Справа № 441/122/13
Головуючий у 1 інстанції: Перетятько
Провадження № 22-ц/783/2343/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Львівської області у складі:
головуючого - судді: Берези В.І.,
суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., при
секретарі: Брикайло М.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 30 січня 2014 року
у справі за позовом Державного
територіально-галузевого об`єднання
«Львівська залізниця» до ОСОБА_2, третя
особа: Великолюбінська селищна рада
Городоцького району Львівської
області, Городоцька районна державна
адміністрація про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,-

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою ДТГО
«Львівська залізниця», пл. 2730м кв., яка
розташована в смузі відведення
залізниці в межах станції Великий
Любінь, по АДРЕСА_2, шляхом знесення за
її рахунок самочинно збудованого
житлового будинку та огорожі на
бетонній основі, по АДРЕСА_2 та
приведення цієї земельної ділянки у
придатний для використання стан.
Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.
НОМЕР_1, зареєстрованої по АДРЕСА_1, в
користь Відокремленого підрозділу
«Львівської дирекції залізничних
перевезень» ДТГО «Львівська
залізниця» (79007, м. Львів, вул.
Листопадового Чину, 22, р/р 0 в ЛФ АБ
«Експрес - банк», МФО 325956, СДРГТОУ 25256137)
107,30 грн. судового збору, сплаченого ним
при зверненні до суду.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_2 Просить таке скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає про те,
що рішення ухвалено з порушенням вимог
ст.212 ЦПК України про всебічність та
об`єктивність дослідження доказів, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Позивач надав єдиний акт від 15.08.2012
року, в якому зазначено, що житловий
будинок розташований на відстані 31,5 м
від осі головної колії, тому є
невідомим, яким чином вимірювалась
зазначена відстань без призначення
експертизи.

В судовому засіданні не було з`ясовано,
до якої категорії належить земельна
ділянка, яка надана в постійне
користування відповідачу, що є
неповним з`ясуванням обставин по
справі.

Суд не звернув уваги на рішення
виконавчого комітету Великолюбінської
селищної ради Городоцього району
Львівської області № 124 від 18 листопада
2011 року про присвоєння поштової
адреси, згідно якого гр. ОСОБА_2
присвоєно адресний номер житловому
будинку, АДРЕСА_2, враховуючи лист
відокремленого підрозділу «Львівська
дирекція залізничних перевезень»
№1076/ДНТех від 02.11.2011р. та з метою
упорядкування поштових номерів
будівель. Рішення не скасовано.

Суд не застосував строку позовної
давності, пропущеного позивачем, хоч
вона про це заявляла.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, без участі третіх осіб, які
належним чином повідомлені про розгляд
справи, однак не з`явились без поважних
причин, перевіривши матеріали справи,
межі та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Великолюбінської селищної
ради Городоцького району Львівської
області №1114 від 19.03.2010р. «Про
погодження технічної документації із
землеустрою щодо складання державних
актів на право постійного користування
земельними ділянками Державному
територіально - галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця» (а.с. 25),
Розпорядженням №13 від 22.01.2010р. голови
Городоцької районної державної
адміністрації «Про затвердження
технічної документації та державних
актів на право постійного користування
землею ДТГО «Львівська залізниця для
забезпечення функціонування
залізничного транспорту» (а.с.101) ДТГО
«Львівська залізниця» передано в
користування для забезпечення
функціонування залізничного
транспорту на дільниці Оборошино -
Самбір земельні ділянки пл. 33,6947 га, на
території Великолюбінської селишної
ради Городоцького району Львівської
області.

Про факт передачі вищевказаних
земельних ділянок підтверджує і
довідка Управління Держкомзему у
Городоцькому районі Львівської
області №4628 від 08.12.2009 р. ( а.с. 108), з
якої вбачається, що ДТГО «Львівська
залізниця» для забезпечення
функціонування залізничного
транспорту на дільниці Оборошино -
Самбір передано в постійне
користування земельні ділянки пл. 56,1957
га, в тому числі в межах смт. Великий
Любінь - 22,5010 га та за межами населеного
пункту 33,6947 га.

За користування вказаними земельними
ділянками ДТГО «Львівська залізниця
сплачувався земельний податок, що
підтверджено, долученими до матеріалів
справи довідками №71 від 18.02.2013р.,
№28/ДНКМ-1 від 13.02.2013 року, №180 від 12.02.2013
року (а.с. - 109-111).

Згідно з Планом інвентаризації земель
смуги відведення Львівської залізниці
на ділянці Оборошин - Самбір, км. 1+000 -км.
62+500, який видано Львівським державним
проектно - вишукувальним інститутом
залізничного транспорту
«Львівтранспрект» в 1997 році, ширина
смуги відведення у даному місці
становить 100 м. від осі крайньої колії
(а.с. - 103-107).

Відповідно до Довідки №4628 про правовий
статус, кількісні та якісні
характеристики земельних ділянок,
виданої Управлінням Держкомзему у
Городоцькому районі 08.12.2009 р., земельні
ділянки, якими користується ДТГО
«Львівська залізниця», призначені для
забезпечення функціонування
залізничного транспорту (а.с. 108).

Згідно з Актом обстеження земельної
ділянки (а.с. 6), під час комісійного
обстеження земельної ділянки, яка
знаходиться в постійному користуванні
ДТГО «Львівська залізниця» та
розташована в межах станції Великнї
Любінь Львівської залізниці на 16 км. +
340 м, на відстані 31,5 м від осі головної
колії, при смузі відведення 100 м,
виявлено об'єкти нерухомого майна, а
саме житловий будинок та огорожу на
бетонній основі, які збудовані ОСОБА_2 (
а.с. - 6).

Як вбачається з відповіді СГІРФО № 80
від 23.012013р., відповідачка ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована по АДРЕСА_1,
спірний будинок звела за адресою -
АДРЕСА_2. Згідно з витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію іншого речового права
від 25.09.2013 р. (а.с. 152), власником
земельної ділянки з цільовим
призначенням для розміщення та
експлуатації будівель і споруд
залізничного транспорту на території
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області є Городоцька районна державна
адміністрація, правокористувачем ДТГО
«Львівська залізниця».

Згідно з листом виконавчого комітету
Великолюбінської селищної ради від
07.11.2012 року №660 (а.с. 114), рішення про
надання чи передачу відповідачу ОСОБА_2
чи іншим особам земельної ділянки по
АДРЕСА_2 для здійснення забудови не
приймалось.

Як встановлено в суді та
підтверджується відповіддю ДТГО
«Львівська залізниця» №7/3- 10/2635 від
28.08.2012р. (а.с. 32), в укладенні договору
земельного сервітуту на земельну
ділянку під житловий будинок з
відповідачкою ОСОБА_2 позивачем
відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції зазначив про те, що
документів, які б підтверджували
прийняття рішення компетентного
органу влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування ОСОБА_2 для здійснення
будівництва, а також відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту відповідачем
не представлено, в суді не здобуто. За
загальним правилом особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.
Крім того зазначив про те, що строк
позовної давності на вимоги про
проведення перебудови самочинно
збудованого, чи такого, що будується,
житлового будинку, прибудови до нього,
будівлі споруди чи іншого нерухомого
майна, а також про знесення таких
об'єктів не вважається пропущеним
незалежно від тривалості часу, який
минув після закінчення чи початку
будівництва. А тому, прийшов до вірного
висновку про задоволення позовних
вимог.

З рішенням суду погоджується і колегія
суддів.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 21 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» передбачено, що місцева
державна адміністрація
розпоряджається землями державної
власності відповідно до закону.

Згідно з п. 12 розділу X «Перехідні
положення» ЗК України, до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Статтею 68 ЗК України, статтею 6 Закону
України «Про залізничний транспорт»,
статтею 23 Закону України «Про
залізничний транспорт» встановлено, що
до земель залізничного транспорту
належать землі, надані в користування
підприємствам і організаціям
залізничного транспорту відповідно до
чинного законодавства України. До
складу цих земель входять землі, які є
смугою відведення залізниць під
залізничним полотном та його
облаштуванням, станціями та іншими
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими, культурно -
побутовими будівлями іншими спорудами,
необхідними для забезпечення роботи
залізничного транспорту.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до статті 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Стаття 376 ЦК України визначає, якщо
власник земельної ділянки заперечує
проти визнання права власності на
нерухоме майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Оскільки рішення компетентного органу
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно-правових договорів
щодо відповідача не існувало,
дозвільних документів що дають право
виконувати підготовчі та будівельні
роботи саме того об'єкту і на тій
земельній ділянці, яка передана з цією
метою певній особі у відповідача немає,
позивачу відповідно до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію речового
права від 16.09.2013 року земельна ділянка
пл. 15,7911 га, на якій в т.ч. самочинно
збудований будинок відповідача,
передана у постійне користування для
забезпечення функціонування
залізничного транспорту, що визначає
статус цієї земельної ділянки /а.с.152/,
висновок суду першої інстанції є
вірним та доводами, наведеними в
апеляційній скарзі, не спростовується.
Присвоєння номера самочинно
збудованому будинку не змінює статусу
такого як самочинного та не є
правовстановлюючим документом на
підтвердження законності побудови
такого.

Висновок суду про відсутність підстав
для застосування строку позовної
давності логічно узгоджується з
Ухвалою Верховного суду України від
14.10.2010 року №9342567, з якої вбачається, що
за змістом ст. 376 ЦК України особа, яка
здійснювала або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього, а
тому строк позовної давності на вимоги
про проведення перебудови самочинно
збудованого чи такого, що будується,
житлового будинку, прибудови до цих
об'єктів не вважається пропущеним
незалежно від тривалості часу, який
минув після закінчення чи початку
будівництва. Відповідно до ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону і зібраним по справі доказам,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги
немає.

Відтак, апеляційну скаргу на рішення
слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 312,314, 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

у
х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 30 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскарженою в касаційному порядку
протягом двадцяти днів подачею
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.