30 квітня 2014 року м.
Мукачев Справа №303/2326/14-ц
Номер рядка стат. звіту - 31
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області
в складі: головуючого - судді Кость В.В.
при секретарі Цульбі О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Мукачево цивільну
справу
до відповідача ОСОБА_2
про відшкодування шкоди у сумі 7011 грн.,
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди у сумі 7011 гривень.
обґрунтовуються доводами про
наявність права на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
скоєння відповідачем кримінального
правопорушення, яке мало місце 15.01.2014
приблизно о 19 год. по вул. Окружній в м.
Мукачево Закарпатської області. За
наслідками судового розгляду
кримінальної справи, ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених частинами другою та
третьою ст.185 Кримінального кодексу
України. Оскільки під час розгляду
кримінальної справи питання щодо
відшкодування завданої матеріальної
шкоди вирішено не було, позивач
просить стягнути з відповідача на її
користь завдані збитки у розмірі 7011
Нормативно - правовою підставою для
задоволення позовних вимог вказані
приписи ст. 1166 Цивільного кодексу
У судове засідання позивач не
з'явилася, оскільки заявила клопотання
про розгляд справи без її участі.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить їх задоволити та проти
ухвалення судом заочного рішення не
Належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи відповідач в
судове засідання не з'явився,
заперечень проти позову не
надав, тому, за згодою позивача, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
Дослідивши подані по справі доказові
матеріали, суд констатує наступне.
Вироком Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 13
березня 2014 по справі №1-кп/303/151/14, який
набув законної сили 14 квітня 2014 року,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано
винним у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених частинами
другою та третьою ст. 185 Кримінального
кодексу України. Фактичні обставини
скоєного ОСОБА_2 злочину мали місце
15.01.2014. Так, приблизно о 19 годині,
відповідач перебуваючи біля
багатоповерхового будинку АДРЕСА_1, з
метою незаконного заволодіння чужим
майно скориставшись відсутністю
потерпілої ОСОБА_1, проник через
незачинене вікно, що знаходиться на
першому поверсі вищевказаного будинку,
у середину квартири, де з приймальної
кімнати таємно викрав належний ОСОБА_1
ноутбук марки «Аsus» вартістю 7011 гр.

Внаслідок вказаних злочинних дій
ОСОБА_2, було спричинено позивачу
ОСОБА_1 матеріальних збитків на
вищевказану суму, яку відшкодовано
відповідачем не було (а.с. 2-6).

Відповідно до частини четвертої
статті 61 Цивільного процесуального
кодексу України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Приймаючи до уваги вищенаведені
фактичні обставини справи суд виходить
також наступного.

Згідно зі ст. 1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається у ст. 16 Цивільного
кодексу України.

За змістом п. 8 частини другої ст. 16
Цивільного кодексу України, одним із
способів захисту порушеного права є
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 01.11.96 №9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» вказано наступне:
«оскільки Конституція України, як
зазначено в її ст. 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають оцінювати зміст
будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки
зору його відповідності Конституції
і в усіх необхідних випадках
застосовувати Конституцію як акт
прямої дії. Судові рішення мають
ґрунтуватись на Конституції, а також на
чинному законодавстві, яке не
суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституційні
права та свободи людини і громадянина
є безпосередньо діючими. Вони
визначають цілі і зміст законів та
інших нормативно-правових актів,
зміст і спрямованість діяльності
органів законодавчої та виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування і забезпечуються
захистом правосуддя.

У ст. 3 Конституції України зазначено,
що людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Отже, за Основним Законом України
здоров'я віднесено до абсолютних прав
людини. Абсолютність такого
суб'єктивного права, як елемента
правовідносин, перш за все полягає в
тому, що воно охороняється від усіх і
кожного.

В свою чергу, в деліктних цивільних
правовідносинах реалізуються
зобов'язально-правові засоби захисту
цього абсолютного права.

