АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/351/2014
інстанції: Остапчук Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення
Печерського районного суду м. Києва від
11 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ПАТ "Дельта Банк"
звернулося до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 4 червня
2007 року між акціонерним комерційним
банком "ТАС-Комерцбанк",
правонаступником якого є ПАТ
"Сведбанк", та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 2609/0607/64-007, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредит у розмірі 16615 доларів США зі
сплатою 11% річних за користування
кредитом строком до 4 червня 2014 року.
Взяті на себе зобов'язання відповідач
не виконав, у зв'язку з чим станом на 23
квітня 2013 року виникла заборгованість
за кредитним договором у загальному
розмірі 53813 грн. 55 коп., право вимоги
щодо якої позивачу відступило ПАТ
"Сведбанк" за договором купівлі-продажу
прав вимоги від 25 травня 2012 року.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 11вересня 2013
року позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Дельта Банк" заборгованість за
кредитним договором в розмірі 53813 грн. 55
коп., а також судовий збір в розмірі 538
грн. 13 коп.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 25листопада 2013 року заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Печерського районного суду м. Києва від
11 вересня 2013 року залишено без
задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить заочне рішення суду першої
інстанції скасувати в частині
стягнення з нього суми заборгованості
за комісією в розмірі 880 грн. 95 коп., а в
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін. Скаржник
зазначає, що нарахування комісії не
передбачено жодним пунктом кредитного
договору від 4 червня 2007 року, а тому
судом першої інстанції було
безпідставно стягнуто з нього вказану
суму заборгованості за комісією.

Рішення суду в іншій частині сторонами
не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК
України не переглядається.

Особи, які беруть участь у справі, в суд
апеляційної інстанції не з'явилися, про
час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом установлено, що 4 червня 2007 року
між АКБ "ТАС-Комерцбанк",
правонаступником якого є ПАТ
"Сведбанк", та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 2609/0607/64-007, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредит у розмірі 16615 доларів США зі
сплатою 11% річних за користування
кредитом строком до 4 червня 2014 року.

25 травня 2012 року ПАТ "Сведбанк", яке є
правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк",
відступив ПАТ "Дельта Банк" на підставі
договору купівлі-продажу право вимоги
до відповідача за кредитним договором
№ 2609/0607/64-007 від 4 червня 2007 року,
внаслідок чого права кредитора
перейшли до нього.

Як убачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором станом на 23 квітня2013 року
утворилась заборгованість в розмірі
53813 грн. 55 коп., яка складається: 47339 грн.
66 коп. - заборгованість за кредитом, 5592
грн. 94 коп. - заборгованість за
відсотками, 880 грн. 95 коп. -
заборгованість за комісією.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору
позичальник зобов'язується погасити
заборгованість за кредитом, шляхом
внесення коштів на позичковий рахунок
НОМЕР_1 щомісяця, через касу банку
згідно додатку № 1, що є невід'ємною
частиною даного договору.

Проценти за користування кредитом
нараховуються виходячи з фактичної
кількості днів користування кредитом,
на суму щоденного залишку
заборгованості за кредитом, починаючи
з дати видачі кредиту до моменту його
повернення. При цьому, проценти за
користування кредитом підлягають
сплаті позичальником щомісяця в період
з "01" до "20" числа, а також одночасно з
остаточним погашенням кредиту, - за
останній місяць користування кредитом
на рахунок процентів НОМЕР_1 через касу
банку (пп. 3.2; 3.3. кредитного договору).

Крім того, пунктом 3.12 кредитного
договору передбачено, що за проведення
розрахунків та перевірку документів за
кредитними операціями позичальник
щомісяця сплачує банку комісію на
рахунок № НОМЕР_2 в сумі 58,73 грн. без ПДВ
одночасно зі сплатою платежів у
порядку та строки, зазначені у пп. 3.1., 3.3.
договору.

Установивши, що боржник не виконує
належним чином умови взятих на себе
зобов'язань, суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо права банку на
дострокове стягнення суми
заборгованості за кредитним договором.

Під час установлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

Доводи скаржника про неправомірність
нарахування банком заборгованості за
комісією підлягають відхиленню,
оскільки така можливість прямо
передбачена п. 3.12 кредитного договору.

Ураховуючи викладене, підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції і задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 11 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді: