Справа №521/3372/14-ц
Провадження №2/521/4005/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просила стягнути
аліменти на її користь на утримання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ?
частки від усіх видів його заробітку,
але не менш ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно починаючи з дня подачі
позову, тобто з 12 березня 2014 року до
досягнення дочкою повноліття тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_11. Свої позовні вимоги
ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що з
відповідачем по справі перебувала у
зареєстрованому шлюбі до 17 квітня 2002
року. Від шлюбу вони мають доньку -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання
шлюбу дитина проживає разом з нею,
навчається у 11-б класі Одеської
вечірньої загальноосвітньої школи № 3,
повністю знаходиться на її утриманні, а
відповідач свої зобов'язання щодо
сплати аліментів на утримання дитини
не виконує незважаючи на її
неодноразові звернення. Всі ці
обставини вимусили звернутися її з
наступним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні
29 квітня 2014 року свій позов підтримала
та показала суду, що з відповідачем
перебувала у зареєстрованому шлюбі,
від якого у них народилася донька -
ОСОБА_4, яка проживає з нею. Оскільки
відповідач з 2013 року не надає
матеріальної допомоги на утримання
дочки, яка в останній час проживає з нею
за адресою: АДРЕСА_5, у будинку її
чоловіка, дочка вагітна, термін
вагітності більше 30 тижнів, з батьком
своєї майбутньої дитини не
спілкується, тому вона вимушена
звернутися з наступним позовом до суду.

В судовому засіданні представник
позивачки позов ОСОБА_2 підтримав,
просив задовольнити з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
пред'явлений до нього не визнав
пояснивши, що не має підстав для
прийняття рішення про стягнення з
нього аліментів на утримання ОСОБА_4,
тому що дівчинка тривалій час веде
аморальний образ життя, не навчається,
в даний час вагітна і взагалі є
інформація, що вона працює та має свій
дохід. Відповідач вказував, що не має
підстав стягувати аліменти на користь
позивачки ще й тому, що ОСОБА_4 не
проживає разом з матір'ю, ОСОБА_2
дитиною не займається, навіть не знає
де її дочка та з ким мешкає, в якому
стані знаходиться.

Представник відповідача - ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги
заявлені до свого довірителя не
підтримала та пояснила суду, що
відповідно до образу життя ОСОБА_4
втратила статус неповнолітньої, тому
що вона працює, хоча формально перейшла
навчатися до вечірньої школи №3, яку не
відвідує, дівчинка проживає зі
співмешканцем, який на десять років
старше за неї, вагітна від нього, веде
вільний спосіб життя. Відносно матері
дитини, яка звернулася до суду з даним
позовом представник відповідача
зазначила, що позивачка по відношенню
до власної доньки ставиться аморально,
вона експлуатувала дівчинку для
власних цілей, фактично підтримуючи її
зв'язки з чоловіками старшими за віком.
Стосовно ОСОБА_3 - відповідача по
справі, позивачка взагалі вчинила
такий злочин, як шахрайство,
пред'явивши суду довідку про те, що
дівчинка проживає з нею, хоча ці
відомості не відповідають дійсності,
таким чином намагаючись отримати від
нього незаконно певну грошову суму. В
задоволенні позову просила відмовити з
підстав викладених у запереченнях, які
надавалися до суду в ході розгляду
справи по суті а також врахувати, що
ОСОБА_3 має на утриманні ще двох дітей:
дочку десяти років та сина трьох
років, працює офіційно у телекомпанії
«Чорне море» і його заробіток за шість
місяців склав 11600 гривень. Представник
відповідача вважає, що всі перелічені
нею обставини, а також те, що саме
позивачка - мати дитини, не виконує
своїх батьківських обов'язків щодо
виховання дівчинки, що вже є
адміністративним проступком, подавши
позов про стягнення аліментів на
утримання дитини, яка з нею не проживає,
про яку вона не піклується та не
утримує, неправомірним шляхом хоче
збагатитися за рахунок відповідача
ОСОБА_3

Суд, вислухавши позивачку, іі
представника позивачки, відповідача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі до 17 квітня 2002
року. 17 квітня 2002 року шлюб між
сторонами розірвано, що
підтверджується Свідоцтвом про
розірвання від 14.11.2007 року серія НОМЕР_2.
Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітню доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про її народження серія
НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації
актів громадянського стану
Малиновської районної адміністрації
виконкому Одеської міськради 01 жовтня
1997 року.