В таких правовідносинах, потерпілий
набуває права вимоги про відшкодування
збитків. Праву потерпілого відповідає
обов'язок заподіювача шкоди
відшкодувати заподіяну шкоду.

Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення (ст. 1166 Цивільного
кодексу України ), необхідними
елементами якого є: шкода, протиправна
поведінка, причинний зв'язок між шкодою
і протиправною поведінкою, вина.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.92 № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
зазначено, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно з положеннями частини першої ст.
1166 Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи

бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні спорів про відшкодування
шкоди за вказаними нормами права
доказуванню підлягають: факт
спричинення шкоди, протиправність дій
заподіювача і його вина, причинний
зв'язок між протиправною дію і
негативними наслідками.

Із вищезазначеними положеннями
цивільного законодавства в повній мірі
кореспондуються і приписи п. 13
постанови Пленуму Вер ховного Суду
України від 31.03.89 №3 «Про практику
застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна», в якому зазначено, що
шкода, заподіяна злочином, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі.

У статті 1193 Цивільного кодексу
України встановлені способи
відшкодування шкоди, завданої майну
потерпілого: відшкодування шкоди в
натурі (передача речі такого ж роду і
такої же якості, полагодження
пошкодженої речі тощо); відшкодування
завданих збитків у повному обсязі.

Вищевказані фактичні обставини по
справі на предмет їх відповідності
наведеним судом положенням чинного
законодавства у повній мірі
підтверджують вимоги позивача за
предметом позову, що є підставою для їх
задоволення.

На підставі частини третьої статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України з відповідача слід також
стягнути суму 243,60 грн. у відшкодування
судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 3, 8, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 10, 14, 57-60, 88, 212-215, 180, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задоволити
повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканка АДРЕСА_1) суму 7011
грн. (сім тисяч одинадцять гривень) у
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_2) в дохід держави суму
243,60 грн. (двісті сорок три гривень 60
коп.) судового збору.

4. Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року м.
Мукачев Справа №303/2326/14-ц

2/303/1565/14

Номер рядка стат. звіту - 31

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

при секретарі Цульбі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Мукачево цивільну
справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про відшкодування шкоди у сумі 7011 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди у сумі 7011 гривень.

Позовні вимоги
обґрунтовуються доводами про
наявність права на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
скоєння відповідачем кримінального
правопорушення, яке мало місце 15.01.2014
приблизно о 19 год. по вул. Окружній в м.
Мукачево Закарпатської області. За
наслідками судового розгляду
кримінальної справи, ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених частинами другою та
третьою ст.185 Кримінального кодексу
України. Оскільки під час розгляду
кримінальної справи питання щодо
відшкодування завданої матеріальної
шкоди вирішено не було, позивач
просить стягнути з відповідача на її
користь завдані збитки у розмірі 7011
грн.

Нормативно - правовою підставою для
задоволення позовних вимог вказані
приписи ст. 1166 Цивільного кодексу
України.

У судове засідання позивач не
з'явилася, оскільки заявила клопотання
про розгляд справи без її участі.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить їх задоволити та проти
ухвалення судом заочного рішення не
заперечує.

Належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи відповідач в
судове засідання не з'явився,
заперечень проти позову не надав, тому,
за згодою позивача, суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши подані по справі доказові
матеріали, суд констатує наступне.

Вироком Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 13
березня 2014 по справі №1-кп/303/151/14, який
набув законної сили 14 квітня 2014 року,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано
винним у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених частинами
другою та третьою ст. 185 Кримінального
кодексу України. Фактичні обставини
скоєного ОСОБА_2 злочину мали місце
15.01.2014. Так, приблизно о 19 годині,
відповідач перебуваючи біля
багатоповерхового будинку АДРЕСА_1, з
метою незаконного заволодіння чужим
майно скориставшись відсутністю
потерпілої ОСОБА_1, проник через
незачинене вікно, що знаходиться на
першому поверсі вищевказаного будинку,
у середину квартири, де з приймальної
кімнати таємно викрав належний ОСОБА_1
ноутбук марки «Аsus» вартістю 7011 гр.

