АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/35/2014
Головуючий у 1 - й інстанції:
Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

05 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 на заочне рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 13 липня 2012 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду міста Києва від 13 липня
2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири, задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3, власними силами та
за власні кошти відновити первісний
стан даху і покрівлі будинку АДРЕСА_1
очистивши дах від забудови, паркану,
альтанки та інших будівель і приміщень,
в тому числі клумб, газонів, сміття та
іншого забруднення, і здійснити
належну гідроізоляцію покрівлі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 259
161, 25 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 13 липня 2012 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_5 в повному
обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції постановлено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
позивачем не надано суду належних
доказів, які б свідчили про те, що саме
ОСОБА_3 здійснила облаштування даху
будинку АДРЕСА_1, що призвело до залиття
квартири позивача. У матеріалах справи
немає жодної технічної документації
(паспортів, поверхових планів, інших
креслень) або графічних матеріалів, які
б надавали змогу встановити
розташування квартири АДРЕСА_2 (яка
належить відповідачу) відносно
квартири АДРЕСА_1 (яка належить
позивачу), а також - ділянок покрівлі з
яких, на думку позивача, здійснювалось
залиття його квартири. Судом 1-ї
інстанції не було досліджено того
факту, чи здійснював позивач власними
силами будь-які роботи на даху будинку
АДРЕСА_1, які були направлені на
гідроізоляцію покрівлі будинку, та чи
одержував він у встановленому порядку
необхідні дозволи на виконання таких
робіт. Вважає, що дана обставина має
важливе значення для справи, адже у
випадку проведення таких ремонтних
робіт саме позивачем могла бути
пошкоджена гідроізоляція та/або могли
бути допущені інші помилки при
проведенні робіт, що в подальшому
призвели до залиття його ж квартири.
Також, вказує на те, що висновок про
вартість ремонту не можна вважати
достовірним доказом у даній справі,
оскільки він містить розрахунок
відновлювального ремонту приміщень та
майна, докази про залиття (пошкодження)
яких у матеріалах справи відсутні, а
також незрозумілі нарахування, які
жодним чином не можна віднести до
вартості ремонтних робіт. Звертає
увагу на те, що позивач, заявляючи
позовні вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної залиттям квартири
АДРЕСА_1, фактично здійснює права
іншого співвласника цієї квартири -
ОСОБА_6, яка жодним чином не
уповноважувала його на представництво
її інтересів у даній справі або на
захист її прав як співвласника
квартири АДРЕСА_1. Однак, судом 1-ї
інстанції не взято до уваги дані факти
та ухвалено рішення на основі
неповного з'ясування всіх обставин
справи.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на те, що вони є
безпідставними.

Третя особа: ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилась, про день та час слухання
справи судом повідомлена у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомила, а тому,
колегія суддів вважає можливим слухати
справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2003 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Житло-Буд» та ОСОБА_6
було укладено договір купівлі продажу
квартири АДРЕСА_1. Даний договір було
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстровано в
реєстрі за №8810 (т.1 а.с.24).

01 березня 2004 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 було посвідчено договір
дарування частини квартири, згідно з
умовами якого, ОСОБА_6 передала, а
ОСОБА_5 прийняв безоплатно у власність
1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Даний
договір зареєстрований у реєстрі за
№1015 (т.1 а.с.25).

14 квітня 2004 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Житло-Буд» та ОСОБА_3 було укладено
договір купівлі продажу квартири
АДРЕСА_2 Даний договір було посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстровано в реєстрі за №3349 (т.1
а.с.138).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 без будь - яких дозволів і
погоджень, на даху в будинку АДРЕСА_1
було побудовано підсобні приміщення,
альтанку, камін, облаштовано по
периметру клумби і газони, які
огороджено високим 3-х метровим
цегляним парканом (т.1 а.с.40-43, АДРЕСА_1-74).

Під час даного будівництва було
порушено гідроізоляцію даху, що
призвело до систематичного, триваючого
протягом останніх 3-х років залиття
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
актами від 22.09.2008 року та 18.05.2010 року (т.1
а.с.15,16), заявами позивача (т.1 а.с.17-23),
фотокартками (т.1 а.с.39-67).

Так як, на численні звернення та
прохання позивача і ЖЕО відновити
первісний стан даху будинку
відповідачем ігнорувалися, то в липні
2011 року ОСОБА_5 звернувся до
Шевченківського районного суду міста
Києва з позовом до ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5 та зобов'язуючи ОСОБА_3, власними
силами та за власні кошти відновити
первісний стан даху і покрівлі будинку
АДРЕСА_1 очистивши дах від забудови,
паркану, альтанки та інших будівель і
приміщень, в тому числі клумб, газонів,
сміття та іншого забруднення, і
здійснити належну гідроізоляцію
покрівлі, суд 1-ї інстанції виходив з
того, що відповідачем будь-яких
дозволів, необхідних на проведення
перепланування даху будинку отримано
не було, а тому вона зобов'язана
відновити первісний стан даху будинку
АДРЕСА_1

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Частиною 2 ст. 383 ЦК України встановлено,
що власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст.152 ЖК України
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, провадиться з дозволу
власника будинку (квартири) та органу
місцевого самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Пунктом 1.4.1. Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства №76
від 17.05.2005 р., зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005 р.
за №927/11207 переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

Відповідно до розділу 10 Правил
забудови м. Києва, затверджених
рішенням Київради від 27.01.2005 року № 11/2587
(які діяли до 13 вересня 2011 року, тобто
під час будівництва на даху в будинку
АДРЕСА_1), дозвіл на проектування та
реконструкцію окремих частин будівлі,
споруди (у разі зміни функцій житлового
приміщення на нежитлові, виробничі або
навпаки, зміни техніко-економічних
показників, в тому числі на
реконструкцію горищ з влаштуванням
мансард, технічного поверху,
реконструкцію цокольного, першого
поверхів, підвалів, влаштування
окремих власних входів з вулиці до
нежитлових приміщень; на реставрацію,
ремонт, пристосування пам'яток
культурної спадщини національного,
місцевого значення; на капітальний
ремонт окремих частин будинків
(фасадів, покрівель, горищ, балконів,
лоджій, цокольних і перших поверхів та
підвалів), на опорядження фасадів та
переведення житлового будинку,
житлового приміщення у нежитлові
надається розпорядженням виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), проект якого готує
Головне управління містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

Для отримання зазначеного дозволу
замовник звертається до Головного
управління містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) з
письмовою заявою.

Дозвіл на перепланування квартир та
нежитлових приміщень надається
Головним управлінням містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) і, як
правило, за погодженням з відповідною
районною в м. Києві державною
адміністрацією.

Проектна документація на
перепланування квартир та нежитлових
приміщень виконується на підставі
такого дозволу і погоджується
спеціально уповноваженим місцевим
органом містобудування та архітектури
відповідної районної у м. Києві
державної адміністрації в
установленому порядку.

Вимоги до заяви, перелік документів,
які необхідно подати, а також процедура
розгляду поданих документів
встановлюються Порядком, який
затверджується наказом Головного
управління містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

З дослідженого судом листа Головного
управління містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
вбачається, що відповідач із
зверненнями про надання дозволу на
здійснення перепланування та
перебудови в житловому будинку
АДРЕСА_1 не зверталась, будь-яка
дозвільна та проектно-кошторисна
документація не погоджувалась та не
розроблялась (т.1 а.с.55).

Відповідно до п. 1.4.4 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005
року № 76, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005 р.
за №927/11207 перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, що погіршує умови
експлуатації і проживання всіх або
окремих громадян у будинку або
квартирі не допускається.

