АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/3271/2014
інстанції: Басалаєва А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду міста Києва від 24 грудня
2013 року у справі за позовом
комунального підприємства «Господар
Дарницького району міста Києва» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги,-

в с т а н о в и в :

В липні 2013 року КП «Господар
Дарницького району міста Києва»
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги у розмірі 38
199,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 24 грудня 2013 року
вказаний позов задоволено. Стягнуто на
користь КП «Господар Дарницького
району міста Києва» заборгованість за
житлово-комунальні послуги з: ОСОБА_2 в
розмірі 24 617,03 грн.; ОСОБА_3 -

10 809,97 грн.; ОСОБА_4 2 772,00 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат у
справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, просять
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 - апеляційну скаргу підтримали
та просили її задовольнити з
викладених у ній підстав.

Представник КП «Господар» Дарницького
району міста Києва - Якуб Г.О. проти
апеляційної скарги заперечував,
рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 24 грудня 2013 року просив
залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність її часткового
задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень статей 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

При розгляді справи судом встановлено,
що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що
вбачається з довідки форми № 3 КП
«Господар Дарницького району міста
Києва».

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі
позивача згідно Додатку 1 до
розпорядження Дарницької районної в
місті Києві державної адміністрації
від 25 січня 2012 року № 35.

Відповідно до пункту 5 частини третьої
статті 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний сплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пунктом 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 8 жовтня
1992 року № 572 встановлено, що власник та
наймач (орендар) квартири, житлового
приміщення у гуртожитку зобов'язаний
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

За змістом пункту 30Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 споживач
зобов'язаний оплачувати послуги в
установлені договором строки.

Статтею 322 ЦК України вказано, що
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
наявність порушеного права позивача, у
зв'язку із чим на його користь підлягає
стягненню заборгованість за
житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, коло осіб, з яких підлягає
стягненню така заборгованість, період
її нарахування, та відповідно розмір,
підлягають уточненню, оскільки суд
дійшов помилкових висновків по суті
спору.

Так, суд першої інстанції безпідставно
не взяв до уваги твердження
представника ОСОБА_2 про відсутність
підстав для стягнення заборгованості з
ОСОБА_3, вказуючи при цьому на норму ч.1
ст. 156 Житлового кодексу УРСР, згідно
якої члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 є особою,
яка не є власником чи орендарем
(наймачем) квартири, а проживає у ній як
член сім'ївласника.

Частиною 3 ст. 156 Житлового кодексу УРСР
передбачено, що спори між власником та
членами його сім'ї про розмір участі в
витратах вирішуються в судовому
порядку.

Враховуючи зазначене та те, що власники
квартири претензій до ОСОБА_3 з приводу
утримання майна не мають, підстави для
стягнення заборгованості з зазначеної
особи відсутні. Заборгованість
підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
(з моменту досягнення останньою
повноліття - 05.07.2010).

Також знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи доводи
апеляційної скарги з приводу
помилковості незастосування судом
першої інстанції строку позовної
давності, про що заявляли відповідачі.

Посилання суду щодо переривання
вказаного строку сплатою платежів по
житлово-комунальним послугам є
необґрунтованими, оскільки
відповідачі сплачували не борг, що
утворився, а фактично спожиті послуги у
відповідному періоді (місяці).

Загальна позовна давність відповідно
до ст. 257 ЦК України встановлюється
тривалістю у трироки, а згідно із ч. 1 ст.
261 ЦК України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, з
даним позовом комунальне підприємство
звернулося до суду у липні 2013 року, а
тому апелянти вважають безпідставним
стягнення боргу за період з квітня 2004
року по липень 2010 (липень 2013 - 3 роки).

Колегія суддів встановила, що
заборгованість яка утворилася
підлягає стягненню за період з 01.04.2010,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, ухвалою Дарницького районного
суду міста Києва від 4 квітня 2013 року
позивачу відмовлено у прийнятті заяви
про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_2 суми боргу у сумі 38
253,89 грн. (тобто позивач з даними
вимогами звертався до суду ще у квітні
2013 року (квітень 2013 року - 3 роки)).

Загальна сума заборгованості, що
підлягає стягненню на користь КП
«Господар Дарницького району міста
Києва», згідно розрахунку наданого
позивачем, становить 25 008,94 грн. та
складається з суми основного боргу 15
709,22 грн. (за період з 01.04.2010 по 31.03.2013) та
суми боргу за договором про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги від 26.03.2004 - 9
299,22 грн. (з 01.04.2004 по 31.03.2013 з урахуванням
здійснених відповідачами оплат на
загальну суму 1 430,78 грн. - 30 оплат по 44,71
грн. та 2 по 44,74 грн.)

Зазначений розрахунок приймається
судом як належний, оскільки
альтернативних розрахунків та
допустимих доказів на їх підтвердження
відповідачами суду не надано.

Таким чином, заборгованість за
житлово-комунальні послуги підлягає
стягненню з ОСОБА_2 у розмірі - 22 236,94
грн., а з ОСОБА_4 - з моменту досягнення
нею повної цивільної дієздатності,
тобто з 05.07.2010 по 01.04.2013 - 2 772,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги,
зокрема з приводу відсутності правових
підстав для стягнення заборгованості
на користь позивача, який не має
законних підстав надавати відповідні
послуги в будинку АДРЕСА_1, до уваги
колегією суддів не беруться, яка вважає
за необхідне звернути увагу
відповідачів на зобов'язальний
характер права власності, що
проявляється в обов'язку утримання
належного майна, та з огляду на
необхідність оплати фактично спожитих
житлово-комунальних послуг, що і
здійснюється відповідачами за окремі
періоди.

Розподіляючи судові витрати, колегія
суддів керується ст. 88 ЦПК України,
виходячи із ставок, встановлених
статтею 4 ЗУ «Про судовий збір» від 08
липня 2011 року N 3674-VI та розміру
мінімальної заробітної плати, що діяла
на момент звернення позивача до суду, а
саме 1 147 грн.

Так, судовий збір, що підлягає
стягненню з ОСОБА_2 та

ОСОБА_4 становить 229,40 грн. та стягується
пропорційно до задоволених вимог у
відповідних розмірах 222,36 грн. та 7,04 грн.
(222,36+7,04=229,40)

З огляду на викладене, рішення суду
назвати законним та обґрунтованим не
можна, а тому воно підлягає скасуванню
з ухваленням нового по суті заявлених
вимог на підставі п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 24 грудня 2013 року
скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь комунального
підприємства «Господар Дарницького
району міста Києва» з:

- ОСОБА_2 - 22 236,94 грн. заборгованості
за житлово-комунальні послуги та 222,36
грн. судового збору;

- ОСОБА_4 - 2 772,00 грн. заборгованості
за житлово-комунальні послуги та 7,04
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко