Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 413/7916/13-ц
Провадження № 22ц/782/570/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Луганської В.М.

суддів: Яреська А.В., Борисова Є.А.

за участю секретаря:
Скоробогатової Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Краснолуцького міського
суду Луганської області від 23 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
у якому просила стягнути з останнього
аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки його
заробітку до повноліття дитини,
починаючи з дня подання заяви до суду,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму. В обґрунтування позовних
вимог вона зазначила, що відповідач не
надає в добровільному порядку
матеріальну допомогу на утримання
спільної дитини.

Рішенням Краснолуцького міського суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено, суд стягнув
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі ? частини усіх видів заробітку,
але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 28.11.2013 р. і до повноліття
дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання апелянт ОСОБА_2 та
позивачка ОСОБА_3 не з'явилися, про
місце та час судового засідання
повідомлені належним чином, у
визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи заявлені вимоги
позивачки, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачка має право
на отримання аліментів, однак такий
висновок суду не відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ст.180 сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов'язок утримувати дитину є
рівною мірою обов'язком як матері, так і
батька.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд
під час ухвалення рішення про
стягнення аліментів повинен вирішити,
зокрема, такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді
справи в порушення вимог вказаної
статті не з'ясував питання з ким
проживає неповнолітня дитина та не дав
належної оцінки наданим довідкам
позивачки та відповідача щодо
проживання малолітньої дитини разом
матір'ю.

Судом встановленого, що сторони
перебувають у шлюбі з 19.03.2010 року, від
шлюбу мають дитину - ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до довідок
щодо складу сім'ї та проживання від 12.12.
2013 року та 22.01.2014 року малолітній
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з
батьком за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до наданої довідки ( а.с.27)
ОСОБА_4 перебуває під наглядом
педіатра дитячої міської лікарні м.
Красний Луч. Вихованням ОСОБА_4
займається його батько ( а.с.29., 30).

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п.17 Постанови Пленум Верховного Суду
України, від 15.05.2006, № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3
ст. 181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Судом встановлено, що малолітній
ОСОБА_4 проживає разом з батьком та
знаходиться на його утриманні.
Позивачка в порушення вимог,
встановлених ст.ст. 58, 59 ЦПК України не
надала суду допустимих та належних
доказів того, що дитина проживає разом
з нею та, що відповідач ухиляється від
обов'язків щодо утримання дитини.

За таких обставин, колегія суддів
судової палати вважає, що заявлені
вимоги позивачки необґрунтовані і не
підлягають задоволенню.

Згідно із п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права є підставою для скасування
рішення суду з ухваленням нового
рішення.

Відповідно до вимог ст. 88
ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 121, 80 грн.

На підставі наведеного, керуючись
статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307,
пунктами 1 та 4 частини 1 статті 309,
частиною 2 статті 314 та статтею 316
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 121, 80 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: