У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюк Б.Ю. Куштан Б.П.

при секретарі - Голінка А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
15 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
суми витрат на утримання спільного
майна, -

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням позовні вимоги
задоволено: стягнуто із ОСОБА_1 111 993 грн.
в рахунок відшкодування половини
витрат на утримання спільного
часткового майна та судові витрати.

З цим рішенням відповідачка не
погодилася, порушила питання про його
скасування та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволення позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушенням судом
першої інстанції норм матеріального
права

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підставі
підтримав.

Представник позивача вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи апелянтка вбачала в
тому, що суд першої інстанції не
намагався детально розглянути
обставини справи та дослідити;
стверджує, що намагалася мирно
врегулювати конфлікт, однак позивач
відмовився; спільне майно, а саме
будинок за адресою АДРЕСА_1 було
переобладнано позивачем без згоди
відповідачки, поки остання знаходилась
в Іспанії; вказує, що позивачем
перероблено даний будинок на декілька
квартир, які здаються ним в оренду;
також зазначає, що згода, яку вона
надавала позивачу на утримання
спільного майна, була надана 12.08.2013 року
і зараз вже відмінена, а позивач
звернувся до суду 05.09.2013 року, тобто
дана згода діяла тільки 24 дні.

Але зазначені обставини не можуть бути
визнані такими, що дають підстави
скасування рішення суду першої
інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони є співвласниками побудованого
ними в 1997-1998 роках 5-кімнатного будинку,
загальною площею 274 кв.м., житловою
площею 100 кв.м. та земельною ділянкою 0, 08
га за адресою АДРЕСА_1. Частки є рівними
і складають по 1/2 кожному. З 2009 року
відповідачка ОСОБА_1 постійно проживає
в Іспанії.

В матеріалах справи наявна заява-згода,
з якої слідує, що відповідачка погоджує
ОСОБА_2 проведення ним під час її
відсутності за власний кошт оплати
комунальних послуг, здійснення
поточних та капітальних ремонтів,
добудов, прибудов, покращень та інших
будівельних робіт в спільному будинку.

Позивачем до суду надано належні
докази на підтвердження того, що ним
було проведено ремонти, добудову
домоволодіння, на що витрачено 216 729
гривень його власних коштів. Також в
період з 2009 року по 2013 рік оплата
комунальних послуг здійснювалась
виключно позивачем та складала 7 257
гривень. Вказане підтверджується
чисельними доказами, доданими до
матеріалів справи, серед яких 86
товарних чеків на будматеріали, копії
акту-прийому виконаних робіт №17 від
12.10.2009 року та копії накладної №131 від
19.04.2010 року, договір на виконання робіт
від 14.05.2011 року, локальний кошторис від
27.05.2011 року та ін.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст. 151 ЖК України
громадяни, які мають в приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку придомову
територію.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, передбачених ст.61 цього
Кодексу.

Твердження апелянтки про те, що позивач
переобладнав будинок на декілька
квартир для здачі їх в оренду не
приймаються до уваги, оскільки жодними
належними та допустимими доказами не
підтвердженні.

Також не приймається до уваги
посилання апелянтки на те, що
відповідач провів ремонтні роботи без
її згоди, оскільки така згода була
надана нею в 2013 році та наявна в
матеріалах справи.

Щодо посилання апелянтки на те, що вона
намагалася мирно залагодити конфлікт з
позивачем, то слід зазначити наступне.
В запереченні на апеляційну скаргу
позивач вказує, що врегулювання
питання щодо викупу долі відповідачки
проходило в липні-серпні 2013 року,
шляхом переговорів між представником
відповідачки та позивачем, однак
сторони не дійшли згоди у фінансовому
плані.

Посилання апелянтки на те, що судом
першої інстанції не було детально
досліджено обставини справи не
приймається до уваги, оскільки дана
справа перебувала в провадженні суду
першої інстанції понад 4 місяці, всім
наданим сторонами доказам було надано
належну оцінку, про що зазначено в
оскаржуваному рішенні.

Інших доводів, які б мали правове
значення для вирішення справи,
апеляційна скарга не містить.

Тому колегія суддів констатує, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, правильно
застосував матеріальний закон та
вирішив спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 15 січня 2014 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :