І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 березня 2014 року.
Старобешівський районний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу земельної
ділянки та садового будинку дійним та
визнання права власності на нерухоме
Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
дійсним договору купівлі-продажу,
визнання права власності на нерухоме
майно, посилаючись на те, що 12.04.2011 року
він фактично уклав договір
купівлі-продажу земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 0,0573 га, яка знаходиться
на території Старобешівської селищної
ради в громадській організації
садівницькому товаристві «Прогрес» та
розташованого на ній садового будинку
з членом товариства ОСОБА_3, яка діяла в
інтересах сім*ї за згодою
чоловіка-члена товариства ОСОБА_4
Земельна ділянка та розташований на
ній садовий будинок придбаний ним за
присутності голови СО СТ «Прогрес»
Москаленко В.П., який посвідчив
укладення договору купівлі-продажу
підписом у розписці від 12.04.2011 року. У
виконання договору ОСОБА_3 надала на
ім.*я голови СО СТ «Прогрес» заяву про
виключення її та чоловіка ОСОБА_4 з
членів товариства, а він подав заяву
про прийняття його у члени товариства.
Рішення загальних зборів членів СО СТ
«Прогрес» від 14.05.2011 року відповідачів
виключено з членів товариства а його
прийнято у члени цього товариства. З
12.04.2011 року спірне майно знаходиться у
його власності, він обробляє земельну
ділянку та підтримує будинок у
належному стані, несе витрати по
утриманню спірного майна. Відповідачі
до теперішнього часу не передали йому
правовстановлюючі документи на спірне
майно, не виконали зобов*язання з
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу. На протязі двох років
ухиляються від явки до нотаріуса, не
відповідають на телефонні дзвінки та
ігнорують письмові запрошення до
нотаріуса для укладення договору
купівлі-продажу. Просить визнати
дійсним договір купівлі-продажу
укладений між ним та ОСОБА_3 12.04.2011 року.
Визнати за ним право власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0573 га
та розташований на ній садовий будинок,
загальною площею 57 кв.м.

Позивач, представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
прибули, за телеграмами направленими
судом з повідомленням про дату час та
місце розгляду справи не *явились, у
відповідності з вимогами ч.5 ст.74 ЦПК
України вважаються такими, що
повідомлені належним чином про
необхідність явки до суду 27.02.2014 року,
06.03.2014 року для розгляду справи, тому
суд зі згоди позивача ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.ст.169, 224 ЦПК
України.

Суд заслухавши позивача, представника
позивача, дослідивши матеріали справи
вважає що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначене право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Припис ст.
15 кореспондується із ст. 3 ЦПК України,
відповідно до якої кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
кодексом звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав чи інтересів.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, про що
також зазначено в п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі».

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що 12.04.2011 року між ним
та відповідачем ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки з садовим будинком. Укладаючи
договір купівлі-продажу ОСОБА_3 діяла в
інтересах своєї сім*ї за згодою
чоловіка відповідача по справі ОСОБА_4
З моменту передачі грошових коштів та
до часу звернення до суду відповідачі
відмовляються посвідчувати договір
нотаріально.

Частино 1 ст.626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.655 ЦК за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 3 ст.640 ЦК України визначено,
що договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Згідно до вимог ст.657 ЦК України (у
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
договір купівлі-продажу житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

В п.13 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 09 листопада 2009 року зазначено, що з
підстав недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню.
Вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК
України не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до ст.ст.210
та 640 ЦК України пов'язується з
державною реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов'язків для сторін.

В ст.203 ЦК України зазначено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Правочин має вчинятися у формі
встановленій законом.

З урахуванням викладеного суд
відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову
в частині визнання договору
купівлі-продажу дійсним, оскільки
заявлені ним вимоги не ґрунтуються на
законі.

Щодо вимог позивача про встановлення
права власності на земельну ділянку
НОМЕР_1 площею 0,0573 га, яка знаходиться
на території Старобешівської селищної
ради в громадській організації
садівницькому товаристві «Прогрес» та
розташованого на ній садового будинку
літ А-1, загальною площею 57 кв.м.,
основною площею 32,8 кв.м., гараж літ.Б,
погрібу літ.пд, уборної літ.В судом
встановлено наступне.

Згідно ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Оскільки позивачу у задоволенні вимог
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним відмовлено, відсутні й правові
підстави для задоволення позову в
частині встановлення за позивачем
права власності, тому суд відмовляє в
задоволенні цих вимог.

Питання про розподіл судових витрат,
суд вирішує у відповідності з вимогами
ст. 88 ЦПК України.

Оскільки позивачу у задоволенні позову
відмовлено судові витрати стягненню не
підлягають.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 5, 10, 11, 208, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України,
суд ст. 328,626,640,655,657 ЦК України , суд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Старобешівський районний суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя

11.03.2014