Справа № 161/1159/14-ц
Провадження № 2/161/1047/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

06 березня 2014 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Войцешук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього
підприємства «Автоскладальний завод №
1» публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
дочірнього підприємства
«Автоскладальний завод № 1»
публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс» про стягнення невиплаченої
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Свій позов мотивує тим, що з 01 квітня 2009
року він на підставі наказу № 82
працював на посаді інженера-технолога
на Дочірньому підприємстві
«Автоскладальний завод № 1 «Публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
компанія «Богдан Моторс». 16 грудня 2013
року відповідно до наказу № 137 його
було звільнено з вказаного місця
роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України.

Вказує, що після звільнення відповідач
не провів з ним остаточного розрахунку
по заробітній платі, а саме не було йому
виплачено нараховану заробітну плату в
сумі 2738 гривень 05 копійок та
компенсацією за невикористану щорічну
відпустку в сумі 1041 гривню 50 копійок.

Зазначає, що у зв'язку з невиплатою
дочірнім підприємством
«Автоскладальний завод № 1»
публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс» належної йому суми при
звільненні, відповідач зобов'язаний
йому відшкодувати середній його
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку в розмірі 2395
гривень 45 копійок.

Враховуючи наведене, просить стягнути
з відповідача в його користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 2738 гривень 05 копійок, компенсацію
за невикористану щорічну відпустку в
сумі 1041 гривню 50 копійок та середній
заробіток за час затримання розрахунку
при звільнені в період з 17 грудня 2013
року по 22 січня 2014 року в сумі 2395
гривень 45 копійки.

В ході розгляду справи позивачем
зменшено позовні вимоги, а саме просив
суд стягнути з відповідача в його
користь середній заробіток за час
затримання розрахунку при звільнені в
період з 17 грудня 2013 року по 29 січня 2014
року в сумі 2916 гривень 20 копійок.

В судовому засіданні позивач зменшені
позовні вимоги підтримав повністю з
підстав, викладених у позовній заяві та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні зменшені позовні вимоги не
визнала, вказувала, що вимога позивача
про стягнення середнього заробітку за
час затримання розрахунку при
звільнені є безпідставною.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 01
квітня 2009 року на підставі наказу № 82
працював на посаді інженера-технолога
на Дочірньому підприємстві
«Автоскладальний завод № 1 «Публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
компанія «Богдан Моторс». Даний факт
стверджується копією трудової книжки
від 05 січня 2007 року серія НОМЕР_1 (а.с 7).

Відповідно до наказу № 137 від 16 грудня
2013 року ОСОБА_1 було звільнено з
вказаного місця роботи за згодою
сторін (а.с 10).

Судом встановлено що відповідач при
звільненні не виплатив ОСОБА_1
заборгованої заробітної плати в
розмірі 2738 гривень 05 копійок,
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку в розмірі 1041 гривня 50
копійок. Даний факт не заперечувався в
судовому засіданні представником
відповідача.

Також судом встановлено, що остаточний
розрахунок з позивачем проведено 29
січня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 47
Кодексу КЗпП України, власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із статтею 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. У разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен у зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

У відповідності до статті 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон прямо покладає на
підприємство, установу, організацію
обов'язок виплати заробітної плати і
проведення повного розрахунку зі
звільненим працівником - виплати всіх
сум, що належать йому, а у разі
невиконання такого обов'язку з вини
власника або уповноваженого ним органу
наступає передбачена статтею 117 КЗпП
України відповідальність.

Оскільки судом встановлено
невиконання відповідачем,
передбаченого статтею 116 КЗпП України
обов'язку по виплаті працівнику всіх
сум, що належать йому від підприємства
в день звільнення, то для відповідача
наступає передбачена статтею 117 КЗпП
України відповідальність, - виплата
працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Як встановлено судом, 17 грудня 2013 року
ОСОБА_1 було звільнено з дочірнього
підприємства «Автоскладальний завод №
1» публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс».

Відповідно до довідки про середню
заробітну плату(дохід), виданої
дочірнім підприємством
«Автоскладальний завод № 1»
публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс» 24 лютого 2014 року, середньоденна
заробітна плата ОСОБА_1 складала 94
гривні 20 копійок.

Враховуючи норми законодавства та
роз'яснення пункту 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці» часом
затримки розрахунку при звільненні
позивача відповідно є період з часу
його звільнення по день остаточного
розрахунку - 29 січня 2014 року.

Зважаючи на вищевикладене, середній
заробіток за весь час затримки виплати
позивачу заробітної плати у
відповідності до вищенаведеного та з
врахуванням заявлених позивачем
позовних вимог буде становити 2637
гривень 60 копійок (період затримки
виплати - 28 днів * розмір середнього
заробітку в день - 94 грн. 20 коп.), який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Таким чином, проаналізувавши зібрані
та досліджені в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що з дочірнього
підприємства «Автоскладальний завод №
1» публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс» на користь позивача слід
стягнути 2637 гривень 60 копійок
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Суд не приймає до уваги заперечення
представника позивача, що затримка
виплати заробітної плати виникла не з
вини підприємства. Дана обставина не
підтверджується та не спростовується
дослідженими по справі доказами.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути в дохід
держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215,
218, п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, Закону
України «Про оплату праці», постанови
Пленуму Верховного Суду України №13 від
24.12.1999 року «Про практику застосування
судами законодавства про оплату
праці», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Автоскладальний завод № 1»
публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс» в користь ОСОБА_1 2637 гривень 60
копійок середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Автоскладальний завод № 1»
публічного акціонерного товариства
«Автомобільна компанія «Богдан
Моторс» в дохід держави судовий збір в
сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.