Цивільна справа №760/2792/14-ц
№2/760/2118/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року Солом'янський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого судді
Зінченко С.В.

при секретарі Шевчук
Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м.
Києві, Реєстраційна служба Головного
управління юстиції в м. Києві, про
визнання права власності та зняття
арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив визнати його
право власності на гаражний бокс
АДРЕСА_1 та зняти арешт з вказаного
майна, який накладений постановою ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві від 05.01.2005
року для забезпечення стягнення боргу
з ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що 30.09.1997 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
гаражного боксу АДРЕСА_1 та сам гараж
разом з документами переданий ОСОБА_1.
Проте через накладений постановою
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від
05.01.2005 року арешт на вказаний гаражний
бокс ОСОБА_1 було відмолено
Реєстраційною службою ГУЮ у м. Києві у
реєстрації його права власності.

Як зазначає позивач, арешт на його
майно було накладено у зв'язку з
виконавчим документом, виданим судом,
до якого він не має жодного відношення
і відповідно таке порушую його право
власності, а тому позивач і просить
визнати його право власності і просить
зняти арешт з такого майна.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, направив заяву
про розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримав та просив про
їх задоволення, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.
Проти заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про розгляд справи
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим суд відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України та за згодою представника
позивача ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 30 вересня 1997 року між
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу гаражного боксу
АДРЕСА_1 та сам гараж разом з
документами переданий ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України в
редакції 1963 року, чинній на час
укладення договору та передачі майна,
право власності у набувача за
договором виникає з моменту передачі,
якщо інше не передбачено законом або
договором.

Як вбачається з позову, ОСОБА_1,
звернувшись до Реєстраційної служби
ГУЮ у м. Києві за реєстрацію свого права
власності, довідався про те, що
постановою ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві від 05.01.2005 року накладено арешт на
вказаний гаражний бокс.

Вказана постанови винесена, у зв'язку з
тим, що на виконанні у Відділі ДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві перебувало
виконавче провадження по примусовому
виконанню стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 9550 гривень 54 копійок
боргу, для забезпечення чого і
накладено арешт на майно боржника.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

З матеріалів позову встановлено, що на
сьогодні арештоване майно належить
іншій особі, а саме ОСОБА_1, який
боржником за виконавчим провадження не
являється, а отже відповідно до ч. 1 ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження» звернувся до суду з
вимогами про визнання права власності
та звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» у всіх
інших, ніж передбачені частинами 1-4
цієї статті, випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Виходячи з викладеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підстав зазначеного та керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 208, 209,
213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: Відділ державної виконавчої
служби Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції в м. Києві, про
визнання права власності та зняття
арешту з майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
гаражний бокс АДРЕСА_1.

Виключити з опису та зняти арешт з
гаражного боксу АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з для отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга
подається апеляційному суду через
Солом'янський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: