Справа № 758/9721/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарях - Дмитренко Ю. В.,
Заславець О.А., Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, який в ході
розгляду справи уточнив, посилаючись
на те, що 30.12.2011 року між сторонами
укладено договір позики, на
підтвердження якого відповідач видав
позивачу розписку про отримання в борг
70 000 євро. Строк повернення грошових
коштів за розпискою - один місяць з дня
вимоги. 14.06.2013 року ОСОБА_1 направив
ОСОБА_2 повідомлення телеграфом з
вимогою про повернення грошових коштів
сумі 70 000 євро або еквівалент в
національній валюті України.
Відповідач отримав повідомлення
особисто 19.06.2013 року, однак грошові
кошти в установлений розпискою строк
не повернув. В 2013 році відповідач
повернув позивачеві частину грошових
коштів, а саме 7 000 євро. Решту грошових
коштів відповідачем не повернуто.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 63 000
євро в гривневому еквіваленті, що
станом на 30.04.2014 року становить 996 203
гривні 37 копійок, а також судові
витрати.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали в
редакції від 30.04.2014 року, просили позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні,
30.12.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір позики, за яким ОСОБА_1
передав у власність ОСОБА_2 70 000 євро
(сімдесят тисяч євро), на підтвердження
чого ОСОБА_2 власноручно написав
позивачу розписку (а.с.5 - копія
розписки).

За договором строк повернення грошових
коштів встановлений - один місяць з дня
вимоги.

14.06.2013 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2
повідомлення телеграфом з вимогою
повернення грошових коштів сумі 70 000
євро або еквівалент в національній
валюті України (а.с.7 - копія
повідомлення).

Відповідач отримав повідомлення
особисто 19.06.2013 року (а.с. 7-а - копія
телеграми про вручення). Однак,
протягом одного місяця з дня вимоги
відповідач позику не погасив.

Пізніше частину грошових коштів
відповідач позивачеві повернув, а саме:
05.11.2012 року - 9 959 гривень, 11.01.2013 року - 3
000 євро, 05.02.2013 року - 2 000 євро, 05.03.2013 року
- 1 000 євро, 05.04.2013 року - 1 000 євро, що
підтверджується власноручно
написаними позивачем розписками (а.с. 29
- 33 - копії розписок).

Отже, загалом відповідач повернув
ОСОБА_1 7 000 євро та 9 959 гривень (що
еквівалентно на день повернення 969,62
євро).

Неповернутими залишились грошові
кошти в розмірі 62 030,38 євро (70 000 євро - 7 000
євро - 969,62 євро = 62 030,38 євро), що
еквівалентно станом на 30.04.2014 року 980 871
гривні 02 копійкам з розрахунку 1 581,2752
грн. за 100 євро.

Тому з відповідача підлягає стягненню
на користь позивача сума в розмірі 980 871
гривня 02 копійки.

Представник відповідача в судовому
засіданні стверджував, що ОСОБА_2
повернув позивачеві всю суму позичених
грошових коштів, на підтвердження чого
надав копії нібито розписок (а.с. 21 - 28).

ОСОБА_1 в судовому засіданні
заперечував факт повернення грошових
коштів, пояснивши, що надані
відповідачем копії документів не є
розписками про повернення грошових
коштів за договором позики від 30.12.2011
року. Позивач зазначив, що ці документи
були відповідачем підроблені в частині
написання їх дати видачі, документи
стосуються інших відносин з
підприємством відповідача.

Суд не приймає до уваги надані ОСОБА_2
документи про передачу грошей (а.с. 21 -
28), оскільки в них не зазначено, що
грошові кошти передає відповідач і
саме за договором від 30.12.2011 року.
Навпаки, документи виглядають як
бухгалтерські бланки про видачу
касиром ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_1,
й підставами видачі зазначені якісь
цифри, а сума коштів і прізвище
одержувача та касира надруковані.
Також в цих бланках зазначено
керівника - ОСОБА_2 та головного
бухгалтера - ОСОБА_4

Отже, суд вважає, що відповідачем не
доведений факт повернення позивачеві
за договором від 30.12.2011 року грошових
коштів, зазначених у вказаних вище
бухгалтерських бланках.

Суд також не може прийняти до уваги
доводи позивача про те, що розписка від
05.11.2012 року про отримання ОСОБА_1
грошових коштів в розмірі 9 959 гривень
не стосується повернення відповідачем
грошей за договором від 30.12.2011 року. Ці
грошові кошти отримані позивачем вже
після укладення 30.12.2011 року договору
позики, а до укладення цього договору
ніяких зобов'язань відповідач перед
позивачем не мав, про що зазначено в
самому договорі. Також позивач
зазначив, що інших договорів позики
після 30.12.2011 року він з відповідачем не
укладав. Оскільки позивачем не
доведено, що грошові кошти в розмірі 9 959
гривень отримані ним за іншим
договором, суд вважає їх поверненням
частини позики і враховує цю суму при
визначенні суми, що підлягає стягненню
з відповідача за договором позики від
30.12.2011 року.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову.

Стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають витрати по сплаті
судового збору.

На підставі наведеного, ст. ст. 510, 525, 526,
530, 533, 1046, 1048-1050 ЦК України, керуючись ст.
ст. 10, 79, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму в розмірі 980 871 гривню 02 копійки,
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 3 441 гривня, а всього стягнути 984
312 гривень 02 копійки (дев»ятсот
вісімдесят чотири тисячі триста
дванадцять гривень дві копійки).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які брали участь у справі,
але не були присутні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Н. В. Неганова