Справа №
№
провадження: 2/230/397/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

04 березня 2014 року Єнакіївський
міський суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді Мелещенко
Л.В.

при секретарі - Здебській Т.М.

за участю сторін:

представника відповідача -
Рибалко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Єнакієве
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
"Орджонікідзевугілля" про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06 січня 2014 року звернувся до
суду з позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок професійного
захворювання та трудового каліцтва. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що він працював у
відповідача, у зв'язку з тим, що робота
була пов'язана з важкими та шкідливими
умовами праці він отримав професійне
захворювання - хронічний обструктивний
бронхіт пилової етіології. Висновком
МСЕК від 31.05.1995 року позивачу первинно
було встановлено стійку втрату
працездатності у розмірі 70 % за
професійним захворюванням. Позивач
вважає, що виробничим захворюванням
йому завдано моральної шкоди, яка
полягає в тому, що він внаслідок
встановлення групи інвалідності
змушений регулярно звертатись за
медичною допомогою до лікувальних
установ, почуває себе немічним, не в
змозі виконувати домашню роботу та
займатися іншим видами трудової
діяльності. Все це порушило нормальні
життєві стосунки, він вимушений
прикладати зусилля для організації
свого життя. Просить продовжити термін
звернення до суду та стягнути на свою
користь з відповідача моральну шкоду,
яку оцінює у розмірі 50 000 грн.

У судове засідання позивач не
прибув, просив розглянути справу за
його відсутністю у зв'язку зі станом
здоров'я, підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні позов визнав
частково та суду пояснив, що позивач
працював у відповідача, позивач був
повідомлений про шкідливі фактори
роботи та наслідки їх впливу на його
організм, але продовжував працювати,
позивачем значно завищений розмір
моральної шкоди.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення на них,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, застосувавши
до спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, встановив наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 працював у
відповідача (а.с. 5-6).

Висновком МСЕК від 31 травня 1995
року позивачу первинно було
встановлено стійку втрату
працездатності у розмірі 70 % за
сукупністю: 50 % за професійним
захворюванням хронічний
обструктивний бронхіт пилової
етіології, 20 % за трудовим каліцтвом та
встановлено третю групу інвалідності
безстроково (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1167 Цивільного
кодексу України, моральна шкода,
заподіяна фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її заподіяла при наявності її вини.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу
України, моральна шкода полягає у
фізичній болі та стражданнях, які
фізична особа отримала внаслідок
каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я,
що дає підстави суду заподіяння
позивачеві моральної шкоди.

У відповідності з вимогами ст. 237-1
Кодексу законів про працю України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди проводиться у випадку, якщо
порушення його законних прав призвело
до моральних страждань, втраті
нормальних життєвих зв'язків та
потребують від нього додаткових
старань для організації свого життя.

Конституційний Суд України своїм
рішенням № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року
по справі № 1-32/2008 визначив, що
положеннями пункту 1, абзацу третього
пункту 5, пункту 9, абзацу третього
пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону № 717-V
скасовано право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції Закону № 1105-X1V.
Проте Конституційний Суд України
вважає, що саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України та статтею
237-1 Кодексу законів про працю України
їм надано право відшкодувати моральну
шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про
працю України, позивач, працюючи у
відповідача, мав право на здорові та
безпечні умови праці, має право на
матеріальне забезпечення на випадок
повної або часткової втрати
працездатності.

Позивач внаслідок професійного
захворювання та стійкої втрати
професійної працездатності
позбавлений можливості щодо
реалізації своїх звичок та бажань,
ушкодження його здоров'я призвело до
негативних наслідків морального
характеру, що потребує додаткових
зусиль для організації життя.

Таким чином, судом безперечно
встановлено, що внаслідок професійного
захворювання та трудового каліцтва,
отриманого в результаті шкідливих та
небезпечних умов виробництва з боку
відповідача, позивачу ОСОБА_2 заподіяна
моральна шкода, яка полягає у
моральних стражданнях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, що порушило його
нормальні життєві стосунки, які
потребують від нього додаткових
зусиль для організації свого життя -
необхідністю звернення до лікарів,
неможливість отримати
високооплачувану роботу та інше.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року,
розмір моральної (немайнової) шкоди,
суд визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань. Зокрема,
враховується характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість заподіяної травми, наслідки
тілесних ушкоджень, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках.

При визначенні розміру заподіяної
позивачу моральної шкоди, суд
керується засадами розумності,
виваженості та справедливості, як того
вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав
і основних свобод людини, враховує
характер та обсяг фізичних та душевних
страждань, які зазнав та продовжує
зазнавати позивач, неможливість
відновлення професійної
працездатності, важкість вимушених
змін в житті позивача, характер
додаткових зусиль для організації його
життя.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування на користь позивача, суд
враховує ступінь втрати позивачем
професійної працездатності, яка
первинно становить 70 %, конкретні
обставини справи, стан здоров'я
позивача, та з урахуванням усіх
обставин, виходячи із принципу
розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає необхідним
на користь позивача стягнути моральну
шкоду у розмірі 21 000,00 грн.

Відповідно до ст. 233 Кодексу законів про
працю України, працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

Ст. 234 Кодексу законів про працю України
передбачає, що у разі пропуску з
поважних причин строків, установлених
статтею 233 цього Кодексу, районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд може поновити ці
строки.

Таким чином, суд вважає, що позивачу
ОСОБА_2 необхідно поновити пропущений
строк звернення до суду, оскільки він
пропустив його з поважних причин, так
як він постійно хворіє, змушений з
приводу професійного захворювання та
трудового каліцтва звертатися до
лікарів (а.с. 4, 12-18) та проходити
необхідне лікування, здоров'я позивача,
втратою якого він обґрунтовує заявлені
вимоги, не відновлене, моральна шкода
йому спричиняється постійно до
відновлення здоров'я.

Обговорюючи питання про судові
витрати, суд зазначає, що позивачем при
зверненні до суду за захистом
порушеного права не понесені судові
витрати у зв'язку з тим, що відповідно
до положень пп. 1 п. 1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір» позивачі за подання
позовів про стягнення заробітної
плати, поновлення на роботі та за
іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин звільнені від
сплати судового збору.

Ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

За таких обставин суд вважає за
необхідне стягнути судовий збір у
розмірі 243,60 грн. на користь держави з
відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 2, 153, 237-1 Кодексу законів про працю
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218,
222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до
суду з позовом про відшкодування
моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного
підприємства "Орджонікідзевугілля" про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Державного
підприємства "Орджонікідзевугілля" на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
моральну шкоду у розмірі 21 000,00 грн.
(двадцять одна тисяча грн. 00 коп.).

В іншій частині позову -
відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
"Орджонікідзевугілля" на користь
держави судовий збір у сумі 243,60 грн.
(двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
складені, підписані у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 04
березня 2014 року.

Повний тест рішення суду
виготовлений 07 березня 2014 року.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області
Л.В.
Мелещенко