АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3932/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Соловйов І. М. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Баглійський відділ Державної
виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В
И Л А:

20 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом, за яким
просив визнати його добросовісним
покупцем в угоді купівлі-продажу
автомобіля ВАЗ 210990 реєстраційний номер
НОМЕР_2 та зняти арешт із вказаного
автомобіля, для того, щоб він мав змогу
в законному порядку в МРЕВ ДАІ оформити
авто; стягнути з відповідача сплату за
судовий збір. В обґрунтування своїх
позовних вимог посилався на те, що 16
червня 2012 року він придбав автомобіль
ВАЗ 210990 реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належав ОСОБА_4. Позивач зазначив,
що між ним та ОСОБА_3, довіреною особою
ОСОБА_4, укладено усний договір
купівлі-продажу автомобіля за 40 000 грн.
У зв'язку з відсутністю у нього коштів
на оформлення автомобіля, відповідач
ОСОБА_3 склав на нього та його цивільну
дружину генеральну довіреність на
володіння транспортним засобом
строком на п'ять років. Вважає, що
постійне користування автомобілем,
проведення технічного огляду та
поточного ремонту, оформлення
страхового полісу є фактичним
прийняттям автомобіля в користування.
В даний час при спробі зняти з обліку
автомобіль йому стало відомо, що на
автомобіль у лютому 2012 року накладено
арешт ДВС Баглійського РУЮ
Дніпродзержинського МУЮ. Позивач
вказує, що на підставі того, що на
автомобіль накладено арешт, він
опинився у такому становищі, коли не
може розпорядитися майном, за яке
заплатив великі гроші і яке, фактично
належить йому з 16 червня 2012 року. На час
укладення угоди 16 червня 2012 року було
встановлено, що спірний автомобіль не
знаходиться в розшуку, не значиться як
викрадений. Тобто, позивач
добросовісно виконав усі умови
передбачені угодою купівлі-продажу,
добросовісно вступив в права володіння
спірним автомобілем.

Рішенням Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року ухвалено: позовні
вимоги ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу відповідачу
ОСОБА_4 належить автомобіль марки ВАЗ
210990, 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2, синього кольору. 16 червня
2012 року позивач передав ОСОБА_3 40 000 грн.,
натомість останній надав ключі від
спірного автомобіля, страховий поліс,
техпаспорт. Цього ж дня ОСОБА_3, як
довірена особа ОСОБА_4, надав
довіреність ОСОБА_2 Відповідно до
договору доручення, укладеного між
ними, ОСОБА_3, діючи по довіреності від
імені ОСОБА_4, уповноважив позивача та
ОСОБА_5, розпоряджатися від його імені
(продати, користуватися та
експлуатувати) належним йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
серії НОМЕР_3 виданого 13.09.2011 року
Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС
України в Дніпропетровській області,
вищевказаним автомобілем. Дана
довіреність була укладена строком на
п'ять років. Згідно листа Державної
виконавчої служби Баглійського
районного управління юстиції м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року №02/07-14/14246 03
лютого 2012 року до відділу надійшов
виконавчий лист №2-3330 від 17 червня 2011
року виданий Шевченківським районним
судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості за кредитним договором.
У зв'язку з чим було відкрито виконавче
провадження.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з того,
позивачем не були надані докази
набуття права власності на вказане
майно в порядку визначеному законом,
нотаріального посвідчення вказаного
договору, а також його державної
реєстрації, докази ухилення сторони
від його посвідчення та реєстрації, що
відповідно до ст. 220 ЦК України є
підставою нікчемності правочину.
Вказаний транспортний засіб на момент
розгляду справи зареєстрований за
відповідачем ОСОБА_4, що сторонами не
заперечувалося. Таким чином, судом
встановлено, що позивач на час
винесення постанови про накладення
арешту не був власником автомобіля, так
як він не набув таке право у
встановленому законом порядку. Разом з
тим позивачем не зазначені підстави
визнання за ним права власності на
спірне майно, враховуючи посилання
щодо наявності вже такого права у
позивача, відповідно до укладеного
договору купівлі-продажу. Спосіб
захисту порушеного на думку особи
права, обирається стороною самостійно.
Видача генеральної довіреності без
укладення договору купівлі-продажу не
можна вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності на автомобіль.
За наслідком відсутності правових
підстав визнання права власності не
підлягають задоволенню і інші позовні
вимоги, які є похідними від первісних
позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли щодо визнання позивача
добросовісним покупцем в угоді
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 210990
реєстраційний номер НОМЕР_2 та зняття
арешту із вказаного автомобіля.

Визнання особи добросовісним покупцем
за угодою купівлі-продажу майна,
регулюється нормою статті 388 ЦК
України, яка передбачає укладену угоду
між сторонами відповідно до вимог
закону.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами не було укладено угоду
купівлі-продажу спірного автомобіля
відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції. Якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії. Договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Крім того п. 8 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, який затверджений
Постановою КМ України від 07.09.1998р. № 1388
визначено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Позивач не просив суд визнати угоду
договору купівлі-продажу спірного
автомобіля дійсним та не просив
визнати право власності за ним на
вказаний автомобіль.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання позивача добросовісним
покупцем за угодою купівлі-продажу
спірного автомобіля, яка за своєю
правовою природою не існує, - є
безпідставними.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження", особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Матеріали справи не свідчать про
набуття позивачем права власності на
спірний автомобіль, власником якого і
на час розгляду справи згідно
правовстановлюючих документів є
ОСОБА_4; відсутні докази накладення
арешту на спірний автомобіль.

Судова колегія, аналізуючи докази у
справі, вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки є
безпідставними та недоведеними.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді