Справа № 372/4871/13-ц Головуючий у І
інстанції Мостовий Р.П.Провадження №
22-ц/780/1949/14 Доповідач у 2 інстанції
Данілов О.М.Категорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 28 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: Орган опіки та піклування
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання недійсним договору дарування
60/100 частки квартири в інтересах
малолітньої дитини-інваліда ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Обухівського районного суду Київської
області із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4
про визнання недійсним договору
дарування 60/100 частин квартири в
інтересах малолітньої дитини-інваліда
ОСОБА_5, мотивуючи своїх вимоги тим, що
він знаходився у шлюбі з ОСОБА_6 з 27
серпня 1994 року до 22 травня 2007 року.

У шлюбі у них народилося двоє дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дитиною інвалідом.

Ухвалою Обухівського районного суду
від 18.11.2008 року за ОСОБА_6 разом з дітьми
визнано право власності на 60/100 частин
квартири за адресою: АДРЕСА_1 а за
позивачем на 40/100 частин зазначеної
квартири.

23.06.2009 року ОСОБА_6 самочинно передала
доньку до Дарницького дитячого
будинку-інтернату.

В кінці липня 2011 року ОСОБА_6 виїхала на
постійне проживання до м. Черкаси і з
метою незаконного продажу частки
квартири, у якій були зареєстровані
діти, шахрайським шляхом змінила
реєстрацію місця проживання
малолітньої ОСОБА_5, підробивши згоду
на це від імені позивача.

15.10.2013 року позивачу стало відомо, що
ОСОБА_6 шляхом договору дарування
передала 60/100 частки квартири ОСОБА_4 У
договорі зазначено, що внаслідок цього
договору не будуть порушені права та
законні інтереси малолітніх.

У договорі дарування ні слова немає
щодо забезпечення права малолітньої
ОСОБА_5 на житло та майно. Майнові та
інші інтереси малолітньої ОСОБА_5,
інваліда дитинства договором
дарування частки квартири
відповідачами враховані не були.

Між сторонами, які є співвласниками
нерухомого майна не був встановлений
порядок користування майном, а тому
ОСОБА_6 не мала права без згоди позивача
вчиняти дії по даруванню та продажу їх
спільного нерухомого майна.

Просив суд, визнати недійсним договір
дарування 60/100 частин квартири від 19
липня 2013 року, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 щодо АДРЕСА_1

Відновити становище щодо володіння
квартирою, яке існувало до
правопорушення.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року, у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення Обухівського
районного суду від 28 січня 2014 року та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 18.11.2008 року
закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та визначення порядку
користування квартирою, у зв'язку з
визнанням сторонами мирової угоди,
відповідно до якої 60/100 частини
квартири АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_6
виділивши їй з дітьми жилу кімнату
площею 16,8 кв.м., а 40/100 частин зазначеної
квартири визнано за ОСОБА_2, виділивши
йому жилу кімнату площею 11,5 кв.м. (а.с. 13).

19 липня 2013 року ОСОБА_6 подарувала свою
частку у вищевказаній квартирі своєму
сину ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що позовні
вимоги позивача є недоведеними і немає
передбачених законодавством підстав
визнання недійсним оспорюваного
правочину.

З такими висновками колегія суддів
погодитися не може, оскільки вони не
ґрунтуються на матеріалах справи та не
узгоджуються з вимогами діючого
законодавства.

Законним і обґрунтованим відповідно до
ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, в
мотивувальній частині рішення суд має
зазначити встановлені судом обставини
і визначити відповідно до них
правовідносини, мотиви, з яких суд
вважає встановленою наявність чи
відсутність фактів, якими
обґрунтовувались вимоги чи
заперечення, бере до уваги чи відхиляє
докази, застосовує зазначені у рішенні
нормативно-правові акти.

З урахуванням інтересів неповнолітніх,
один з яких інвалід та згідно з
вимогами ч. 3 ст. 70 СК України, за рішення
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Згідно з ч. 3 ст. 177 СК України, батьки
мають право дати згоду на вчинення
неповнолітньою дитиною правочинів,
передбачених частиною другою цієї
статті, лише з дозволу органу опіки та
піклування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 17 Закону
України «Про охорону дитинства»,
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування, наданого відповідно до
закону, укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та/або державній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати поділ,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення не відповідає, а тому колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

За правилами ч. 6 ст. 203 ЦК України,
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції, щодо недоведеності
позивачем його позовних вимог є
безпідставними, необґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на матеріалах
справи та не узгоджуються з вимогами
діючого законодавства, оскільки
договір дарування 60/100 частин квартири
є таким, що суперечить інтересам
неповнолітньої дитини-інваліда та
порушує її права, а відтак підлягає
визнанню недійсним з поверненням до
стану, який існував до укладання даного
правочину.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно
задовольнити з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, а також порушенням
норм матеріального та процесуального
права, рішення Обухівського районного
суду Київської області від 28 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким визнати недійсним
договір дарування 60/100 частин квартири
АДРЕСА_1 укладений 19 липня 2013 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ОСОБА_4 повернути 60/100
частини квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Таким чином, з ОСОБА_6, ОСОБА_4
підлягають стягненню по 175 грн. 60 коп.
судового збору в дохід держави.

Апелянтом доведено обставини на які
він посилався належними доказами,
всупереч тому, що відповідачі жодних
доказів правомірності їх дій не навели.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя
особа: Орган опіки та піклування
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання недійсним договору дарування
60/100 частки квартири в інтересах
малолітньої дитини-інваліда ОСОБА_5
задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
60/100 частин квартири АДРЕСА_1 укладений
19 липня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Обухівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим №1086.

ОСОБА_4 повернути 60/100 частини квартири
АДРЕСА_1 - ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4 по 175 грн. 60
коп. судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: