Провадження №22-ц/784/807/14
Суддя суду 1-ї інстанції
Доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання -
Яценко Л.В.,

за участю:

стягувача - ОСОБА_3,

представників боржника - ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 січня 2014 року,

постановлену за поданням державного
виконавця Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - Заводський ВДВС) про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_6,-

В С Т А Н О В И Л А:

20 січня 2014 р. державний виконавець
Заводського ВДВС звернувся до суду із
зазначеним поданням.

Обґрунтовуючи подання, він вказував, що
20 січня 2010 року було відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
№2-10013, виданим 29 грудня 2009 року
Заводським районним судом м.Миколаєва
на виконання свого рішення від 22 грудня
2009 року про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
сина - ОСОБА_7 у розмірі ? частини з усіх
видів заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з 16 листопада 2009 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на невиконання боржником
рішення суду, державний виконавець
просив обмежити ОСОБА_6 у праві виїзду
за межі України без вилучення паспорту.

Ухвалою Заводського районного суду
м.Миколаєва від 20 січня 2014 року
в задоволенні подання відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила ухвалу
скасувати та постановити нову ухвалу
про задоволення подання.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання
Заводського ВДВС, суд першої інстанції
виходив з того, що воно є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Стаття 313 Цивільного кодексу України
регламентує, що фізична особа має право
на свободу пересування. Фізична особа,
яка досягла шістнадцяти років, має
право на вільний самостійний виїзд за
межі України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. №3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон).

Положеннями ст.6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п.2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань (п.5);

- якщо щодо нього подано цивільний
позов до суду - до закінчення
провадження у справі (п.8).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням - це
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Згідно з ст.377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Заводського районного суду
м.Миколаєва від 22 грудня 2009 року з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на утримання сина - ОСОБА_7 у
розмірі ? частини усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 16 листопада 2009 року і до досягнення
дитиною повноліття (а.с.11).

29 грудня 2009 р. судом на виконання
зазначеного рішення був виданий
виконавчий лист.

20 січня 2010 року було відкрите виконавче
провадження (а.с.22).

19 листопада 2012 р. державним виконавцем
було складено вимогу на ім'я боржника
про необхідність явки до Заводського
ВДВС для сплати заборгованості по
аліментах (а.с.25).

Однак даних про те, що зазначена вимога
направлялася боржнику матеріали
справи не містять.

Після з'ясування боржником факту
наявності заборгованості по аліментах
він у вересні 2013 р. звернувся до суду з
позовом про зменшення заборгованості
по аліментах.

14 січня 2014 р. він просив державного
виконавця перерахувати заборгованість
та зупинити проведення виконавчих дій
до визначення розміру заборгованості.

Проте, державний виконавець 20 січня
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника ОСОБА_6, а тільки
14 лютого 2014 р. здійснив розрахунок
заборгованості .

Після його отримання боржник 18 лютого
2014 р. погасив заборгованість по
аліментах шляхом перерахування суми
заборгованості на рахунок Заводського
ВДВС.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
"доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок суду про
відсутність підстав для задоволення
подання державного виконавця є
правильним.

Державним виконавцем не було надано
суду доказів, які свідчили б про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього судом.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни або скасування
ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Заводського районного суду
м.Миколаєва від 20 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді