкової території ТОВ
„Жилищник" погоджені згідно з рішенням
виконавчого комітету Сумської міської
ради від 28.07.2009 р. № 382. (а.с. 33-35).

Як вбачається з картки платника, по
квартирі АДРЕСА_1 та квитанцій на
оплату послуг з 01.04.2002 р. виникла
заборгованість з оплати за комунальні
послуги, яка станом на 01.02.2014 р. складає
3009 грн. 00 коп. (а.с.7-20).

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У даній справі виник спір з приводу
стягнення заборгованості за отримані
послуги з утримання житлових будинків
та прибудинкових територій та
правильності її нарахування. Дані
правовідносини регулюються нормами
Житлового кодексу України, Цивільного
кодексу України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
відповідно до яких споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця - є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно статті 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ст. 157 ЖК України
повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту. Спори

між власником та членами його сім'ї про
розмір участі в витратах вирішуються
в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а»
статті 28 Закону України «Про місцеве
самоврядування» до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідних територіальних
громад; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа
звільняється від відповідальності за
невиконання зобов'язання лише у тому
випадку, коли доведе відсутність своєї
вини у порушенні такого зобов'язання.

Статтею 14 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що залежно від порядку
затвердження цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи: 1) перша група
- житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
спеціально уповноважені центральні
органи виконавчої влади; 2) друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території; 3) третя група
- житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які визначаються
виключно за договором (домовленістю
сторін). Ціни/тарифи на комунальні
послуги та послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій формуються і затверджуються
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом.

Відповідно до Постанови КМУ від 20.05.2009
року визначений типовий перелік послуг
з утримання будинків і споруд та при
будинкових територій.

Як вбачається з матеріалів справи, всі
тарифи, які встановлені для мешканців
будинку, де знаходиться квартира
відповідача, затверджені у
передбаченому законом порядку. Крім
того, слід зазначити, що ці тарифи є
діючими, і будь-яких зустрічних
позовних вимог з цього приводу
відповідачем не заявлялося.

Суд не може також взяти до уваги доводи
відповідача про те, що договір з
позивачем нею як власником квартири не
укладався. В матеріалах справи є від
01.07.2011 року між ТОВ „Жилищник" і ОСОБА_4 -
донькою відповідачки, яка
зареєстрована і мешкає в цій квартирі
(а.с.37).

На а.с. 38 є договір від 29.10.2011 р. про
реструктуризацію заборгованості,
укладений між ТОВ „Жилищник" і членом
сім'ї відповідача ОСОБА_4

Позивачем в якості доказів про надання
послуг відповідачеві надані суду акти
виконаних робіт, відповідні договори з
підрядниками (а.с.41-55, 84 - 122).

В судовому засіданні були оглянуті
журнали ТОВ „Жилищник", в яких
реєструються звернення мешканців, за
період 2002 - 2013 р., в яких відсутні
звернення відповідача.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснила суду, що вона є мешканцем
будинку АДРЕСА_2, послуги ТОВ
„Жилищник" надаються, особисто вона за
них сплачує в повному обсязі.

На підставі аналізу наведених вище
нормативних актів, наданих сторонами
доказів, а також з урахуванням
висновків, викладених в Постанові
Верховного Суду України від 27.03.2013 року,
яка є остаточною, суд дійшов висновку
про те, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню. При цьому суд
виходить з наступного. Фактичне
надання споживачу відповідних послуг
свідчить про існування між сторонами
фактичних договірних відносин, що є
підставою для стягнення боргу по
оплаті отриманих комунальних послуг на
підставі пунктів 7, 10 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 1992 року
№ 572. В судовому засіданні знайшов
підтвердження факт надання послуг
позивачем. Тобто відповідач
користується наданими позивачем
послугами, але не оплачує їх. Будь-яких
доказів про те, що ці послуги позивачем
не надавалися або були надані в
неповному обсязі чи неналежної якості
відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, необхідно стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг а також на
підставі ст. 88 ЦПК України судові
витрати, понесені позивачем в сумі
судового збору, яка підлягає сплаті при
зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.14, 20, 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», ст.
526, 611, 614 ЦК України, ст. 67, 68, 157 ЖК
України, Постановою КМУ від 20.05.2009 року
№ 529, Постановою Кабінету Міністрів
України від 8 жовтня 1992 року № 572, ст.130,
174, 197, 209, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю „Жилищник"
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю „Жилищник"
комунальні послуги в сумі 3009 гривень 00
коп. та судові витрати в сумі 229 гривень
40 коп., а всього 3 238 гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана особою яка була присутня
при оголошенні рішення суду протягом 10
днів з дня його оголошення а особою яка
не брала участі в розгляді справи
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення до судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя
О.В.Грищенко