ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
=====================================================================
Справа №
Провадження № 2/516/38/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року Теплодарський міський
суд Одеської області у складі:

головуючої, судді - Мисливої Л.М.,

при секретарі - Сидоряк О.С.,

за участю позивача та його
представника - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Теплодарі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання дійсним
договору позики та стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
вищевказаною позовною заявою, в якій
просить визнати договір позики між ним
та ОСОБА_3, ОСОБА_4 дійсним, та стягнути з
останніх солідарно на його користь
борг за договором позики в сумі 159860 грн.
та проценти в сумі 86324 грн. 40 коп., всього
246184 грн. 40 коп.; а також понесені
позивачем судові витрати по справі.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що
відповідачами були порушені умови
договору позики, на підтвердження
якого була надана розписка, названа
«Договором застави» від 02.06.2007р. на суму
20000 доларів США, щодо виконання
грошового зобов»язання, строк дії
якого не зазначався. Для забезпечення
зобов»язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за
договором, була заставлена їх квартира
АДРЕСА_1, яку ОСОБА_1 мав право продати у
разі прострочення ними протягом двох
місяців сплати платежів, для чого
позивачу був переданий договір
купівлі-продажу даної квартири та
довіреність. З червня 2012р. відповідачі
перестали виконувати свої
зобов»язання за вказаним договором
позики, на вимогу щодо повернення боргу
в повному обсязі та зустрічей з
позивачем ухиляються. Крім того ОСОБА_1
зазначає, що строк довіреності на право
продажу квартири закінчився, що
унеможливлює здійснити її відчуження.
В зв»язку з наведеним позивач просить
задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтвердили позовні вимоги
та просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
судове засідання не з»явились, які були
належним чином повідомлені про місце
та час розгляду справи, та раніше в
судових засіданнях висловили своє
заперечення проти позову ОСОБА_1,
мотивувавши тим, що повернули йому борг
в повному обсязі в липні 2012р. в сумі 30000
доларів США. Також надали до суду
письмові заяви, в яких просили
застосувати при розгляді даної справи
наслідки спливу строку позовної
давності.

Заслухавши пояснення позивача та
його представника, відповідачів,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено
наступне.

Між сторонами 02.06.2007р. був
укладений договір позики, на
підтвердження якого свідчить розписка
названа «Договором застави», підписана
подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (свідоцтво
про одруження серії НОМЕР_4, видане
05.01.1997р. Теплодарською селищною Радою
Центральної райадміністрації Одеської
міськради), проживаючих в АДРЕСА_2, які
позичили у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
20000 доларів США на умовах сплати 3%
щомісяця. Також в даному договорі
зазначено про те, що кредитор (ОСОБА_1)
має право продажу заставленої
відповідачами квартири в рахунок
погашення кредиту, для чого йому були
передані наступні документи: договір
купівлі-продажу квартири, довіреність
на право продажу, згода ОСОБА_4, копія
свідоцтва про шлюб.

З договору купівлі-продажу
квартири від 02.09.2002р., посвідченого
державним нотаріусом Теплодарської
міської державної нотаріальної
контори Панасюк А.В., вбачається те, що
ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Як вбачається з довіреності від
02.06.2007р., посвідченої приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_3
уповноважила ОСОБА_1 бути її
представником в усіх установах,
підприємствах, організаціях, незалежно
від їх форм власності та
підпорядкування, в тому числі в
нотаріальних конторах з питання
продажу за ціну та на умовах на його
власний розсуд, належної їй квартири
АДРЕСА_1. Дана довіреність видана на три
роки і дійсна по 02.06.2010р.

З претензій представника
позивача - ОСОБА_2 від 14.01.2014р.,
адресованих ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
вбачається про вимогу протягом семи
календарних днів з дня її отримання
повернути заборгованість за договором
позики від 02.06.2007р. в загальній сумі 246184
грн. 40 коп. Дані претензії 15.01.2014р. були
отримані відповідачами, про що
свідчать поштові повідомлення про
вручення.

З повідомлення відділу організації
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управління ДАІ ГУМВС України в
Одеській області від 04.04.2014р.
вбачається про те, що за ОСОБА_4
зареєстровано 4 транспортних засоби, а
за ОСОБА_3 - 48.

Згідно повідомлення
Теплодарського МБТІ та РОН від 15.04.2014р.,
станом на 31.12.2012р. квартира АДРЕСА_1
зареєстрована за ОСОБА_3.

В судовому засіданні не
встановлено даних щодо повернення
грошей у вищенаведеній сумі.

Станом на 04.12.2013р. (згідно довідки
Біляївського відділення Одеської
обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») офіційний курс гривні до
іноземної валюти, встановлений
Національним банком України, становив:
до долару США - 100 доларів США = 799,3 грн.

Статтею 257 ЦК України визначено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Статтею 526 ЦК України
передбачено, що зобов»язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 545 ЦК України,
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України
передбачено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики), або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Абзацом першим частини 1 ст. 1048 ЦК
України встановлено, що позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Згідно частин 1 та 3 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов»язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі) у
строк та в порядку, що встановлені
договором. Позика вважається
повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених
родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його
банківський рахунок.

Враховуючи вищенаведене, суд
задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 та
визнає дійсним договір позики,
укладений 02.06.2007р. між останнім та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про передання ним 20000
доларів США у позику відповідачам під 3%
щомісячно від суми позики, оскільки ці
вимоги основані на законі та сторони в
судовому засіданні не заперечували
щодо укладання саме договору позики.
Також стягує солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 суму основного боргу
в перерахунку в гривні за курсом
Національного банку України станом на
04.12.2013р., що становить 159860 грн. (20000
доларів США х 7,993 грн. = 159860 грн.),
оскільки ці вимоги основані на законі
та підтверджуються вищевказаною
розпискою, оригінал якої надано в
судовому засіданні представником
позивача ОСОБА_2 та досліджено в
судовому засіданні, та 3% від позиченої
суми в розмірі 86324 грн. 40 коп. (20000х3/100=600
доларів США, 600х18 місяців=10800 доларів
США, 10800х7,993=86324,40 грн.), оскільки ці
вимоги також основані на законі, а
всього 246184 (двісті сорок шість тисяч
сто вісімдесят чотири) грн. 40 коп. за
договором позики від 02.06.2007р.

В зв»язку з вищенаведеним суд не
може прийняти до уваги доводи
відповідачів щодо погашення боргу за
позикою, оскільки останніми не
доведено належними та допустимими
доказами виконання ними зобов»язання.
Також щодо пропуску строку позовної
давності в судовому засіданні
встановлено, що останній платіж (за
червень 2012р.) був проведений в липні
2012р., як чергове погашення процентів за
договором позики від 02.06.2007р., згідно
пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1
Також суд при цьому виходив з того, що
згідно укладеного договору позики,
строк повернення позичених коштів не
визначений, а тому виконання
зобов»язання в повному обсязі
визначається моментом пред»явлення
вимоги ОСОБА_1 про повернення суми
позики. Оскільки останній платіж
відбувся в липні 2012р., а позов поданий
до суду 16.12.2013р., суд вважає, що 3-річний
строк позовної давності не сплинув. В
зв»язку з наведеним суд відхиляє
доводи відповідачів щодо застосування
наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню понесені
останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 267, 520, 526, 545,
541, 543, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визнання дійсним договору позики та
стягнення заборгованості,
задовольнити.

Визнати дійсним договір позики,
укладеним 02.06.2007р. в м. Одесі між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, ОСОБА_4, про передання ОСОБА_1
20000 доларів США у позику ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 під 3% щомісячно від суми позики.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3
(індивідуальний ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 (індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
основний борг в сумі 159860 грн. та 3% від
позиченої суми в розмірі 86324 грн. 40 коп.,
а всього 246184 (двісті сорок шість тисяч
сто вісімдесят чотири) грн. 40 коп. за
договором позики від 02.06.2007р.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1291
грн. 87 коп. з кожного на користь ОСОБА_1
за понесені останнім судові витрати у
справі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення, через суд
першої інстанції. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення
суду виготовлений 05.05.2014р.

Суддя