Згідно положень п.1.4.6 зазначених
Правил, власник жилого приміщення, що
припустив самовільне переобладнання
або перепланування зобов'язаний за
свій рахунок привести це приміщення до
попереднього стану.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду 1-ї
інстанції про те, що ОСОБА_3 зобов'язана
власними силами та за власні кошти
відновити первісний стан даху і
покрівлі будинку АДРЕСА_1 очистивши дах
від забудови, паркану, альтанки та
інших будівель і приміщень, в тому
числі клумб, газонів, сміття та іншого
забруднення, і здійснити належну
гідроізоляцію покрівлі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом 1-ї інстанції не встановлено чи
дійсно ОСОБА_3 здійснила облаштування
даху будинку АДРЕСА_1, колегія суддів
вважає безпідставними та такими, що
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні доказами. Крім того,
відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України,
відповідачем не спростовано даного
факту належними та допустимими
доказами.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що судом 1-ї
інстанції не з'ясовано, чи дійсно
квартира АДРЕСА_2 (яка належить
відповідачу), а також ділянки покрівлі,
з яких на думку позивача здійснювалось
залиття, розташовані над квартирою
АДРЕСА_1 (яка належить позивачу), з
огляду на таке.

З досліджених судом доказів, а саме:
договорів купівлі-продажу від 24 грудня
2003 року, від 14 квітня 2004 року, технічних
паспортів на квартири АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 в будинку АДРЕСА_1
специфікацій, експлікації за поверхами
вбачається, що квартира АДРЕСА_2 (яка
належить відповідачу) розташована на
трьох рівнях на одинадцятому,
дванадцятому та тринадцятому поверхах
другої секції житлового будинку
АДРЕСА_1 Квартира АДРЕСА_1 (яка належить
позивачу) розташована на одинадцятому
поверсі вказаного житлового будинку.
Вхід (вихід) до квартир АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 здійснюється з коридору
загального користування одинадцятого
поверху житлового будинку. Сполучення
між поверхами у квартирі АДРЕСА_2 (яка
належить відповідачу) здійснюється по
внутрішніх сходах, а з приміщення кухні
даної квартири, яка розташована на 12
поверсі, влаштований вихід на терасу.
Вихід на дах будинку АДРЕСА_1 у тому
числі над квартирою АДРЕСА_1 (яка
належить позивачу), частково
обладнаний терасою квартири АДРЕСА_2
(яка належить відповідачу), вихід на яку
влаштований з кухні даної квартири.

З урахуванням встановлених обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для скасування рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 13 липня 2012 року в даній
частині.

Проте, колегія суддів в повній мірі не
може погодитися з висновком суду 1-ї
інстанції про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття
відповідачем квартири позивача в сумі
252 002 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка
встановлює загальні підстави
відшкодування шкоди в рамках деліктних
(позадоговірних) зобов'язань, під
шкодою розуміється матеріальна шкода,
що виражається в зменшенні майна
потерпілого в результаті порушення
належного йому майнового права та (або)
применшенні немайнового блага (життя,
здоров'я тощо). Шкода це не тільки
обов'язкова умова, але й міра
відповідальності, оскільки завдана
шкода (реальна шкода та упущена вигода)
відшкодовується в повному обсязі.

Разом з тим, в деліктних
правовідносинах саме на позивача
покладається обов'язок довести
наявність шкоди та її розмір,
протиправність поведінки заподіювача
шкоди та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяною шкодою.

З досліджених судом актів про залиття
від 22 вересня 2008 року та від 18 травня 2010
року, складених комісією ТОВ «
Житло-Буд» вбачається, що над залитими
кімнатами квартири позивача
знаходиться відкрита тераса квартири
відповідача, яка використовується
відповідачем під насадження, що може
бути причиною залиття квартири
позивача. При облаштуванні даху
будинку власник квартири АДРЕСА_2
порушив гідроізоляцію покрівлі
будинку, що призводить до залиття
квартири позивача.

Судом встановлено, що внаслідок
тривалого залиття квартири АДРЕСА_1
проживання в останній стало неможливим
і квартира потребує капітального
ремонту, а тому ОСОБА_5 в липні 2011 року
звернувся до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агентство
Експертної оцінки» для проведення
останнім експертної грошової оцінки
вартості збитків після затоплення
квартири (т.1 а.с.11-12).

За результатами проведення експертної
оцінки Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агентство
Експертної оцінки» складено висновок
про вартість проведення
відновлювального ремонту квартири
АДРЕСА_1 після її залиття (т.1 а.с.75-126). Зі
змісту даного висновку вбачається, що
вартість ремонту квартири АДРЕСА_1
становить 252 002 грн. Поряд з цим,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агентство
Експертної оцінки» до даної суми було
включено, зокрема, суму податку на
додану вартість в розмірі 42 000,33 грн.,
суму комунального податку в розмірі 29,00
грн., суму коштів на покриття
адміністративних витрат
будівельно-монтажних організацій в
розмірі 3524 грн., кошторисний прибуток в
розмірі 7764 грн., одночасно у висновку
суть та необхідність таких витрат не
була розкрита.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ немає для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 31.07.213 року по даній справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу, за результатами проведення
якої експертами Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз було складно висновок за
№8216/13-43/3836/14-43.

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи
вбачається, що причиною пошкоджень
опоряджувальних покриттів та
конструктивних елементів у
приміщеннях площею 40,3 кв.м та 26,0 кв.м
квартири АДРЕСА_1 могло бути:
проникнення атмосферних опадів в
місцях влаштування кріплень елементів
благоустрою-огорож на даху будинку, де
розміщується тераса квартири АДРЕСА_2,
(ділянка над приміщеннями № 1 площею 40,3
кв.м та № 4 площею 26,0 кв.м у квартирі
АДРЕСА_1); проникнення рідини через
покриття даху у приміщеннях № 2 площею
27,8 кв.м. та № 3 площею 16,3 кв.м від
додаткового навантаження (влаштування
конструкції квітника з фонтанчиком).
Враховуючи характер ознак пошкоджень
опоряджувальних покриттів та
конструктивних елементів квартири
АДРЕСА_1 та можливою причиною залиття,
що пов'язана з протіканням води від
атмосферних опадів через покриття даху
житлового будинку над квартирою
АДРЕСА_1, влаштуванням додаткового
навантаження у вигляді споруди
квітника з фонтанчиком, тому експерт не
виключає можливості появи ознак
пошкоджень у приміщеннях квартири
АДРЕСА_1 внаслідок проведення
будівельних робіт по влаштуванню
елементів благоустрою (огорожі,
квітника, фонтанчику та ін.) на терасі
квартири АДРЕСА_2 Разом з тим, проектна
документація на будівництво елементів
благоустрою, що розміщується на даху
житлового будинку (ділянка над
кватирою АДРЕСА_1.Києві для
дослідження не була надана.

Пунктом 3 даного висновку встановлено,
що вартість матеріальної шкоди,
заподіяної залиттям квартири АДРЕСА_1,
з врахуванням величин її фізичного
зносу, що виникли від життєдіяльності
мешканців даної квартири до залиття,
становить 130 822 грн., в тому числі ПДВ в
сумі 21804 грн.

Згідно зі ст.57 ЦПК України висновок
експерта є одним з видів доказів, однак
не є обов'язковим для суду і оцінюється
судом за правилами, встановленими
статтею 212 цього Кодексу (ч.6 ст. 147 ЦПК
України).

Крім того, згідно зі ст.ст.58, 59 ЦПК
України, докази повинні бути належними
та допустимими. При цьому, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Оцінюючи в сукупності надані сторонами
та досліджені судом докази, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
саме з вини власника квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_3 відбулося залиття квартири
АДРЕСА_1, а тому саме відповідачка
повинна відшкодувати матеріальну
шкоду, завдану внаслідок залиття
квартири АДРЕСА_1.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири
АДРЕСА_2, колегія суддів вважає
необхідним покласти в основу судового
рішення в цій частині висновок судової
будівельно-технічної експертизи,
проведеної експертами Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз на підставі ухвали
Апеляційного суду м.Києва, так як
експерти при проведенні експертизи
досліджували і причини і наслідки
залиття та були попереджені про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдивий висновок.

З вказано висновку вбачається, що
вартість матеріальної шкоди,
заподіяної залиттям квартири АДРЕСА_1,
з врахуванням величин її фізичного
зносу, що виникли від життєдіяльності
мешканців даної квартири до залиття,
становить 130 822 грн., в тому числі ПДВ в
сумі 21804 грн.

Будь-яких належних та допустимих
доказів того, що позивачем вже
здійснено ремонт квартири АДРЕСА_1 і
при цьому виконавець ремонтних робіт
був платником податку на додану
вартість та ним сплачено даний
податок в розмірі 21804 грн. матеріали
справи не містять та позивачем суду не
надано.

З урахуванням наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що про
необхідність зменшення суми
матеріальної шкоди завданої ОСОБА_3
внаслідок залиття квартири позивача на
суму ПДВ в розмірі 21804 грн. Таким чином,
сума матеріальної шкоди становитиме 109
018 грн. (130 822 грн. - 21804 грн.).

З урахуванням наведеного колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в
сумі 109 018 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач, заявляючи позовні вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
залиттям квартири АДРЕСА_1, фактично
здійснює права іншого співвласника
цієї квартири - ОСОБА_6, яка жодним чином
не уповноважувала його на
представництво її інтересів у даній
справі або на захист її прав як
співвласника квартири АДРЕСА_1, а тому
правових підстав для стягнення на
користь позивача повністю всіх
матеріальних витрат немає, колегія
суддів вважає необґрунтованими, з
огляду на таке.

За положеннями ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних, або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник
володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до приписів статті 355 ЦК
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності (спільне
майно). Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Статтею 356 ЦК України встановлено, що
власність двох або більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

У відповідності до ст.368, ст.369 ЦК
України спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю.
Розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Згідно ст.386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6
є співвласниками квартири АДРЕСА_1 без
визначення часток кожного з них у праві
власності на дану квартиру. Чинним ЦК
України не встановлено імперативної
норми яка б визначала, що розпорядження
майном, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється лише за
письмовою згодою всіх співвласників, а
тому, така домовленість може бути
досягнутаусно.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
стаття 60 ЦПК встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, заперечень,
крім випадків, установлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянтом не надано суду належних та
допустимих доказів, які б спростували
той факт, що ОСОБА_6 усно уповноважила
ОСОБА_5 на здійснення її прав як
співвласника квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_6
залучена до участі в розгляді даної
справи в якості третьої особи,
заперечень проти позову не надала,
рішення суду не оскаржувала.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 моральної шкоди, то колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Як вбачається зі змісту ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року за №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», підставами
задоволення судом позову про
відшкодування заподіяної фізичній
особі моральної шкоди є наявність
моральної (немайнової) шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

З урахуванням того, що при розгляді
справи встановлено склад цивільного
правопорушення за наявності якого
наступає відповідальність заподіювача
шкоди - відповідача, в тому числі й
моральної, колегія суддів вважає
обґрунтованими вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної
(немайнової) шкоди, суд 1-ї інстанції
правомірно, врахував характер та обсяг
страждань, яких зазнав позивач,
характер немайнових втрат, тяжкість
вимушених змін у його життєвих
стосунках, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану
квартири, а тому правомірно стягнув з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну
шкоду в сумі 1000 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для скасування рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 13 липня 2012 року в даній
частині.

Також колегія суддів не вбачає
правових підстав для скасування
рішення суду 1-ї інстанції в частині
стягнення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
витрат на правову допомогу в сумі 330,75
грн. та витрат, пов'язаних з оплатою
послуг експерта в розмірі 4000 грн.,
оскільки дані витрати відносяться до
судових витрат та дійсно були понесені
позивачем, що підтверджено квитанціями
до прибуткового касового ордеру №14 від
05.07.2011 р. та №0309 від 03.09.2011 року (т1 а.с.10,
45).

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що заочне
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 13 липня 2012 року в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 259161,25 грн. підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в
сумі 109018,00 грн., моральної шкоди в сумі
1000 грн., витрат на правову допомогу в
сумі 330,75 грн. та витрат пов'язаних з
оплатою послуг експерта в розмірі 4000
грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 понесені ним витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1090,18 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 13 липня 2012 року в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 259 161,25 грн. скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення наступного
змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
матеріальну шкоду в сумі 109 018 грн.,
моральну шкоду в сумі 1000 грн., витрати
на правову допомогу в сумі 330,75 грн.,
судовий збір в розмірі 1090,18 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн. та витрати пов'язані з оплатою
послуг експерта в розмірі 4000 грн.,
всього на загальну суму 115 558,93 грн.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 13 липня 2012 року залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: