Справа № 446/1356/13
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1407/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі:

головуючої - судді: Берези В.І.,
суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,

за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 26 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, Відділу
приватизації Шевченківського району
м.Львова, третя особа Львівська міська
рада про визнання недійсним
розпорядження, наказу, свідоцтва про
право на житло, -

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради,
Шевченківської райадміністрації
Львівської міської ради, Відділу
приватизації Шевченківського району м.
Львова, третя особа Львівська міська
рада про визнання недійсним
розпорядження Шевченківської
райадміністрації № 346 «а» від 17.03.06р.
щодо погодження експлуатації
самовільно реконструйованого сараю, що
належав до будинковолодіння АДРЕСА_1;
наказу Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради №
572-Ж-23 від 05.03.09р. щодо оформлення ОСОБА_3
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_2; свідоцтва про право власності
на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2
від 05.03.09р., виданого на ім`я ОСОБА_3

Рішення суду оскаржив позивач
ОСОБА_2, просить таке скасувати та
ухвалити нове, яким його позов
задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі вказує на те,
що рішення винесено без повного та
всебічного з`ясування обставин справи,
з неправильним застосуванням
матеріального та порушенням
процесуального права. Суд розглянув
справу у його відсутності, не перевірив
його твердження про те, що відповідач
ОСОБА_3 жодних звернень про оформлення
права власності на житловий будинок по
АДРЕСА_2 до органів міської ради не
подавав. Оригінал такого звернення суд
не витребовував та не перевірив шляхом
проведення почеркознавчої експертизи.
Заступник начальника управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради не мав права видавати
наказ 05.03.2009 року про оформлення права
власності на житловий будинок,
оспорюваний наказ не підписував. Суд
не перевірив ту обставину, що жодного
державного акту на право будівництва,
реконструкції житлового будинку
АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 не
видавалось, такий не мав жодних прав
щодо земельної ділянки. Суд не
витребував та не дослідив посадову
інструкцію заступника начальника
управління комунальної власності
департаменту економічної політики ЛМР
на 2009 р. та положення про цей відділ.

В судове засідання з`явились
відповідач ОСОБА_3, його представник -
адвокат ОСОБА_4, позивач - апелянт
ОСОБА_2, належним чином повідомлений
про розгляд справи, до суду
апеляційної інстанції не з`явився без
поважних причин, як і інші учасники
судового розгляду, повідомлені
належним чином про розгляд справи, тому
справу розглянуто у їх відсутності
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача та його представника, які
апеляційну скаргу заперечили,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
24.11.98р. виконкомом Львівської міської
ради ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
праві приватної власності, в порядку
приватизації державного житлового
фонду, було передано квартиру у
одноквартирному будинку АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Львівської міської
ради № 465 від 08.09.2000 р. вказаний будинок
було знято з балансу міської ради. На
вказаний період позивач ОСОБА_2 не був
зареєстрований за вказаною адресою в
зв`язку з перереєстрацією у будинок
АДРЕСА_2

З матеріалів інвентаризаційної
справи по згаданому будинку видно, що
11.02.97р. ОСОБА_2 звертався з власноручною
заявою в адресу Львівського МБТІ щодо
внесення змін в зв`язку з проведенням
самовільного будівництва будинку на
території будинковолодіння АДРЕСА_1

Відповідно до проектних пропозицій,
Шевченківською райадміністрацією
згідно із заявою доньки позивача -
ОСОБА_7 було прийнято розпорядження за
№ 970 від 08.08.97 р., яким затверджено
висновок міжвідомчої комісії від
22.04.97р. та з врахуванням Акту Державної
комісії про готовність закінченого
будівництвом об`єкта до експлуатації,
розпорядження №685 від 05.06.98р. про
присвоєння окремого поштового номера
08.07.98р. на ім'я ОСОБА_7 було видано
свідоцтво про право власності на
новозбудований будинок АДРЕСА_2 куди і
зареєструвався позивач з власної
ініціативи.

Як вбачається з Державного акту про
право власності на земельну ділянку,
виданого 20.07.07р., відповідачу ОСОБА_3 та
членам його сім`ї на праві власності
було передано земельну ділянку пл. 0,0822
га за адресою АДРЕСА_1 У вказаний період
на території будинковолодіння
знаходився реконструйований з
господарської будівлі будинок, якому в
подальшому на підставі розпорядження
Шевченківської райадміністрації № 1171
від 29.10.08р. було присвоєно окрему
поштову адресу АДРЕСА_2. Саме щодо
даного будинку виник спір, та позивач
вважає що його право на даний будинок є
порушеним в силу того, що такий ним
будувався, та відповідач не мав права
такий узаконювати, та є незаконними
дозвільні документи, які лягли в основу
видачі свідоцтва про право власності
на спірний будинок відповідачу ОСОБА_3

Як видно з матеріалів справи, рішенням
Шевченківського райсуду м. Львова від
18.02.13р., що набрало законної сили,
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_9, ОСОБА_11. про виселення з будинку
АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив про те, що
позивачем не надано жодних доказів на
підтвердження того, що реконструкцію з
надбудовою з господарської будівлі за
адресою АДРЕСА_1 проведено саме ним.
Жодних доказів на підтвердження того,
що відповідачем порушено його право
приватної власності в процесі розгляду
справи не здобуто.

Як вбачається з показань допитаних в
якості свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13.,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, саме
відповідачем ОСОБА_3 проводились
роботи по спорудженню спірного
будинку, придбавались будівельні
матеріали, він оплачував працю
робітників, які працювали на будові.
Крім того, як пояснювала свідок
ОСОБА_13, що є рідною сестрою позивача,
зі слів батьків їй відомо про те, що
ОСОБА_3 дозволив сім`ї позивача
проживати у побудованих ним
приміщеннях, оскільки іншого житла
вони не мали, при переїзді у м. Львів
позичили у батьків та відповідача
кошти на придбання автомобіля. Також зі
слів самого позивача їй відомо, що у
період, коли він допомагав своєю працею
на спірній будові, ОСОБА_3 платив йому
за виконані ним роботи. В подальшому
позивач ОСОБА_2 на території
будинковолодіння АДРЕСА_1 збудував
окремий будинок, який оформив на свою
доньку, та де зареєстрований на даний
час.

Відтак, суд зробив висновок про те, що
позивачу було відомо про отримання
відповідачем документів, що
стверджують його право власності на
АДРЕСА_2, крім того ОСОБА_3 був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 150 КУпАП та
сплатив штраф за самовільну
реконструкцію сараю в житлове
приміщення за адресою АДРЕСА_1. З
відповідачем була укладена також угода
про погодження самочинного
будівництва та ним було сплачено в
місцевий бюджет 3372 грн. 55 коп., що
стверджується квитанцією, наявною в
матеріалах справи.

З висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст.ст.59, 60 ЦПК
України, кожна із сторін зобов`язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.381 Цивільного кодексу
(далі-ЦК) України, садибою є земельна
ділянка разом з розташованими на ній
житловим будинком,
господарсько-побутовими будівлями,
наземними і підземними комунікаціями,
багаторічними насадженнями.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦК України,
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам.

Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

Згідно зі ст. 31 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні», надання
відповідно до законодавства дозволу на
спорудження об`єктів містобудування
незалежно від форм власності належить
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад.

Як видно з розпорядження від 29.10.2008 року
№ 1171 Шевченківської РА, питання
присвоєння поштового номера
житлового будинку на АДРЕСА_1, який
збудував ОСОБА_3, було розглянуто в
сукупності з поданими документами:
розпорядження голови Шевченківської
районної адміністрації від 17.03.2006
року № 346а, дозволу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю від 11.09.2007 року № 460/07 /а.с.115/,
акту державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об`єкта від 29.10.2008 року,
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 26.11.2007 року
№ 871, висновку міжвідомчої комісії
Шевченківської районної
адміністрації.

Як вбачається з наказу № 871 від 26.11.2007
року Департаменту містобудування ЛМР,
затверджено акт державної приймальної
комісії від 29 жовтня 2007 року про
готовність до введення в експлуатацію
індивідуального житлового будинку на
АДРЕСА_1 після реконструкції
господарської будівлі, яку здійснив
ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Шевченківської районної
адміністрації від 17.03.2006 року № 346а та
дозволу інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
від 11.09.2007р. № 460/07. Зазначений наказ
виданий в межах компетенції органу ЛМР,
відповідно до постанови КМ України від
22.09.2004 року № 1243 «Про Порядок прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об`єктів» та ухвалою
міської ради від 19.10.2006 року № 219 «Про
розмежування повноважень між
виконавчими органами Львівської
міської ради».

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від
23.03.2006 року № 394 «Про порядок оформлення
права власності на об`єкти нерухомого
майна і затвердження вартості цих
послуг», затверджено Положення про
оформлення права власності на об`єкти
нерухомого майна. Зазначене
Положення встановлює ( та було чинним
на час узаконення спірного об»єкта)
загальний порядок оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна у
місті Львові та населених пунктах, які
знаходяться на адміністративній
території м.Львова. Таке розроблене
відповідно до чинного законодавства на
підставі ст.19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», ст.30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», постанови
Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р.
№ 1243 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів», Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
07.02.2002р. № 7/5 і зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 28 січня
2003 року за N 66/7387. Оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
згідно з Положенням проводиться
районними відділами приватизації
житла з видачею свідоцтва про право
власності на підставі розпорядження
голови районної адміністрації.
Розпорядження про оформлення права
власності на об'єкти підписується
головою районної адміністрації за
місцем розташування об'єкта. Свідоцтво
про право власності на об'єкт
нерухомого майна повинно бути
оформлене на спеціальному бланку та
мати обов'язкові реквізити,
передбачені Тимчасовим положенням про
порядок реєстрації права власності на
нерухоме майно (населений пункт, у
якому розташований об'єкт нерухомого
майна, дата видачі, повне найменування
юридичної особи чи прізвище, ім'я та
по-батькові фізичної особи тощо).

В силу зазначеного порядку оформлення
права власності, відповідачем ОСОБА_3
дотримано вимоги зазначеного порядку
реєстрації оспорюваного об`єкта з
оформленням відповідного свідоцтва
про право власності, відтак, оспорювані
позивачем розпорядження, наказ та
свідоцтво про право власності
відповідають вимогам закону та
підстави визнавати такі недійсними
немає.

Позивачем не надано в розпорядження
суду жодних доказів на підтвердження
того, що реконструкцію з надбудовою з
господарської будівлі за адресою
АДРЕСА_1 проведено саме ним. Долучені до
матеріалів справи квитанції про
купівлю будівельних матеріалів не
підтверджують використання таких саме
для будівництва оспорювного будинку,
про що зазначив і суд першої інстанції,
посилаючись на ті обставини, що позивач
в цей період здійснював будівництво
власного будинку на території цього ж
будинковолодіння (АДРЕСА_2) та за датою
квитанцій така співпадає з періодом
такого будівництва.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дав належну оцінку
матеріалам справи та письмовим доказам
і обгрунтовано відмовив у позові.
Рішення суду відповідає матеріалам
справи, доказам та вимогам
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, підстав
для задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1ст.308, ст.ст. 313, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х
в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 26 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца А.В.