УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука
М.І.,-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом позовом Любашівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Одеської області до ОСОБА_6
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Ширяївського районного суду
Одеської області від 12 грудня 2011 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
17 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року Любашівська міжрайонна
державна податкова інспекція Одеської
області (далі - Любашівська МДПІ)
звернулася до суду із вищезазначеним
позовом, у якому просила суд стягнути з
відповідача на її користь 21 013 грн на
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та заявила клопотання про
проведення експертизи для визначення
дійсного розміру заподіяної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що 11 червня 2010 року з
вини відповідача, який керував
автомобілем «Toyota Camry», державний номер
НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої автомобіль
«Suzuki Swift», належний позивачу, отримав
механічні пошкодження.

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції відповідач позов визнав.

Рішенням Ширяївського районного суду
Одеської області від 12 грудня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
17 квітня 2013 року, позов Любашівської
МДПІ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь
Любашівської МДПІ на відшкодування
майнової шкоди 21 013 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Зазначеним вимогам закону рішення
судів не відповідають.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, посилаючись на положення ст.
61 ЦПК України, виходив із визнання
відповідачем позовних вимог.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд посилаючись
на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
виходив з того, що хоча за висновком
автотоварознавчої експертизи розмір
майнової шкоди становить більшу суму,
ніж було стягнуто рішенням суду першої
інстанції, проте позивач за час
розгляду справи судом першої інстанції
свої позовні вимоги не збільшував і
апеляцій суд не може вийти за межі
позовних вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Проте, з такими висновками судів
повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду,оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанцій дійшли
передчасного висновку про задоволення
позову лише на підставі п. 4 ст. 174 ЦПК
України (визнання відповідачем позову)
без дослідження інших доказів по
справі, що є порушенням вимог
законності та обґрунтованості
судового рішення, оскільки судами не
було з'ясовано, чи перебував відповідач
у трудових відносинах на момент
скоєння ДТП, чи було застраховано
цивільно-правову відповідальність
відповідача, чи було повідомлено
страхову компанію про вищезазначену
дорожньо-транспортну пригоду та чи
було здійснено страхове відшкодування.

Зокрема, з протоколу про
адміністративне правопорушення (а.с. 99)
вбачається, що на момент скоєння ДТП
відповідач працював водієм у ТОВ
«Меркурій Холдинг Груп».

Наведені порушення норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
судове рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими, у зв'язку
з чим воно підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

За таких обставин рішення судів першої
та апеляційної інстанції не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Ширяївського районного суду
Одеської області від 12 грудня 2011 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
17 квітня 2013 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: О.В.
Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І.
Наумчук