Внаслідок вказаних злочинних дій
ОСОБА_2, було спричинено позивачу
ОСОБА_1 матеріальних збитків на
вищевказану суму, яку відшкодовано
відповідачем не було (а.с. 2-6).

Відповідно до частини
четвертої статті 61 Цивільного
процесуального кодексу України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Приймаючи до уваги вищенаведені
фактичні обставини справи суд виходить
також наступного.

Згідно зі ст. 1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається у ст. 16 Цивільного
кодексу України.

За змістом п. 8 частини другої ст. 16
Цивільного кодексу України, одним із
способів захисту порушеного права є
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 01.11.96 №9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» вказано наступне:
«оскільки Конституція України, як
зазначено в її ст. 8, має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ мають оцінювати зміст
будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки
зору його відповідності Конституції
і в усіх необхідних випадках
застосовувати Конституцію як акт
прямої дії. Судові рішення мають
ґрунтуватись на Конституції, а також на
чинному законодавстві, яке не
суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституційні
права та свободи людини і громадянина
є безпосередньо діючими. Вони
визначають цілі і зміст законів та
інших нормативно-правових актів,
зміст і спрямованість діяльності
органів законодавчої та виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування і забезпечуються
захистом правосуддя.

У ст. 3 Конституції України зазначено,
що людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Отже, за Основним Законом України
здоров'я віднесено до абсолютних прав
людини. Абсолютність такого
суб'єктивного права, як елемента
правовідносин, перш за все полягає в
тому, що воно охороняється від усіх і
кожного.

В свою чергу, в деліктних цивільних
правовідносинах реалізуються
зобов'язально-правові засоби захисту
цього абсолютного права.

В таких правовідносинах, потерпілий
набуває права вимоги про відшкодування
збитків. Праву потерпілого відповідає
обов'язок заподіювача шкоди
відшкодувати заподіяну шкоду.

Юридичною підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення (ст. 1166 Цивільного
кодексу України ), необхідними
елементами якого є: шкода, протиправна
поведінка, причинний зв'язок між шкодою
і протиправною поведінкою, вина.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.92 № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
зазначено, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно з положеннями частини першої ст.
1166 Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні спорів про відшкодування
шкоди за вказаними нормами права
доказуванню підлягають: факт
спричинення шкоди, протиправність дій
заподіювача і його вина, причинний
зв'язок між протиправною дію і
негативними наслідками.

Із вищезазначеними положеннями
цивільного законодавства в повній мірі
кореспондуються і приписи п. 13
постанови Пленуму Вер ховного Суду
України від 31.03.89 №3 «Про практику
застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна», в якому зазначено, що
шкода, заподіяна злочином, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі.

У статті 1193 Цивільного кодексу
України встановлені способи
відшкодування шкоди, завданої майну
потерпілого: відшкодування шкоди в
натурі (передача речі такого ж роду і
такої же якості, полагодження
пошкодженої речі тощо); відшкодування
завданих збитків у повному обсязі.

Вищевказані фактичні обставини по
справі на предмет їх відповідності
наведеним судом положенням чинного
законодавства у повній мірі
підтверджують вимоги позивача за
предметом позову, що є підставою для їх
задоволення.

На підставі частини третьої статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України з відповідача слід також
стягнути суму 243,60 грн. у відшкодування
судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 3, 8, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 10, 14, 57-60, 88, 212-215, 180, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задоволити
повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканка АДРЕСА_1) суму 7011
грн. (сім тисяч одинадцять гривень) у
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця АДРЕСА_2) в дохід держави суму
243,60 грн. (двісті сорок три гривень 60
коп.) судового збору.

4. Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя /
підпис/ В.В. Кость

Згідно з оригіналом.

Оригінал заочного рішення
знаходиться в цивільній справі
№303/2326/14-ц, яка зберігається в
приміщенні Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області.

Суддя
В.В. Кость