Судом встановлено, що сторони
припинили подружні стосунки,
проживають за різними адресами,
спільного господарства не ведуть.

Як вбачається з довідки від 19.02.2014 року
про стан сім'ї та прописки, виданої на
ім'я ОСОБА_2, керівником ЖЄО, головою
житлово-будівельного кооперативу
«Військовий будівельник-3» Остаповим
В.І. вона зареєстрована та проживає за
адресою: АДРЕСА_4. За вказаною адресою
проживають: ОСОБА_7 - основний
квартиронаймач, ОСОБА_8 - дочка
основного квартиронаймача, ОСОБА_4
(онука основного квартиронаймача,
ІНФОРМАЦІЯ_4). Згідно даної довідки
ОСОБА_4 проживає за вказаною адресою
разом з матір'ю ОСОБА_2 - без реєстрації.

Як вбачається з довідки № 175 від 09.09.2013
року, виданої директором ВШ №3, ОСОБА_4
навчається у 11-б класі Одеської
вечірньої (змінної) загальноосвітньої
школи №3 11-111 ступенів Одеської міської
ради Одеської області.

Разом з запереченнями на позов
стороною відповідача в обґрунтування
заперечень надані до суду наступні
документи: лист відділу кримінальної
міліції у справах дітей, згідно з яким
начальник відділу повідомляє ОСОБА_3 ,
що його звернення щодо правомірності
перебування дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в КУ «Притулок № 1 для
дітей служби у справах дітей Одеської
міської ради» з 17.05. по 16.06.2012 року -
розглянуто. Встановлено, що 17 травня 2012
року узятку з неприбуттям ОСОБА_4 на
випускний екзамен, керівництвом
загальноосвітньої школи № 110 було
здійснено телефонний дзвінок матері
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 щодо пояснення причини
неявки на екзамен. ОСОБА_2 пояснила, що 16
травня 2012 року ОСОБА_4 пішла з дому та де
вона знаходиться на той час мати
пояснити не змогла. В свою чергу
директор ЗОШ № 110 - ОСОБА_10 повідомила
про зникнення дитини кримінальну
міліцію про справах дітей
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області. Дане повідомлення
було зареєстроване до ЖРЗПЗ за № 6357 від
17.05.2012 року. Цього ж дня працівниками
кримінальної міліції у справах дітей
Малиновського районного відділу
внутрішніх справ було виявлено ОСОБА_4,
яка замилася бродяжництвом на вулицях
міста. При опитуванні дитина пояснила,
що вона збігла з дому тому, що перебуває
у конфлікті з вітчимом та матір'ю.
Керуючись Законом України «Про органи
і служби у справах дітей та спеціальні
установи для дітей», ОСОБА_4 було
направлено до КУ «Притулок №1 служби у
справах дітей Одеської міської ради»
до передачі її законним представникам.
19.06.2012 року ОСОБА_2 забрала доньку з
даного закладу; лист Служби у справах
дітей Одеської міської ради, з якого
вбачається, що Служба розглянула
звернення ОСОБА_3 від 13.05.2013 року № 590-З
щодо строків перебування його
неповнолітньої дочки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 в КУ «Притулок №1 для
дітей служби у справах дітей Одеської
міської Ради» та повідомляє, що
неповнолітня перебувала в установі з
17.05.2012 року до 19.06.2012 року, відповідно до
акту складеного кримінальною міліцією
у справах дітей. 19.06.2012 року ОСОБА_4 було
повернуто на виховання матері;
довідку-витяг з домової книги про стан
сім'ї та прописку від 20.03.2014 року, з якої
вбачається, що ОСОБА_4 виписана з місця
реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 20
березня 2014 року.

Як вбачається з відповіді в.о.
головного лікаря КУ Пологовий будинок
№ 1, вихідний номер 230 від 04.04.2014 року на
запит суду, повідомлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прописана за адресою:
АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_3,
взята на облік у зв'язку вагітністю в
жіночій консультації №4 21.11.2013 року в
термін вагітності 10-11 тижнів. Шлюб не
зареєстровано. В наступний час термін
вагітності - 30 тижнів.

Згідно відповіді № 62 від 03.04.2014 року на
запит суду в.о. директора Одеської
вечірньої (змінної) загальноосвітньої
школи № 3 11-111 ступенів Одеської міської
Ради, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є
ученицею школи. Школу ОСОБА_4 відвідує
не систематично, у зв'язку з тяжким
перебігом вагітності.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. В контексті
даної статті батько і мати мають рівні
права та обов'язки щодо своїх дітей.
Предметом основної турботи та основним
обов'язком батьків є забезпечення
інтересів своєї дитини. Матеріальне
утримання дітей - це обов'язок батьків.
Реєстрація шлюбу з дитиною не робить її
повнолітньою в тому сенсі, який визнає
закон, а отже не є підставою для
припинення аліментного обов'язку щодо
неї. Не може бути підставою для
припинення аліментного обов'язку і
щодо дитини, яка працює або займається
підприємницькою діяльністю, якщо вона
не досягла повноліття. Підбиваючи
підсумок вказаному слід навести
роз'яснення, надані з цього приводу
Пленумом Верховного суду України в
своїй постанові №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» у пункті 15:
«Відповідно до статті 180 СК батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, а у випадках
передбачених статтями 198, 199 цього
Кодексу, і своїх повнолітніх дочку і
сина. При вирішення спору про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину судам
необхідно врахувати, що укладення нею
шлюбу не припиняє передбаченого
законом обов'язку утримувати її до
досягнення повноліття, а утримання
дитини на яку стягуються аліменти, у
державному або комунальному закладі
охорони здоров'я, навчальному або
іншому дитячому закладі не припиняє
стягнення аліментів на користь того з
батьків, з яким до цього проживала
дитина, якщо він витрачає їх за
цільовим призначенням.»

Допитана в судовому засіданні
неповнолітня ОСОБА_4 підтвердила суду,
що проживає разом з матір'ю за адресою:
АДРЕСА_5. Мати піклується про неї, вона
вагітна, очікує народження дитини на
протязі місяця. ОСОБА_4 відповідаючи на
запитання учасників процесу,
пояснювала, що коли становилася на
облік у Жіночій консультації, вказала
адресу свого мешкання: АДРЕСА_3, але за
цією адресою вони мешкали разом з мамою
та вітчимом на час проведення ремонту у
будинку.

Свідок ОСОБА_1 підтвердила суду, що
неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом зі
своєю матір'ю та вітчимом за адресою:
АДРЕСА_5. Дівчинка вагітна, мати
піклується про неї, свідок як сусідка
часто бачить як вони разом гуляють.

З цих підстав суд робить висновок, що на
час пред'явлення до суду ОСОБА_2 позову
до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4,
а саме 12 березня 2014 року, ОСОБА_4
проживає хоча і без реєстрації, але
разом з матір'ю ОСОБА_2, за адресою:
АДРЕСА_5. Довідка видана 19.02.2014 року
підтверджувала проживання у лютому 2014
року, неповнолітньої ОСОБА_4, разом з
матір'ю у квартирі АДРЕСА_4, основним
квартиронаймачем якої являється її
бабуся - ОСОБА_7. Досліджені судом листи
зі служби у справах дітей та
кримінальної міліції підтверджують
наявність конфліктної ситуації, що
сталася в сім'ї ОСОБА_12 та її дочки
ОСОБА_4 у травні - червні 2012 року, однак
згідно інформації з тих же документів,
дівчинку повернуто матері на
виховання. Відповідь з пологового
будинку отримана на запит суду
підтверджує, що ОСОБА_4 на час
постановки на облік по вагітності у
жіночій консультації 23.11.2013 року
вказала адресу свого проживання на той
час: АДРЕСА_3, але, як пояснила сама
ОСОБА_4 за цією адресою вона мешкала
тимчасово разом з матір'ю та вітчимом
на час ремонту у будинку.

Таким чином враховуючи вимоги ст. 180 СК
України, Постанову Пленуму ВССУ «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», суд вважає
недоведеною правову позицію сторони
відповідача стосовно того, що
позивачка не має права на отримання від
нього аліментів, у зв'язку з тим, що
дитина з нею не проживає, тому що ним не
надано суду рішення суду про
позбавлення матері батьківських прав
відносно неповнолітньої, про
визначення місця проживання дитини не
з матір'ю, а іншою особою, будь-яких
документів підтверджуючих, проживання
неповнолітньої за іншою адресою.

Не заслуговують уваги суду пояснення
представника відповідача про
перебування дівчинки у шлюбі
зареєстрованому або цивільному, тому
що це не має правого значення для
вирішення даного спору, так як не
припиняє аліментних правовідносин. Суд
критично відноситься і до правової
позиції відповідача стосовно того, що в
ході розгляду справи встановлено факт
не проживання ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_2, у
зв'язку з тим що дівчинка проживає
разом з батьком своєї майбутньої
дитини, тому що цей факт не є
встановленим на час розгляду даної
справи, а в разі якщо і був би доведеним,
то не позбавляє права стягнення
аліментів на користь того з батьків, з
яким до цього проживала дитина, якщо не
буде надано доказів, що позивачка
обов'язково витратить їх не за цільовим
призначенням.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону
дитинства» кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Згідно з вимогами ч.3 статті 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дітей; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» від 06.01.2014 року № 719
-VI1 встановлено суми прожиткового
мінімуму на 2014рік. Згідно з даним
Законом для дітей віком від 6 до 18 років
розмір прожиткового мінімуму
встановлено у сумі 1286 гривень.

Як вбачається з довідки виданою
телекомпанією «Чорне море» ОСОБА_3, він
дійсно працює в телекомпанії «Чорне
море» ТОВ на посаді старшого
монтажника зв'язку з 05.10.2005 року по
теперішній час. Його заробітна плата
склала: 30.09.2013 - 1800 гривен; 31.10.2013 року - 1800
гривень, 30.11.2013 року - 2000,00 гривень, 31.12.2013
року - 2000,00 гривень, 31.01.2014 року - 2000
гривень; 28.02.2014 року - 2000 гривень, всього
- 11600 гривень.

При визначені розміру аліментів, суд
відповідно до статті 182 СК України
враховує матеріальне становище
відповідача, те що у нього на утриманні
є двоє малолітніх дітей: дочка ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_7, та син ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_8, які проживають разом з
ним, стан здоров'я ОСОБА_4 - важкий
перебіг вагітності. Судом також
приймаються до уваги вимоги ч.4 ст.70
Закону України «Про виконавче
провадження», згідно з якою загальний
розмір усіх відрахувань під час кожної
виплати заробітної плати не може
перевищувати п'ятдесяти відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами. При стягненні аліментів
на неповнолітніх дітей, розмір
відрахувань не може перевищувати семи
десяти відсотків. Враховуючи, що
щомісячний заробіток ОСОБА_3 становить
1800-2000 гривень, а також прожитковий
мінімум встановлений на 2014 рік (1286
гривень), суд вважає, що сума аліментів
у розмірі ? частини з усіх його доходів
на утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_4 у грошовому еквіваленті
практично буде дорівнювати 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, тому саме в такому
розмірі підлягає стягненню з
відповідача.

Згідно до ст.191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову, тобто з
12.03.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу
України, статтею 8 Закону України «Про
охорону дитинства», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169,
208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, аліменти
на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/4 частини з усіх його доходів
щомісячно, але не менш ніж 30% від
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку, з дня
подання позову, а саме з 12.03.2014 - до
досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів за 1 місяць підлягає
негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь держави суму витрат на сплату
судового збору у розмірі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області в
десятиденний термін.

Головуючий: