Справа № 450/2010/08
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2671/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на ухвалу Пустомитівського
районного суду Львівської області від
18 червня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Лисиничівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», третьої особи
обласного комунального підприємства
обласної ради «БТІ та ЕО» про визнання
нечинним рішення виконкому
Лисиничівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області №43 від 26.04.2007 року та свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
серії САВ №089394 від 18.07.2008 року виданого
сільською радою, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до
суду з позовом до Лисиничівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», третьої особи
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання
нечинним рішення виконкому
Лисиничівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області №43 від 26.04.2007 р. та свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
серії САВ №089394 від 18.07.2008 р. виданого
сільською радою мотивуючи свої вимоги
тим, що сільською радою прийнято
незаконне рішення на підставі якого
нерухоме майно перейшло у власність до
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» та
видано їм свідоцтво про право
власності.

Оскаржуваною ухвалою
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 18 червня 2010 року
провадження у даній справі закрито,
оскільки спір не належить розглядати в
порядку цивільного судочинства.
Роз'яснено позивачам, що вони мають
право вернутись до суду з позовною
заявою в порядку адміністративного
судочинства.

Дану ухвалу оскаржили ОСОБА_5,
ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, якій
зазначають, що вважають, що вона
ухвалена з порушенням норм
процесуального права. Не погоджуються
із висновком районного суду, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст. 17 КАС України
вказаний спір слід розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки згідно п.21,24
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» передбачено, що якщо орган
державної влади та/або орган місцевого
самоврядування (суб'єкт владних
повноважень) бере участь у справі не на
виконання свої владних повноважень, а з
інших правових підстав; не здійснює
владних управлінських функцій щодо
іншого учасника спору (наприклад,
надання згоди іншому співвласнику
житлового будинку на виконання
переобладнання та перепланування), то
залежно від змісту вимог і суб'єктного
складу сторін справа підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства
відповідно до вимог ст. 15 ЦПК. Окрім
того зазначають, що ураховуючи
положення ст. 1 ЦПК та ст. 2 КАС, не є
публічно-правовим і розглядається у
порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади та/або
органом місцевого самоврядування
(суб'єктом владних повноважень) як
суб'єктом публічного та суб'єктом
приватного права - фізичною особою, в
якому управлінські дії суб'єкта
владних повноважень спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи. У такому
випадку це спір про право цивільне,
незважаючи на те, що у спорі бере участь
суб'єкт публічного права, а спірні
правовідносини врегульовано нормами
цивільного та адміністративного права.

Просить скасувати ухвалу
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 18 червня 2010
року, а справу скерувати до
Пустомитівського районного суду
Львівської області для продовження
розгляду.

В.о. сільського голови Лисиничівської
сільської ради - Бедрій М.М. подав
клопотання у якому просить слухати
справу за відсутності представника
Лисиничівської сільської ради та
ухвалити рішення по справі на розсуд
суду.

Представник ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в
судове засідання не з'явився, хоча про
розгляд справи було повідомлено
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 157), про причини
неявки суд не повідомлено та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертався, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід
задовольнити.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У відповідності до п.1.ч.1 ст. 205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших відносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Пунктом першим частини другої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Закриваючи провадження у справі суд
першої інстанції виходив з того, що
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки
повинна розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком районного суду,
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що спірні
правовідносини виникли у зв'язку з
передачею рішенням Лисиничівської
сільської ради №43 від 26 квітня 2007 року
у власність держави України в особі
Міністерства транспорту України на
праві господарського відання ДТГО
«Львівська залізниця» кладову з
пунктом обігріву, 1467 км пк 9 по АДРЕСА_1,
яка раніше була надана ОСОБА_4
дистанцією колії «Підзамче»
Львівської залізниці на підставі
рішення адміністрації і
профспілкового комітету №18 від 21.08.1996
року.

Таким чином предметом спору у даній
справі є спір про право на житлове
приміщення між фізичною особою та ДТГО
«Львівська залізниця», в якому просять
скасувати рішення сільської ради та
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» №3 від
01.03.2013р. передбачено, що якщо орган
державної влади та/або орган місцевого
самоврядування (суб'єкт владних
повноважень) бере участь у справі не на
виконання своїх владних повноважень, а
з інших правових підстав; не здійснює
владних управлінських функцій щодо
іншого учасника спору (наприклад,
надання згоди іншому співвласнику
житлового будинку на виконання
переобладнання та перепланування), то
залежно від змісту вимог і суб'єктного
складу сторін справа підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства
відповідно до вимог статті 15 ЦПК.
Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та
статті 2 КАС, не є публічно-правовим і
розглядається у порядку цивільного
судочинства спір між органом державної
влади та/або органом місцевого
самоврядування (суб'єктом владних
повноважень) як суб'єктом публічного
права та суб'єктом приватного права -
фізичною особою, в якому управлінські
дії суб'єкта владних повноважень
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав фізичної
особи. У такому випадку це спір про
право цивільне, незважаючи на те, що у
спорі бере участь суб'єкт публічного
права, а спірні правовідносини
врегульовано нормами цивільного та
адміністративного права.

Згідно п.24 вищенаведеної Постанови, у
порядку цивільного судочинства
розглядаються спори щодо права особи
на житло (приватизація житла, взяття на
облік громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, або зняття із
такого обліку, надання житла,
користування жилим приміщенням у
будинку державного чи приватного
жилого фонду, житлово-будівельних
кооперативів, у гуртожитках,
встановлення автономного опалення у
приміщенні державного житлового фонду,
зняття з реєстраційного обліку місця
проживання за наявності спору,
зобов'язання органу влади чи органу
місцевого самоврядування здійснити
необхідні дії щодо утримання у
належному стані житлового будинку,
виселення, а також спори щодо
забезпечення житлових прав мешканців
гуртожитків (стаття 25 Закону України
від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» тощо). Такі
спори є житловими (цивільними) спорами,
незалежно від участі у справі як
відповідача суб'єкта владних
повноважень.

В порушення вимог статті 214 ЦПК України
районний суд не з'ясував які
правовідносини випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає до застосуванню і
передчасно дійшов висновку про
наявність підстав для закриття
провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасування ухвали Пустомитівського
районного суду Львівської області від
18 червня 2010 року і направлення справи
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст.311 ЦПК України
підставою для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, ст.ст. 312, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4
задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського
районного суду Львівської області від
18 червня 2010 року скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий
Струс Л.Б.

Судді
Шандра М.М.

Шумська Н.Л.