Справа № 463/2-3722/2010
Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/1578/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді:
Приколоти Т.І.

суддів: Федоришина А.В.,
Тропак Я.В.

при секретарі: Івановій
О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 14 червня 2010
року по справі за позовом ПАТ "Мегабанк"
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання
кредитного договору, стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду задоволено позов ПАТ
"Мегабанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
розірвання кредитного договору,
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Розірвано кредитний договір №33/2008 від 6
березня 2008 року, укладений між банком
та ОСОБА_4, який забезпечений договором
поруки, укладеним 6 березня 2008 року між
банком та ОСОБА_5

Стягнуто солідарно з відповідачів в
користь позивача заборгованість по
кредитному договору №33/2008 від 6 березня
2008 року, що станом на травень 2010 року
становить 75803,70 доларів США, що
еквівалентно на той час 601123,34 грн.,
штрафні санкції в розмірі 13860, 49 грн., а
всього 614983, 83 грн. та судові витрати в
розмірі 1950 грн.

Звернуто стягнення на предмет
іпотеки-квартиру загальною площею 75,2
м.кв., житловою площею 41,9 м.кв.,
реєстраційний номер у реєстрі прав
власності на нерухоме майно 5023502 за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу
вказаної квартири у порядку
передбаченому ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» з наданням для цього право
позивачу отримати витяг з реєстру
права власності на нерухоме майно для
відчуження спірної квартири.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 У апеляційній скарзі просять
оскаржуване рішення скасувати та
відмовити у задоволенні позову.
Посилаються на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Зазначають, що у них перед позивачем
існує заборгованість. Вказують, що у
власності ОСОБА_4 є земельна ділянка,
яку вона намагається продати з метою
погашення кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином і у встановлений строк
відповідно до договору.

Судом встановлено, що 6 березня 2008 року
між Публічним Акціонерним Товариства
«Мегабанк» та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір №33/2008, згідно якого
остання отримала кредит в розмірі 70 000
доларів США по 5 березня 2018 року зі
сплатою 13,8 відсотків річних.
Встановлено щомісячне погашення
кредиту згідно з графіком визначеним в
додатку № 1 до кредитного договору.

Додатковою угодою №1 від 23 квітня 2008
року до кредитного договору збільшено
розмір процентів до 15% річних.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору
банк зобов'язувався надати
позичальникові грошові кошти на
споживчі цілі, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 553 ч. 1 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку, поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 6 березня 2008
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно
якого останній поручився перед банком
за виконання відповідачем ОСОБА_4 в
повному обсязі усіх обов'язків, що
виникли з кредитного договору.

Згідно з п.2.3.2 договору поруки у разі
одержання від кредитора вимоги про
виконання обов"язків за кредитним
договором, поручитель зобов'язується
не пізніше ніж у 3-денний строк сплатити
кредитору відповідну заборгованість.

6 березня 2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 укладено
іпотечний договір, згідно якого з
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором відповідач ОСОБА_4
передала в іпотеку банку квартиру
загальною площею 75,2 м кв., житловою
площею 41,9 м кв., за адресою, АДРЕСА_1

Свої зобов'язанню за кредитним
договором позивач виконав в повному
обсязі, надавши кредит в розмірі 70 000
доларів США.

В порушення умов кредитного договору
та вимог ст.ст. 526, 530, 553 ч.1 ЦК України,
відповідачі свої зобов'язання не
виконали.

Згідно п.3.3. кредитного договору
позивач має право достроково розірвати
договір та вимагати повернення
кредиту, сплати нарахованих процентів,
у випадку порушення відповідачем умов
договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язань щодо
повернення суми кредиту є право
позивача достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» визначено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов»язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п.п.5.1-5.2 Іпотечного
договору у разі невиконання або
неналежного виконання іпотекодавцем
основного зобов'язання, а також з інших
підстав, передбачених чинним
законодавством України,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у порядку, передбаченому
чинним законодавством України.

Судом встановлено, шо станом на 27
травня 2010 року заборгованість за
кредитним договором становить 75803,70
доларів США, в тому числі:
заборгованість по поверненню кредиту -
68 769,05 доларів США; заборгованість по
сплаті відсотків за користування
кредитом - 7034,65 доларів США. Штрафні
санкції за кредитним договором
становлять 13 860,49 грн.

Суд прийшов до вірного висновку, що
відповідачі не виконали свої
зобов»язання перед позивачем щодо
виконання зобов»язань, які виникли з
договорів між сторонами.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду. Підстави
для скасування рішення суду відсутні, а
тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 14 червня 2010 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: