РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2016/14-ц

пр. № 2/759/2140/14

06 травня 2014 року

Святошинський районний суд міста Києва
в складі

головуючого - судді
Мазур І.В.

при секретарі
Сіряченко Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення порядку користування жилим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування жилим
приміщенням.

При цьому, посилається на те, що
вказана квартира належить їм, сторонам
по справі, на праві спільної часткової
власності. Йому належить 1/3 частина
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 25.06.2012р., а
відповідачці ОСОБА_2 2/3частини спірної
квартири. Квартира складається з двох
окремих ізольованих кімнат жилою
площею 10,3кв. м. та 15,7 кв. м Загальна
площа квартира складає 44,80 кв.м. Між ним
та відповідачкою виникають питання
щодо оплати за житлово-комунальні
послуги по квартирі. Тому він вимушений
був звернутися до суду. Просить
визначити порядок користування
власністю шляхом виділення йому в
користування окремої кімнати площею
10,3кв.м., відповідачці кімнату площею
15,7кв.м. Приміщення загального
користування залишити в загальному
користуванні.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово
повідомлялася про день слухання
справи, При цьому будь-яких
підтверджуючих документів на
підтвердження поважності причин
неявки суду не надала. Суд, керуючись
вимогами ст.ст.74, 224, ч.4 ст.169 ЦПК України
вважає за можливе розглянути справу у
відсутність відповідачки та винести
заочне рішення по справі. Позивач проти
винесення заочного рішення не
заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу
ОСОБА_1 належить 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від
25.06.2012р./а.с.6-11/ Відповідачці відповідно
належить 2/3 частини квартири. Квартира
складається з двох окремих ізольованих
кімнат жилою площею 10,3кв. м. та 15,7 кв. м
Загальна площа квартира складає 44,80
кв.м. /а.с.13-16/.

Позивач стверджує про те, що ним не
досягнуто угоди з відповідачкою щодо
сплати комунальних послуг по спірній
квартирі.

Згідно довідки форми №3 від в квартирі
на даний час зареєстровані як позивач
ОСОБА_1 так і відповідачка ОСОБА_2./а.с.15/

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Частинами 1-3 статті 358 ЦК України
встановлено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Стаття 150 ЖК України встановлює право
громадян, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуватися ним (нею) для
особистого проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Власникові належать право
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном ( ч. 1 ст. 317
ЦК України).

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як зазначено в п.14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
р. №20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

У відповідності до наведених норм
законодавства, позивач має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільної
квартири, яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності.

З урахуванням того, що позивачу ОСОБА_1
належить 1/3частина у спірній квартирі,
а відповідачці 2/3 частин квартири,
відповідно позивач користується
кімнатою площею 10,3кв.м., а відповідачка
ОСОБА_2 кімнатою площею15,7кв.м. За таких
обставин суд приходить до висновку, що
вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Оскільки позовних вимог щодо
стягнення судових витрат по справі
позивач ОСОБА_1 не заявляв, суд,
керуючись вимогами ст.11 ЦПК України
питання щодо судових втрат по справі не
вирішував.

Керуючись ст. ст. 317 319, 321, 355, 356, 358, 391, ЦК
України, ст. 150 ЖК України, ст. ст.3, 10, 11,
57-60, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_1 в
користування житлову кімнату площею
10,3кв.м., ОСОБА_2 житлову кімнату площею
15,7кв.м. Місця загального користування
кухню, ванну кімнату, туалет та коридор
залишити у спільному користуванні.

За письмовою заявою відповідача,
поданою до суду протягом 10 днів, заочне
рішення може бути переглянуте.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя