справа № 462/516/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Львівської міської
ради, за участю третіх осіб - Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстрації
служби Львівського міського
управління юстиції - про визнання права
власності, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд із позовом, в
якому просять визнати за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 право власності на самочинно
розширений балкон площею 12,2 кв.м. до
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідача прийняти в експлуатацію
зазначений самочинно розширений
балкон. Свої вимоги мотивують тим, що їм
на праві приватної власності належить
по ? частини квартири АДРЕСА_1, до якої
попередні власники добудували балкон,
який не внесено до технічного паспорту
квартири. Зазначили, що проведена
реконструкція не призвела до порушення
прав власників інших квартир,
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку і не впливає на
загальний архітектурно-конструктивний
стан будинку в цілому, тому просять
визнати за ними право власності на
самочинно розширений балкон.

В судовому засіданні позивачі та
представник - адвокат ОСОБА_3 дали
пояснення аналогічні наведеним в
позовній заяві, просять задовольнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача - Шевченко М.І.,
яка діє на підставі довіреності №1.7
вих-48 від 15.05.2013 року проти позову
заперечила, покликавшись на
безпідставності такого просила
відмовити в задоволенні позову.

Треті особи - обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» та відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстрації служби Львівського
міського управління юстиції в судове
засідання не зявилися, про причини
неявки суд не повідомили, хоча про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому,
згідно ст.169 ЦПК України, суд ухвалив
провести розгляд справи за їх
відсутності, оскільки сторони не
заперечували і матеріалів справи
достатньо для розгляду її по суті.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази
наявні у справі їх в сукупності, суд
прийшов до висновку, що в позові слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на праві особистої приватної
власності, на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 13.06.2001
року /а.с.12/, належить по ? частини
квартири АДРЕСА_1 /а.с.13,14/.

Згідно технічного паспорта на
приватизовану квартиру, виданого
Львівським обласним бюро технічної
інвентаризації від 15.12.1999 року квартира
АДРЕСА_1 знаходиться на 1 поверсі 5-ти
поверхового будинку та складається з
2-х кімнат, житловою площею 30,3 кв.м.,
загальна площа квартири 43,7 кв.м. /а.с.15/.

Постановою № 84 від 05 липня 2013 року
адміністративною комісією при
Залізничній районній адміністрації
Львівської міської ради на ОСОБА_1
накладено адміністративне стягнення
за самовільне влаштування балкону на
стовпцях на 1-му поверсі до квартири
АДРЕСА_1 /а.с.29/.

Відповідно до Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 09 вересня
2011 року № 835, департамент
містобудування надає висновки про
можливість експлуатації проведеного
або про можливість закінчення
самочинного здійснюваного будівництва
(реконструкції).

У відповідності до п.1.6.5 Положення
про порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м. Львові,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради від 09
вересня 2011 року № 835 самочинним
будівництвом є перепланування
(реконструкція, капітальний ремонт,
реставрація) та переобладнання
житлових будинків, житлових приміщень
за рахунок ліквідації або влаштування
таких архітектурно-конструктивних
елементів як перегородки, вікна, двері;
встановлення (будівництво) тамбурів,
сіней, балконів, лоджій, веранд та інше
без влаштування фундаментів, а також
інженерного обладнання, без дозволу
виконавчого органу міської ради і
належно затвердженої проектної
документації або з істотним
відхиленням від проекту.

Згідно до ст.331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору, є власником цієї
речі. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України,
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Зі змісту п.49 Порядку держаної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою КМ
України від 17.10.2013 року № 868 для
проведення державної реєстрації права
власності з видачею свідоцтва на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна (в тому числі в результаті
переведення об'єкта нерухомого майна з
житлового у нежитловий або навпаки)
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає,
зокрема, письмову згоду співвласників
багатоквартирного будинку (в разі
добудови ат тикових і мансардних
поверхів та приєднання місць
загального користування), справжність
підпису яких засвідчується відповідно
до закону України «Про нотаріат». При
цьому, як вбачається із матеріалів
справи, до позовної заяви долучено
заяви власників квартир мешканців
АДРЕСА_1, проте не відомо чи проти цього
не заперечують власники інших квартир
цього будинку.

Суд бере до уваги письмові заперечення
представника відповідача, в яких він
покликався на цегляні стовпці, на яких
збудовано балкон, знаходиться на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1 - земельній ділянці
комунальної власності. Львівська
міська рада, яка від імені
територіальної громади м.Львова
здійснює правомочності власника
земельної ділянки, заперечує проти
визнання права власності на самочинно
розширений балкон.

Між тим, вказане перепланування
квартири здійснене ОСОБА_1 та ОСОБА_2
самовільно, без відповідного
погодження, з порушенням п.8.14 Державних
будівельних норм

України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки.
Реконструкція та капітальний ремонт»:
при проектуванні реконструкції
житлових будинків допускається зміна
їх фасадів, яка повинна носити
системний характер, єдиний для всього
будинку. При проектуванні
реконструкції, капітальних ремонтів і
перепланувань окремих квартир
заборонено: улаштування нових і
розширення існуючих балконів і лоджій,
їх скління.

Зі змісту п.1.4.1 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Як вбачається із роз'яснень даних в п. 7
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» не може бути
застосовано правила статті 376 ЦК при
вирішенні справ за позовами про
визнання права власності на самочинно
збудовані приналежності до основної
речі (ганок, веранда, мансарда тощо).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи, які не
викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
знайшли свого ствердження в судовому
засіданні, оскільки позивачами не
представлено, а судом не отримано
жодних переконливих доказів у їх
підтвердження, а тому у задоволенні
позову слід відмовити за
безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209-215 ЦПК
України, ст.ст. 383 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.