У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ в
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Харківського
національного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_3 про відшкодування
витрат на навчання за касаційною
скаргою Харківського національного
університету внутрішніх справ на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 16 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 році Харківський
національний університет внутрішніх
справ звернувся до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що наказом
ректора університету від 26 липня 2005
року відповідач зарахований курсантом
університету за спеціальністю
«правознавство». 1 вересня
2007 року між позивачем та відповідачем
укладено договір про підготовку
фахівця, згідно з яким навчальний
заклад забезпечує підготовку фахівця з
вищою освітою у вищому навчальному
закладі Міністерства внутрішніх справ
України за державним замовленням.
Відповідно до наказу від 27 червня
2009 року № 251 о/с ОСОБА_3 закінчив
навчання, отримав диплом спеціаліста,
був відрахований та забезпечений
місцем працевлаштування. Проте наказом
управління Міністерства внутрішніх
справ (далі - МВС) України в
Миколаївській області від 15 березня 2010
року № 33 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_3
було звільнено з органів внутрішніх
справи за п. 64 «д» Положення про
проходження служби рядовим та
навчальницьким складом органів
внутрішніх справ (через службову
невідповідність).

У зв'язку із цим позивач просив суд
стягнути з відповідача на його користь
витрати на вартість бюджетного
навчання у розмірі 22 750 грн 26 коп., а
також понесені ним судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 5 червня 2013 року у
задоволенні позову Харківського
національного університету внутрішніх
справ відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 16 жовтня
2013 року рішення районного суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову Харківського
національного університету внутрішніх
справ відмовлено з інших правових
підстав.

У касаційній скарзі Харківський
національний університет внутрішніх
справ, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов у
повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
звільнення відповідача зі служби через
службову невідповідність не є
підставою для відшкодування витрат,
пов'язаних з навчанням, оскільки така
підстава не була передбачена Законом
України «Про міліцію» у редакції,
чинній на час укладення договору від 1
вересня 2007 року та на час його
звільнення - 15 березня 2010 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у позові
Харківського національного
університету внутрішніх справ,
апеляційний суд виходив із того, що
університет є неналежним позивачем у
справі, так як право вимоги про
стягнення витрат на навчання має МВС
України, якому підпорядковується
вищий навчальний заклад.

Проте повністю погодитись із такими
висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним положенням закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що наказом ректора
Харківського національного
університету внутрішніх справ від 26
липня 2005 року № 241 о/с ОСОБА_3 було
зараховано до складу курсантів
університету.

1 вересня 2007 року між Харківським
національним університетом внутрішніх
справ, Головним управлінням МВС
України в Миколаївській області та
ОСОБА_3 було укладено договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України за
державним замовленням.

Відповідно до наказу ректора
Харківського національного
університету внутрішніх справ від 27
червня 2009 року № 251 о/с лейтенанта
міліції ОСОБА_3 було відраховано зі
складу курсантів університету та
відкомандировано для подальшого
проходження служби до управління МВС
України в Миколаївській області.

Наказом начальника управління МВС
України в Миколаївській області від 15
березня 2010 року № 33 о/с лейтенант
міліції ОСОБА_3 був звільнений з
органів внутрішніх справ згідно п. 64
«д» (службова невідповідність)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п. 2.3.6 договору від 1
вересня 2007 року у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі з підстав,
передбачених п. 3 цього договору
курсант зобов'язаний відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з
утриманням в навчальному закладі
згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 1.1. Положення про вищі
навчальні заклади МВС України,
затвердженого наказом МВС України від
14 лютого 2008 року № 62 (далі -
Положення) вищі навчальні заклади МВС
України є державними навчальними
закладами, які підпорядковані МВС
України.

Кошти на навчання виділяються із
Державного бюджету України, після чого
перераховуються вищим навчальним
закладам МВС України та витрачаються
останніми на підготовку фахівців для
підрозділів МВС України.

Бюджетні асигнування та надходження
спеціального фонду не підлягають
вилученню та використовуються
виключно за призначенням відповідно до
вимог чинного законодавства (п. 9.9.
Положення).

Вищі навчальні заклади самостійно
використовують кошти загального та
спеціального фондів державного
бюджету відповідно до кошторису, що
затверджується МВС (п. 9.10. Положення).

Згідно з п. 3 Порядку розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах,
затвердженого спільним наказом
Міністерства оборони України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Адміністрації Державної
прикордонної служби України,
Управління державної охорони України,
Служби безпеки України від 16 липня 2007
року

№ 419/831/240/605/537/219/534, відшкодовані за
утримання курсантів у вищому
навчальному закладі кошти
враховуються у кошторисних
показниках спеціального фонду
відповідних центральних органів
виконавчої влади як власні надходження
вищого навчального закладу та витрати
на утримання курсантів.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК
України апеляційний суд рішення суду
першої інстанції на предмет законності
та обґрунтованості не перевірив,
пославшись лише на те, що Харківський
національний університет внутрішніх
справ є неналежним позивачем у справі.
При цьому не врахував, що договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України
укладався між вищим навчальним
закладом в особі його ректора і особою,
зарахованою на навчання - ОСОБА_3, який є
цивільно-правовим договором, при цьому
МВС України стороною угоди не було.
Розпорядником коштів, які виділяються
із бюджету для підготовки спеціалістів
органів внутрішніх справ є
університет, а кошти, які просить
стягнути позивач з відповідача,
відшкодовуються МВС України або
підпорядкованим йому підрозділам, яким
у даному випадку виступає університет.

За таких обставин, коли фактичні
обставини для правильного вирішення
справи не встановлені, рішення
апеляційного суду не може вважатись
законним і обґрунтованим та в силу ст.
338 ЦПК України підлягає скасуванню, а
справа - передачі на новий апеляційний
розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківського
національного університету внутрішніх
справ задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 16 жовтня
2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.
Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є.
Червинська