Справа № 357/3137/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-ї особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про виселення без надання іншого
жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що їй на праві
власності належить будинок АДРЕСА_1,
відповідач-це її бувший зять, який
перебував у шлюбі з її дочкою ОСОБА_3 до
02.10.2012 року, після розлучення
відповідач залишився проживати в цьому
будинку, своєю поведінкою він створює
умови, неможливі для сумісного
проживання, постійно зловживає
спиртними напоями, влаштовує сварки,
бійки, ніде не працює, погрожує
розправою, вона та дочка з приводу
неправомірної поведінки відповідача
неодноразово зверталися зі скаргами
до Білоцерківського МВВС, відповідачу
виносилися офіційні попередження щодо
недопущення протиправної поведінки
стосовно членів сім'ї, він також
притягувався до адміністративної
відповідальності, але свою поведінку
не змінив. А тому позивач просила суд
виселити відповідача з належного їй
будинку без надання іншого жилого
приміщення.

В суді позивач позов повністю
підтримала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час розгляду справи був
повідомлений належним чином особисто
під розписку, причини неявки суду
невідомі, заяви щодо розгляду справи
без участі відповідача до суду не
надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226
ЦПК України суд вважає за можливе за
згодою позивачки провести заочний
розгляд даної справи без участі
відповідача.

За ухвалою суду від 11.04.2014 року до
участі в розгляді даної справи в якості
3-х осіб без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які в
судовому засіданні просили суд позов
задовольнити, пояснили, що відповідач
дійсно зловживає спиртними напоями,
створив нестерпні умови для проживання
з ним в одному будинку, старший син
ОСОБА_5 з 2008 року в будинку АДРЕСА_1 не
проживає із-за поведінки батька, між
ними склалися напружені стосунки, сама
позивачка, яка в 2012 році перенесла
інсульт, також вимушена проживати
тимчасово в другої дочки, оскільки їй
за станом здоров'я протипоказані
нервові потрясіння, стреси, відповідач
змінювати свою поведінку не бажає.

Заслухавши пояснення позивачки, 3-х
осіб, покази свідка, оглянувши
матеріали справи, матеріали перевірки
Білоцерківського МВ /з обслуговування
міста Біла Церква та Білоцерківського
району/ ГУ МВС України в Київській
області № 9221 від 18.05.2013 року та № 21866
від 23.10.2013 року, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що
позивачці ОСОБА_1 належить на праві
власності житловий будинок з
відповідними господарськими будівлями
та спорудами АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право приватної
власності на жилий будинок від 16.09.1970
року, яке видано згідно рішення
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради № 385 від 14.09.1970 року, що
стверджується копією цього свідоцтва,
в якому вказано на реєстраційний запис
про реєстрацію в Білоцерківському МБТІ
права власності на вказаний вище
будинок в реєстраційній книзі за № 81 за
реєстром № 9276.

Згідно довідки Комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради ЖЕК-6 від 17.01.2014 року у даному
будинку зареєстровані позивачка
ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_3, відповідач
ОСОБА_2- бувший чоловік дочки позивачки,
внуки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів справи також вбачається,
що шлюб між дочкою позивачки та
відповідачем розірвано відповідно до
заочного рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 02.10.2012 року, яке
набрало законної сили 22.10.2012 року, що
слідує з копії цього рішення.

В судовому засіданні встановлено, що
належний позивачці будинок
складається з п'яти жилих кімнат, має
житлову площу 45,50 кв.м, порядок
користування приміщеннями цього
будинку між його мешканцями не
визначався, що стверджується довідкою
ЖЕК -6 в матеріалах справи, поясненнями
осіб, які приймають участь у розгляді
справи.

Як встановлено судом, між відповідачем
та іншими мешканцями цього будинку
склалися дуже напружені стосунки, на
побутовому грунті постійно виникають
сварки, конфлікти із-за того, що
відповідач зловживає спиртними
напоями, не приймає жодної участі в
утриманні будинку, в оплаті коштів за
комунальні послуги, з приводу чого
позивачка та її дочка зверталися зі
скаргами до правоохоронних органів.

Так, 18.05.2013 року до МВМ-1
Білоцерківського МВ звернулася зі
скаргою ОСОБА_3 стосовно того, що її
колишній чоловік ОСОБА_2 близько 10 год.
за місцем проживання, перебуваючи в
нетверезому стані, вчинив сварку та
намагався затіяти бійку.

За результатами перевірки скарги було
встановлено, що відповідач дійсно
18.05.2013 року близько 10 год. за місцем
проживання, перебуваючи в нетверезому
стані, вчинив сварку, висловлювався
нецензурно на адресу бувшої дружини,
намагався затіяти бійку, в своєму
поясненні ОСОБА_2 визнав свої
протиправні дії.

Це підтверджується матеріалом
перевірки Білоцерківського МВ /з
обслуговування міста Біла Церква та
Білоцерківського району/ ГУ МВС
України в Київській області № 9221 від
18.05.2013 року, з якого вбачається, що 25.05.2013
року дільничим інспектором міліції
складено по вказаному випадку протокол
про адміністративне правопорушення
щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

А згідно постанови Білоцерківського
міськрайонного суду від 17.10.2013 року
відмовлено в притягненні до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 за вчинення 18.05.2013 року
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2
КУпАП, в зв'язку з закінченням на момент
розгляду справи строку накладення
адміністративного стягнення,
провадження в справі закрито, що слідує
з копії даної постанови.

З матеріалу перевірки
Білоцерківського МВ /з обслуговування
міста Біла Церква та Білоцерківського
району/ ГУ МВС України в Київській
області № 21866 від 23.10.2013 року
вбачається, що 23.10.2013 року до МВМ-1
Білоцерківського МВ звернулася зі
скаргою ОСОБА_3 стосовно того, що 22.10.2013
року близько 16 год. за місцем
проживання її бувший чоловік ОСОБА_2,
перебуваючи у стані сп'яніння, вчинив з
нею чергову сварку.

За результатами перевірки цієї скарги
встановлено, що протягом останнього
часу між відповідачем та його бувшою
дружиною ОСОБА_3 виникають сварки,
конфлікти з приводу того, що ОСОБА_2 не
працює, не сплачує за проживання в
будинку, в нетверезому стані вчиняє
сварки.

ОСОБА_2 винесено дільничим інспектором
міліції офіційне попередження про
недопущення вчинення ним протиправних
дій, про що його попереджено під
розписку.

Згідно постанови Білоцерківського
міськрайонного суду від 27.12.2013 року
ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2
КУпАП, та піддано адміністративному
стягненню у вигляді штрафу в розмірі 51
грн. за те, що 14.12.2013 року близько 15 год.
за місцем проживання він вчинив сварку,
в ході якої висловлювався нецензурною
лайкою, чим вчинив психологічне
насильство в сім'ї.

Позивачка просить суд виселити
відповідача з належного їй на праві
власності будинку, оскільки він своєю
поведінкою створює умови, які роблять
неможливим проживання з ним в одному
будинку протягом тривалого часу.

Згідно ст.157 ЖК України членів сім'ї
власника жилого будинку /квартири/
може бути виселено у випадках,
передбачених частиною першою статті 116
цього Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

За ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени
його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12.04.1985 року № 2 /зі змінами/
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» роз'яснено,
що при вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

Під час розгляду даної справи судом
встановлено, що відповідач вселився в
даний будинок за згодою власника житла,
на правах члена сім'ї, як чоловік дочки
позивачки, тривалий час між ними
постійно виникають конфлікти, сварки,
що дійсно робить неможливим їхнє
спільне проживання в одному будинку.

Крім пояснень позивачки, 3-х осіб,
матеріалів перевірки Білоцерківського
МВВС, на що вказано вище, всі наведені
обставини стверджуються також
показами свідка ОСОБА_6, яка добре знає
сім'ю позивачки, є хрещеною її дочки,
проживає недалеко від позивачки, і яка
в суді показала, що відповідач
зловживає спиртними напоями тривалий
час, для дочки та відповідача після
їхнього одруження позивачка з
чоловіком купили квартиру по вул.
Леваневського в м. Білій Церкві, але цю
квартиру дочка позивачки з
відповідачем продали, переїхали з
дітьми проживати у будинок до
позивачки, стосунки в сім'ї весь час
напружені із-за поведінки відповідача,
який постійно зловживає спиртними
напоями, влаштовує сварки, сама
позивачка за станом здоров'я після
того, як перенесла інсульт в 2012 році, не
має можливості проживати у своєму
будинку, тимчасово проживає у другої
дочки, в якої невеликий будинок, а тому
немає умов для проживання позивачки,
яка потребує догляду та спокою, до того
ж, відповідач отримав у спадщину
будинок своїх батьків, який продав,
хоча міг у ньому проживати.

А тому проаналізувавши всі надані
докази в їх сукупності суд приходить до
висновку, що дійсно саме відповідач
своєю неправомірною поведінкою
порушує правила співжиття, створює
умови, які роблять неможливим
проживання з ним в одному будинку, всі
заходи впливу на відповідача, на які
вказано вище в рішенні, не дали
позитивних наслідків.

Жодних безспірних доказів для
спростування всіх тверджень позивачки
і висновків суду відповідачем по
справі не було надано.

Крім того, судом приймаються до уваги і
ті обставини, що позивачка дійсно з
21.05.2012 року по 13.06.2012 року перебувала на
стаціонарному лікуванні в
Білоцерківській міській лікарні № 2 з
приводу інсультгематоми в області
головного мозку зліва, була в тяжкому
стані, що стверджується випискою з
історії хвороби.

А тому суд вважає, що відповідач дійсно
підлягає виселенню без надання іншого
жилого приміщення.

Керуючись ст.ст.116,157 ЖК України,
ст.ст.10,60,88,209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване
Білоцерківським міськрайонним судом
за письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яку може
бути подано до суду протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення воно
може бути оскаржене в апеляційному
порядку.

Суддя А. М. Дмитренко