Справа № 132/600/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.04.2014 року
Калинівський районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Жовтій
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Калинівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позові вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мама
ОСОБА_3, яка на день смерті проживала та
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

На випадок смерті вона склала заповіт,
посвідчений нотаріусом Бобровицької
райдержнотконтори Чернігівської
області 01 грудня 1994 року,
зареєстрований в реєстрі за № 2-1072, в
якому все своє майно заповіла ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 1241 ЦК України,
непрацездатні діти спадкодавця,
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка). На час
смерті матері позивачка вже була
пенсійного віку.

Позивачка, як спадкоємець, який має
право на обов'язкову частку у спадщині,
мала намір подати до компетентного
нотаріального органу заяву про
прийняття спадщини, відкладаючи візит
до нотаріуса на останні дні
встановленого законом шестимісячного
строку, але на його спливі захворіла, що
завадило їй виконати необхідні дії для
прийняття спадщини.

Пізніше вона звернулася до
Бобровицької райдержнотконтори із
проханням прийняти від неї заяву про
прийняття спацщини, але там їй було
відмовлено, у зв'язку з пропуском
встановленого строку.

Тому за захистом своїх спадкових прав
на майно померлої матері звертається з
даним позовом до суду.

Позивачка до судового засідання не
з'явилася, однак відповідно поданої
письмової заяви просить розглядати
справу за її відсутності, позовні
вимоги підтримує та просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, однак подав письмове
заперечення на позовну заяву в якому
зазначає, що позивачка пропустила
строк позовної давності передбачений
ст. 267 ЦК України, оскільки знала про
відкриття спадщини і не претендувала
на спадкове майно і лише в 2014 року
звернулась до суду не надавши доказів,
які підтверджують поважність пропуску
строку звернення до суду. Тому просить
в задоволенні вимог відмовити, а справу
слухати за його відсутності.

Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере
участь у справі, має право заявляти
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мама позивачки та відповідача
ОСОБА_3, яка на день смерті проживала та
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

На випадок смерті вона склала заповіт,
посвідчений нотаріусом Бобровицької
райдержнотконтори Чернігівської
області 01 грудня 1994 року,
зареєстрований в реєстрі за № 2-1072, в
якому все своє майно заповіла ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 1241 ЦК України,
непрацездатні діти спадкодавця,
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка). На час
смерті матері позивачка вже була
пенсійного віку.

Позивачка, як спадкоємець, який має
право на обов'язкову частку у спадщині,
мала намір подати до компетентного
нотаріального органу заяву про
прийняття спадщини, відкладаючи візит
до нотаріуса на останні дні
встановленого законом шестимісячного
строку, але на його спливі захворіла, що
завадило їй виконати необхідні дії для
прийняття спадщини.

Пізніше вона звернулася до
Бобровицької райдержнотконтори із
проханням прийняти від неї заяву про
прийняття спацщини, але там їй було
відмовлено, у зв'язку з пропуском
встановленого строку.

Крім того, як вбачається із заперечень
ОСОБА_2 до складу спадкового майна
входить житловий будинок в АДРЕСА_1.
Відповідно довідки БТІ №254 від 09.07.2013
року за ОСОБА_4 зареєстровано право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4.
Відповідно довідки Бобровицької
міської ради на день смерті ОСОБА_4
разом з ним проживали ОСОБА_3 (його
дружина) та ОСОБА_5 (його син, батько
відповідача), які прийняли спадщину.
Про інших спадкоємців, які приймали
спадщину, невідомо.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5.
Відповідно довідки міської ради на
день смерті ОСОБА_5 разом з ним
проживала його мати ОСОБА_3, яка
прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, яка
склала заповіт, яким заповіла все своє
майно ОСОБА_2, який прийняв спадщину
шляхом подачі заяви про прийняття
спадщини до Бобровицької державної
нотконтори.

На даний час свідоцтво про право на
спадщину відповідач ще не отримав. В
Бобровицькому районному суді
Чернігівської області розглядаються
дві цивільні справи за позовом ОСОБА_6
(двоюрідної сестри відповідача) про
встановлення додаткового строку для
подачі заяви про прийняття спадщини та
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права на спадкове майно та
визначення розміру частки в спадщині
(провадження на даний час зупинено).

Також, рішенням Бобровицького
районного суду Чернігівської області
від 27 березня 2014 року в задоволені
позовних вимог ОСОБА_6 про встановлення
додаткового строку для прийняття
спадщини було відмовленно.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Частиною 5 даної
статті передбачено, що якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Позивачка ОСОБА_1 не надала доказів
поважності пропуску строку
встановленого статтею 257 ЦК України, не
просила суд його поновити, незважаючи
на те, що ОСОБА_2 в своїх письмових
запереченнях наполягав на
застосуванні строку позовної давності.
Суд також не вбачає підстав для його
поновлення, оскільки інших доказів,
крім тих, що були досліджені судом,
позивачкою всупереч вимог ст. 57-60 ЦПК
України не надано.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до роз'яснення, наданого
Пленумом Верховного Суду України у п. 24
постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» зазначено, що вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачкою до позовної заяви надана
довідка з лікувального закладу, а саме
з КЛПЗ Бобровицької ЦРЛ про те, що вона
перебувала на амбулаторному лікуванні
з 17 жовтня по 25 жовтня 2010 року. Тому суд
не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог, оскільки перебування
ОСОБА_1 вісім днів на амбулаторному
лікуванні не є тими поважними
причинами, на підставі яких суд може
визначити додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини.

На підставі вищезазначеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 267, 1270, 1272 ЦК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про встановлення додаткового строку
для подання заяви про прийняття
спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: