Справа № 740/1509/14
Провадження № 2/740/552/14
РІШЕННЯ

іменем України

30 квітня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при
секретарі -Шадура І.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Талалаївської
сільської ради Ніжинського району
Чернігівської області про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування,

встановив:

Позивачами заявлені вимоги про
визнання права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 (далі-спірний будинок):
за позивачем ОСОБА_1 на ? частку в
порядку спадкування за заповітом після
своєї матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, за позивачем ОСОБА_2 на ?
частку в порядку спадкування за
заповітом після ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Позовні вимоги
обгрунтовуються тим, що спірний
будинок мав статус колгоспного двору, в
якому станом на 15 квітня 1991 року
проживали спадкодавці подружжя ОСОБА_3
та ОСОБА_4, позивачі прийняли їх
спадщину, у зв"язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спірний будинок позивачі позбавлені
можливості належним чином оформити
прийняту спадщину.

Відповідно до заяви від 30 квітня
2014 року позивач ОСОБА_1 просить визнати
за ним право власності на 1/3 частку
спірного будинку, позивач ОСОБА_2-на 2/3
частки спірного будинку, справу
просять розглянути за відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, відповідно до
заяви від 08 квітня 2014 року
Талалаївський сільський голова
Хоменко В.М. просить розглянути справу
за відсутності, заперечення проти
позову відсутні.

Фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ч.2
ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Позов підлягає задоволенню
повністю зі слідуючих підстав.

Статтею 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою, тобто
право власності на збудоване до
набрання чинності вищезазначеним
Законом нерухоме майно набувається в
порядку, який існував на час його
спорудження, і не виникає виключно у
зв'язку із здійсненням державної
реєстрації права власності на нього в
порядку, передбаченого даним Законом.

Відповідно до довідки
Талалаївської сільської ради від 07
жовтня 2013 року спірний будинок мав
статус колгоспного двору, у якому
станом на 15 квітня 1991 року проживали
спадкодавці ОСОБА_3, ОСОБА_4, останні є
подружжям.

Положеннями ст.ст.120, 123 ЦК
Української РСР (в ред. від 18 липня 1963
року), чинного на час існування
колгоспних дворів, встановлено, що
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні, розмір частки
члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Із врахуванням викладеного
ОСОБА_3, ОСОБА_4, як члени колгоспного
двору, станом на 15 квітня 1991 року не
втратили права на належні частки
вищезазначеного будинку, їх частки є
рівними-по 1/2.

Спірний будинок під час технічної
інвентаризації згідно довідки КП
"Ніжинське міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 09 жовтня 2013 року не
відображений, як самочинне
будівництво, технічний паспорт на
нього станом на 15 жовтня 2013 року
засвідчує прийняття його до
експлуатації, відповідно до
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 15 квітня 2014 року право власності на
спірний будинок не зареєстроване.

Постановами Ніжинської районної
державної нотаріальної контори від 15
квітня 2014 року позивачам відмовлено у
видачі свідоцтв про право на спадщину
на вищезазначений будинок у зв"язку з
відсутністю правовстановлючих
документів на нього.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в
с.Талалаївка Ніжинського району,
позивач ОСОБА_1 є дитиною спадкодавця і
відповідно до ст.534 ЦК Української РСР
(в ред. від 18 липня 1963 року) спадкоємцем
за заповітом останньої від 21 червня 2002
року, який станом на час розгляду
справи не змінений, не скасований і не
визнаний недійсним, прийняв спадщину
відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української
РСР (в ред. від 18 липня 1963 року) року
шляхом фактичного вступу в управління
та володіння спадковим майном, докази
про відмову останнього від спадщини,
інших спадкоємців, які прийняли
спадщину після спадкодавця
ОСОБА_3-відсутні. Відповідно до
правової позиції, висловленої
Верховним Судом України в постанові
від 06 лютого 2013 року в справі №6-167цс12,
згідно з положеннями ст.ст.548, 549, 554 ЦК
Української РСР (в ред. від 18 липня 1963
року) для придбання спадщини необхідно,
що спадкоємець її прийняв. Для
прийняття спадщини необхідне
волевиявлення спадкоємця і здійснення
ним певних дій. Спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. В ст.553 ЦК Української РСР (в
ред. від 18 липня 1963 року) зазначено, що
спадкоємець за законом або за
заповітом має право відмовитися від
спадщини протягом 6 місяців з дня
відкриття спадщини. Вважається, що
відмовився від спадщини той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчить про прийняття
спадщини. Відповідно до довідки
Талалаївської сільської ради
Ніжинського району від 07 жовтня 2013 року
станом на час смерті спадкодавця
ОСОБА_3 у спірному будинку разом із
останньою проживали та були прописані
її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її
син ОСОБА_1. Докази на підтвердження
відмови ОСОБА_4, як непрацездатного
подружжя спадкодавця ОСОБА_3 (станом на
ІНФОРМАЦІЯ_2 мав вік 79 років), від її
спадщини відсутні, тобто ОСОБА_4
відповідно до ст.535 ЦК Української РСР
(в ред. від 18 липня 1963 року) має право на
обов'язкову частку в її спадщині.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в
с.Талалаївка Ніжинського району,
позивач ОСОБА_2 відповідно до ст.1233 ЦК
України є спадкоємцем за заповітом
останнього від 25 грудня 2003 року, який
станом на час розгляду справи не
змінений, не скасований і не визнаний
недійсним, прийняла спадщину
відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,
оскільки постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та шляхом подачі нотаріусу
заяви про прийняття спадщини, докази
про відмову останньої від спадщини,
інших спадкоємців, які прийняли
спадщину після спадкодавця
ОСОБА_4-відсутні.

Як зазначено вище ОСОБА_3, ОСОБА_4,
як члени колгоспного двору, не втратили
права на належні частки спірного
будинку, тобто даний будинок входить до
складу їх спадщини в рівних частках по
1/2, відсутність правовстановлюючих
документів на спірний будинок
перешкоджає позивачам оформити
прийняту спадщину. За таких обставин за
позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати
право власності на 1/3 частку спірного
будинку в порядку спадкування після
ОСОБА_3, при цьому ОСОБА_4 відповідно до
положень ст.535 ЦК Української РСР (в ред.
від 18 липня 1963 року) має право на
обов'язкову частку в спадщині ОСОБА_3-на
1/6 частку (2/3 від ?=1/6), за позивачем
ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки
спірного будинку в порядку спадкування
після ОСОБА_4 (?+1/6 обов"язкової
частки=2/3).

Позивачі скористалися
передбаченим ст.16 ЦК України способом
захисту свого права шляхом
пред'явлення позову про визнання права
власності на нерухоме майно.

Визнання представником
відповідача позову не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Докази, що спростовують висновки
суду, станом на час розгляду справи
відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 174, 197, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

Позови задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1
в порядку спадкування після ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1
в порядку спадкування після ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя В.П.Олійник.