Справа № 755/2748/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі
Ізвольській С.С.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Противня
С.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк Ренесанс Капітал» про стягнення
невиплачених лікарняних коштів та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач - ОСОБА_3 звернулася з
позовом стягнення 230, 63 грн.
невиплачених лікарняних коштів, 9 799, 35
грн. середнього заробітку за час
затримки виплати коштів по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання та 5000, 00 грн. моральної
шкоди з відповідача - ПАТ «Банк
Ренесанс Капітал».

Під час розгляду справи був
збільшений розмір позовних вимог - про
стягнення з відповідача 16035, 30 грн.
середнього заробітку за час затримки
виплати коштів по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
урахуванням заяви про збільшення їх
розміру, просив задовольнити позов,
посилаючись на наступні обставини.

З 16.05.2013р. позивач працювала в
ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

04.11.2013р. вона була звільнена з
займаної посади за угодою сторін
згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

У період з 26.10.2013р. по 01.11.2013р.
позивач перебувала на лікарняному, що
підтверджується листком
непрацездатності, поданим нею до
бухгалтерії банку. Проте, відповідачем
при проведенні розрахунку з позивачем
при звільненні так і не була виплачена
допомога по тимчасовій
непрацездатності за дні її перебування
на лікарняному в сумі 230, 63 грн., що
порушило право позивача на своєчасний
і повний розрахунок при звільненні.

Середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні,
розмір якого становить згідно наданого
розрахунку 16035, 30 грн., позивач просить
стягнути відповідно до вимог ст. 117 КЗпП
України, а, посилаючись на душевні
страждання і моральні втрати, яких вона
зазнала, просить стягнути з
відповідача моральну шкоду, яку оцінює
в 5000, 00 грн.

Представник відповідача просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що позивачем в
день звільнення та проведення з нею
розрахунків не було надано до
бухгалтерії банку листок тимчасової
непрацездатності, з розрахунковим
листком позивач особисто ознайомилася
в день звільнення, підписала його без
усіляких зауважень, а згодом,
направивши до банку заяву, просила
тільки розшифрувати належні їй
виплати, так і не повідомивши про
перебування на лікарняному.

Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що банк дізнався про
листок непрацездатності тільки з
матеріалів справи після звернення
позивачки до суду, оскільки остання до
бухгалтерії банку його не надала.

Перевіривши факт видачі листка
непрацездатності у лікувальній
установі, відповідач зробив
перерахунок належних позивачу сум при
звільненні, який виявився меншим, ніж
та сума, яка фактично була виплачена
позивачу.

Оскільки вини відповідача у
затримці проведення розрахунку при
звільненні з позивачем не було,
представник відповідача просив у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази в їх
сукупності та взаємозв'язку, судом
встановлено наступне.

16.05.2013 року відповідно до
розпорядження № 663-п від 16.05.2013 року
позивача було прийнято на посаду
фахівця Відділу по роботі з вихідними
дзвінками Управління по роботі з
простроченою заборгованістю
Департаменту по роботі з
заборгованістю АТ «Банк Ренесанс
Капітал»

З 04.11.2013 року відповідно до
розпорядження № 908-Зв від 01.11.2013 року
ОСОБА_3 було звільнено з займаної
посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП
України).

Як підтверджується листком
непрацездатності серії АВЮ №910216, у
період з 29.10.2013р. по 01.11.2013р. позивач
перебувала на лікарняному і 02.11.2013р.
мала стати до роботи.

02.11.2013р. був вихідним днем (субота), отже,
позивач вийшла на роботу 04.11.2013р. ( в
понеділок).

04.11.2013р. став днем звільнення
позивачки, з якою відповідачем було
проведено розрахунок та виплачено всі
суми, що були нараховані працівникові
при звільненні, що підтверджується
підписом ОСОБА_3 на розрахунковому
листі.

З розрахункового листка та табелів
виходу на роботу з 01.10.2013 по 31.10.2013 року
убачається, що за період часу з 29.10.2013 по
01.11.2013 року (дні, за які позивач
знаходилася на лікарняному)
відповідачем нараховано та виплачено
заробітну плату позивачу, а не допомога
по тимчасовій непрацездатності за дні
перебування на лікарняному.

Відповідно до ст.ст. 51, 52 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», підставою
для нарахування допомоги з тимчасової
непрацездатності є подані до
бухгалтерії листки непрацездатності
що дає можливість вчасно нарахувати
допомогу по тимчасовій
непрацездатності і виплатити її в
найближчий день, установлений на
підприємстві для виплати заробітної
плати.

Як визнав в судовому засіданні
представник позивача, у день
звільнення з роботи - 04.11.2013р.
безпосередньо ОСОБА_3 до бухгалтерії
банку листок непрацездатності не
надавала, передавши його якійсь особі
на прізвище ОСОБА_4, якого вважала своїм
керівником.

Суд приймає доводи представника
відповідача, як обґрунтовані, про те, що
про листок непрацездатності банк
дізнався тільки після звернення
позивачки до суду, оскільки з
матеріалів справи (розрахункового
листку та табелів виходу на роботу з
01.10.2013 по 31.10.2013 року) убачається, що за
період часу з 29.10.2013 по 01.11.2013 року (дні,
за які позивач знаходилася на
лікарняному) відповідачем нараховано
та виплачено заробітну плату позивачу,
сума коштів за вказаний період була
нарахована банком в більшому розмірі,
ніж та, що була в подальшому
перерахована на підставі листа
Комунального некомерційного
підприємства Центр первинної
медико-санітарної допомоги №3
Шевченківського району м. Києва №139 від
28.02.2014р. і листка непрацездатності
серії АВЮ №910216, що підтверджується
розрахунково-платіжною відомістю №52
за березень 2014р.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведена вина
відповідача у невиплаті допомоги по
тимчасовій непрацездатності за дні
перебування позивача на лікарняному, а
враховуючи те, що позивач не надав
листок непрацездатності відповідачу, в
день розрахунку був ознайомлений з
розрахунковим листом, проте, жодних
заперечень (усних чи письмових) до
нього не заявив, протягом усього часу з
моменту розрахунку та до моменту
звернення до суду не звертався до
відповідача з усними чи письмовими
заявами щодо здійснення перерахунку
виплат лікарняних, відповідачем
самостійно було здійснено перерахунок
допомоги по тимчасовій
непрацездатності за дні перебування
позивачки на лікарняному і в
результаті такого перерахунку сума, що
була фактично виплачена позивачу
перевищує суму згідно з проведеним
перерахунком, правові підстави для
додаткової виплати 230, 63 грн.
лікарняних а також для застосування до
відповідача відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП України
(стягнення середньої заробітної плати
за час затримки розрахунку з
працівником), відсутні.

Позивачем не надано і доказів завдання
моральної шкоди діями відповідача, не
обґрунтовано, які моральні страждання
вона зазнала.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст..ст. 16, 23 ЦК України, ст.ст. 116, 117, 237-1
КЗпП України, ст. ст. 35, 51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. ст. 3, 10, 11,
57-61, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Банк Ренесанс Капітал»
про стягнення невиплачених лікарняних
коштів та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а учасниками судового
розгляду, які не були присутні під час
проголошення рішення у судовому
засіданні, - протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

СУДДЯ: