________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/2361/13-ц
Провадження № 2/520/1068/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Коваленко
О.Б.,

за участю - секретаря Маценко
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - Відділ державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Головного управління юстиції в
Одеській області, про визнання
договорів дарування недійсними,
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, вселення, стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Головного
управління юстиції в Одеській області,
про визнання договорів дарування
недійсними, визнання договору
купівлі-продажу недійсним, вселення,
стягнення моральної шкоди.

Позивачка неодноразово змінювала
позовні вимоги (а.с. 4-5, 39-43, 101-106) та в
остаточному варіанті просила визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського нотаріального
округу ОСОБА_5 , 26.10.2001 року за реєстр. №
7262; визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу
ОСОБА_6, 31.12.2010 року за реєстр. № 5181;
визнати недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
нотаріального округу ОСОБА_6, 07.06.2012
року за реєстр. № 1705; вселити ОСОБА_1 до
квартири АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Представник позивачки посилається
на те, що позивачка 26 жовтня 2001 року
подарувала своєму сину ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1 Вказаний договір був
укладений з метою захисту інтересів
позивачки за домовленістю з її
колишнім чоловіком на випадок
розлучення. На той період син позивачки
був неповнолітнім, позивачка
утримувала квартиру, та вважала, що
вказаний договір є договором,
укладеним про людське око. В жовтні 2012
року у спірну квартиру прийшов
відповідач ОСОБА_3 та представився
новим господарем квартири, просив
виселитись та пояснив, що він 31 грудня
2010 року уклав договір купівлі-продажу
з сином позивачки. Позивачка вважає, що
вказаний договір купівлі-продажу
спірної квартири був укладений під
впливом омани, оскільки ОСОБА_3 було
запропоновано її сину займатися
спільним бізнесом, але під заставу його
квартири. За квартиру грошові кошти її
син не отримував. Просить позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги визнав, пояснив, що
ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу
спірної квартири з ОСОБА_3 під впливом
омани.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
не визнав, пояснив суду, що він 31.12.2010
року придбав у ОСОБА_2 спірну квартиру
за 398085,00 гривен, що в еквіваленті
складає 50000,00 доларів США. Після
укладення договору ОСОБА_2 видав
розписку про отримання вказаної суми
грошей та зобов'язався передати спірну
квартиру в повне розпорядження ОСОБА_3
до 01.09.2012 року. В позові просить
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги
не визнала.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи, про причини
неявки суд не повідомив.

Вислухавши представника позивачки,
представника відповідача,
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню.

26 жовтня 2001 року ОСОБА_1
подарувала а ОСОБА_2 прийняв в дар
квартиру АДРЕСА_1 Договір дарування
посвідчений 26 жовтня 2001 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за р.№ 7262,
зареєстрований в ОМБТІ та РОН 28.11.2001
року, записано в реєстрову книгу під
№58, стр.111 кн.423 пр.

31 грудня 2010 року ОСОБА_2, згідно
договору купівлі-продажу квартири,
передав у власність ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1 Договір купівлі-продажу
квартири посвідчений 31 грудня 2010 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за р.№ 4578.

07 червня 2012 року, згідно договору
дарування ОСОБА_3 передав безоплатно у
власність своїй матері ОСОБА_4, яка
прийняла безоплатно у власність
квартиру АДРЕСА_1 Договір дарування
посвідчений 07 червня 2012 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за р.№1705.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша ст. 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦПК України, якщо
особа, яка вчинила правочин помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін.

У пункті 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочину недійсними» роз'яснено, що
правочин визнається вчиненим під
впливом обмани у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину.

З розписки вбачається, що ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_3 п'ятдесят тисяч
доларів США за продану квартиру за
адресою АДРЕСА_1 Зобов'язується
передати у повну власність квартиру
без меблів до 01 вересня 2012 року. (а.с.97)

Позивачка ОСОБА_1 не довела, що
відповідач ОСОБА_3 ввів в оману
відповідача ОСОБА_2 при підписанні
договору дарування від 31.12.2010 року, тому
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Також суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 не обґрунтовано, що
вона є заінтересованою особою,
виходячи зі змісту ч. 3 ст. 215 ЦК України
щодо визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу
ОСОБА_6, 31.12.2010 року за реєстр. № 5181, про
визнання недійсним договору дарування
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
нотаріального округу ОСОБА_6, 07.06.2012
року за реєстр. № 1705.

Що стосується визнання недійсним
договору дарування квартири АДРЕСА_1,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу ОСОБА_5
26.10. 2001 року за реєстр. № 7262, то суд
приходить до висновку, що положення ст.
727 ЦК України не можуть бути
застосовані до даних правовідносин.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
позивачем пропущений строк позовної
давності; обґрунтування щодо
поважності причин пропуску строків
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про
вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 є
безпідставними. Також суд повинен
відмовити у задоволенні вимоги про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять
тисяч) гривень, оскільки позивачем не
доведено неправомірність дій
відповідача стосовно позивача, за
наявності його вини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3, 212-215
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Головного
управління юстиції в Одеській області,
про визнання недійсним договору
дарування квартири АДРЕСА_1,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу ОСОБА_5
26.10. 2001 року за реєстр. № 7262, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу
ОСОБА_6, 31.12.2010 року за реєстр. № 5181, про
визнання недійсним договору дарування
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
нотаріального округу ОСОБА_6, 07.06.2012
року за реєстр. № 1705, про вселення
ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять
тисяч) гривень - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Київського районного суду м. Одеси
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Коваленко О. Б.