АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2870/14
інстанції Наумова С.М.
Справа № 2/638/315/13
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів: - Бездітко
В.М.

Коваленко І.П.

при секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26 грудня
2013 року по справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс» про
розірвання кредитного договору,
визнання недійсним іпотечного
договору та договору про відступлення
прав по іпотечному договору ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач Товариство з Обмеженою
Відповідальністю «Кредекс Фінанс»
звернувся до Дзержинського районного
суду м.Харкова з позовом , який в ході
розгляду справи уточнив і просить
звернути стягнення на предмет іпотеки :
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 , загальною площею 55 , 1 квм.,
житловою площею 29,3 кв.м , що належить
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві
спільної сумісної власності, з
вартості яких підлягає сплаті
заборгованість за кредитним договором
№ Ф2008/11-06(А020088) від 13 листопада 2006 року
на суму заборгованості в розмірі 249 625
гр. 60 коп. судового збору у розмірі 2496,26
гр., шляхом проведення прилюдних торгів
через органи державної виконавчої
служби в межах виконавчого
провадження.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з
зустріним позовом , який в ході
розгляду справи уточнив і просив
розірвати кредитний договор №
Ф2008/11-06(А020088) між Відкритим Акціонерним
Товариством «Кредобанк» та ОСОБА_5,
визнати недійсними іпотечний договір
від 13.11.2006 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7
,ОСОБА_8 та ВАТ «Кредобанк» та договір
про відступлення прав по іпотечному
договору ВАТ «Кредобанк» та ТОВ
«Кредекс фінанс» від 06.04.2011 року.

Рішенням Дзержєинського районного
суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року
позовні вимоги тТОВ «Кредекс Фінанс»
до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволені. Звернуто на користь
Товариства з Обмеженою
Відповідальністю «Кредекс Фінанс»
стягнення на предмет іпотеки: квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 55,1 кв.м., житловою
площею 29,3 кв.м., що належить ОСОБА_5,
ОСОБА_9, ОСОБА_8 на праві спільної
сумісної власності, з вартості яких
підлягає сплаті заборгованість за
Кредитним договором № Ф2008/11-06 (А020088) від
13 листопада 2006 року на суму
заборгованості в розмірі 249 625 грн. 60
коп., судового збору у розмірі 2 496,60 грн.
шляхом проведення прилюдних торгів
через органи державної виконавчої
служби в межах виконавчого
провадження.

Зустрічний позов ОСОБА_5 про розірвання
кредитного договору № Ф2008/11 -06(А020088) між
Відкритим Акціонерним Товариством
«Кредобанк» та ОСОБА_10, визнання
недійсними іпотечного договору від
13.11.2006 року між ОСОБА_5, ОСОБА_9 ОСОБА_8 та
ВАТ «Кредобанк» та договір про
відступлення прав по іпотечному
договору ВАТ «Кредобанк» та ТОВ
«Кредекс фінанс» від 06.04.2011 року -
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, ОСОБА_5 просить скасувати
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26 грудня 2013 року,
розірвати кредитний договір між ним та
ВАТ «Кредобанк» та визнати недійсним
іпотечний договір між ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ВАТ «Кредобанк» та договір
про відступлення прав по іпотечному
договору ВАТ «Кредобанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» від 06 квітня 2011 року.

Заслухавши доповідача, апелянта,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ВАТ «Кредобанк» в подальшому
переіменоване на ПАТ «Кредобанк» в
особі заступника директора
Харківської філії та ОСОБА_5 було
укладено Кредитний договір №Ф 2008/11-06
(А020088) від 13 листопада 2006 року. Та
відповідно до пункту 2.1 цього договору
Банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 20 000
доларів США на строк до 01 листопада 2011
року.

Кредит надано на умовах забезпеченості
поворотності, платності та цільового
характеру використання.

Кредит наданий банком забезпечувався
договором іпотеки від 13 листопада 2006
року, який укладено між банком та
ОСОБА_5 ОСОБА_9, ОСОБА_12

06 жовтня 2010 року між ТОВ «Кредекс
Фінанс» та ТОВ «Агенція по управлінню
заборгованістю» було укладено договір
доручення №06/10/10-БК. Згідно зазначеного
договору ТОВ «Агенція по управлінню
заборгованістю» за дорученням ТОВ
«Кредекс Фінанс» приймає на себе
зобов'язання від свого імені або від
імені ТОВ «Кредекс Фінанс»
здійснювати дії по стягненню
заборгованості фізичних або юридичних
осіб - боржників ТОВ «Кредикс Фінанс».
Тому позивач обґрунтовано звернувся до
суду з вказаним позовом і вказав , що
Банк свої зобовьяання за Кредитним
договором повністю виконав, надавши
ОСОБА_5 кредит, же «грі та строки
передбачені Кредитним договором, що
підтверджується випискою по особовому
рахунку відповідача ОСОБА_5 за 13.11.2006
року. Судом враховано, що відповідно до
п.4.1 кредитного договору відповідач
зобов'язався повернути кредит у
повному обсязі у терміни передбачені
кредитним договором відповідно до умов
договору та графіку платежів.

Судом встановлено і відповідач
фактично проти цього не заперечує
графік і строки повернення кредиту
були порушені і на час укладення
договору відступлення 06.10.2010 року
заборгованість за кредитним договором
складала 131096,45 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі) у
строк та порядок, що встановлений
договором.

Згідно ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики. Відповідно до ст. 1050
ЦК України якщо позичальник своєчасно
не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549 - 552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за
порушенная зобов'язання остановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків".

Сума боргу 131096 грн. 45 коп. , период
просроченная з 07.10..2010 р по 12.01.2012 року,
кількість днів просроченная складає 463
,розмір процентів річних 26% , загальна
сума процентів 43236,69гр

Таким чином, сума заборгованості з
урахуванням пені за Кредитним
договором № Ф2008/11-06 (А020088) від 13
листопада 2006 року складає: 131 096,45 гри. + 43
236.69 грн. = 174 333,14 грн. на день звернення
до суду, тобто 17.01.2012 року.

Потім позивачем позовні вимоги були
уточнені відносно суми заборгованості.
Відповідно до п.5.1. Кредитного договору
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за цим Договором
Позичальник, крім відшкодування
збитків, сплачує пеню в розмірі
подвійної процентної ставки, вказаної
в п.3.2. цього Договору, але не менше
однієї гривні за кожний день
прострочення.

Згідно ч. З ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Суд першої
інстанції правильно розрахував суму
пені, яка складає 99920,64 грн. ПРавільно
розраховано і індекс інфляції. - 138175,66
грн.

13 листопада 2006 року ВАТ «Кредобанк»
ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали договір
іпотеки, яким забезпечено виконання
зобов'язань іпотекодавця та вимог
іпотеко держателя за кредитним
договором №Ф2008/11-06(А020088) від 13
листопада 2006 року, який укладено між
ОСОБА_5 та та іпотеко держателем, а тако
усіх додаткових договорів до нього, які
можуть бути укладені в майбутньому

В договорі іпотеки зазначено, що
предметом іпотеки є квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
загальною площею 55 , 1 квм., житловою
площею 29,3 кв.м та належить ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8. Вказане майно належить
відповідачам на праві власності, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на житло та зареєстроване в
КП «Харківське МБТ1», що
підтверджується Витягом з прав
власності на нерухоме майно . 06 квітня
2011 року приватний нотаріус Київського
міського нотаріальною округу ОСОБА_13
посвідчив Договір про відступлення
прав за іпотечним договором укладений
між ТОВ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс
Фінанс», відповідно до якого до ТОВ
«Кредекс Фінанс» перейшли від ПАТ
«Кредобанк» всі права
іпотекодержателя згідно умов Договору
іпотеки від 13.11.2006 року.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено догором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 589 Цивільного
кодексу України визначено, що у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнена на предмет
іпотеки.

Згідно з п. 3.1.4. Договору іпотеки у
випадку невиконання боржником
зобов'язання за кредитним договором
іпотекодержатель (Банк) має право
звернути стягнення на предмет іпотеки,
реалізувати його відповідно до розділу
5 цього договору та за та за рахунок
вирученої суми від реалізації предмета
іпотеки суми переважно перед іншими
кредиторами задовольнити в повному
обсязі свою вимогу.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції, при таких обставинах
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги і звернув стягнення на предмет
іпотеки.

У відповідності до вимог ст.651
ЦК України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

У відповідності до вимог ч.1ст 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивачем не доведено істотне
порушення договору стороною.

Відповідно до п. 5 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від ЗО березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
відносин» при вирішенні спорів щодо
розірвання кредитного договору з
посиланням, зокрема, на світову
фінансову кризу чи інші суттєві
обставини суд має враховувати
положення ч. 2 ст. 652 ЦК і виходити з того,
що закон пов'язує можливість
розірвання поговору безпосередньо не з
наявністю істотної зміни обставин, а з
наявністю одночасно трьох умов,
визначених ч.2 цієї статті, при істотній
зміні обставин: 1) в момент укладання
договору сторони виходили з того, що
така зміна обставин не настане; 2) зміна
обставин зумовлена причинами, які
заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті :: г :зору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.
Позивачем не доведено будь яких
порушень з боку банку при укладенні
договору. Договір відповідав
волевиявленню сторін і вимогам закону.
При таких обставинах суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що жодних підстав до
розірвання кредитного договору немає.

Відповідно до ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Позивачем також
не доведено,що є підстави визнання
іпотечного договору недійсним.

Судом першої інстанції враховано,
що відповідно до вимог ч.1 ст.516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Відсутні
правові підстави до визнання
недійсними договору про відступлення
прав по іпотечному договору.

Позивачем не доведено, що
порушені його права як споживача при
укладенні договору іпотеки, і є
підстави до визнання недійсним
договору іпотеки на підставі ст.18
Законоа України «Про захист прав
споживачів».

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують. Суд
першої інстанції дав належну оцінку
наданим доказам і обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують. Колегія погоджується з
рішенням суду першої інстанції і
відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304 307, 308, 313, 314, 315
317 ЦПК України , колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -