АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Справа № 638/952/14.
Головуючий 1 інст.: - Шишкін О.В.
Провадження № 22- ц/790/2480/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі: -
Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 діючої у
власних інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 29 січня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 діючої у власних
інтересах та інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2 до
Харківської міської ради, 3-особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 - про визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання укласти договір найму
житлового приміщення та за позовом
Харківської міської ради до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, 3-особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, КП «Жилкомсервіс», відділ
громадянства та реєстрації фізичних
осіб у Харківській області, служба у
справах дітей Дзержинського району м.
Харкова - про виселення з самовільно
зайнятого житлового приміщення,
зняття з реєстраційного обліку,

в с т а
н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 діючої у
власних інтересах та інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в суд із
вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що 21 липня 1979 року ОСОБА_10
та членам її сім'ї - чоловіку ОСОБА_11,
сину ОСОБА_3, дочці ОСОБА_1, виконавчим
комітетом Харківської міської ради
було видано ордер на вселення в житлову
кімнату площею 46,3 кв. м., що знаходиться
у комунальній квартирі АДРЕСА_1 куди
вони і вселилися.

27 липня 1987 року ОСОБА_10 як такій, що
потребувала поліпшення житлових умов,
Дзержинською районною радою народних
депутатів м. Харкова на підставі ст. 54
ЖК УРСР було надано житлову кімнату
площею 18,8 кв. м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1.

На липень 1987 року ОСОБА_10 разом зі
своєю родиною, яка складалася загалом
із п'яти осіб окрім неї, займала у
комунальній квартирі АДРЕСА_1 загальну
площу 65,1 кв. м., тобто на кожного члена
родини приходилося по 10,85 кв. м.

У 1990 році померла ОСОБА_12 - сусідка
родини ОСОБА_10, яка займала у
комунальній квартирі АДРЕСА_1 суміжну
кімнату НОМЕР_1 площею 19,9 кв. м.

Оскільки родина ОСОБА_10 була
забезпечена житловою площею менш ніж
це передбачено ст. 47 ЖК України, а вона
перебувала на обліку осіб, які
потребували поліпшення житлових умов,
вона у 2004 році разом зі своїм
неповнолітнім сином відповідно до ст.
ст. 34, 54 ЖК України самочинно зайняла
житлову кімнату, в якій мешкала
покійна ОСОБА_12

Таким чином, вона та її неповнолітній
син набули право на користування
вказаною житловою кімнатою.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 34, 47, 54 ЖК України, ОСОБА_1 просила
суд визнати за нею та її неповнолітнім
сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на
користування житловою кімнатою НОМЕР_1
комунальної квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Харківську міську раду
укласти з нею та її неповнолітнім сином
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, договір найму на
житлової кімнати НОМЕР_1 комунальної
квартири АДРЕСА_1.

У лютому 2012 році Харківська міська
рада звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_1, 3-особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, КП «Жилкомсервіс»,
відділ громадянства та реєстрації
фізичних осіб у Харківській області,
служба у справах дітей Дзержинського
району м. Харкова про виселення з
самовільно зайнятого житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку, який уточнила у вересні 2012 року.

В обґрунтування своїх вимог
посилалася на те, що за даними КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» право власності на
комунальну квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за: ОСОБА_7 - 11/100 часток на
підставі договору міни, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_18 15 січня 2004 року за р. №1-112;
ОСОБА_8 - 13/100 часток на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_19 27 квітня 2005 року за р. №1708;
ОСОБА_6 - 17/100 часток на підставі
договору дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_20 15 квітня 1998 року за р. №1798;
ОСОБА_5 - 41/300 часток на підставі
договору дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_21 26 вересня 2006 року за р. №1829;
ОСОБА_4 - 41/300 часток на підставі
договору дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_19 13 жовтня 2006 року за р. № 6620;
ОСОБА_22 - 41/300 часток на підставі
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_17 7
квітня 2009 року за р. № 1222;
територіальною громадою м. Харкова в
особі Харківської міської ради -18/100
часток.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 26 січня 2007 року за
ОСОБА_3 було визнано право користування
житловою кімнатою площею 19,9 кв. м. у
комунальній квартирі АДРЕСА_1 та
зобов'язано виконавчий комітет
Дзержинської районної в м. Харкові ради
укласти з ОСОБА_3 договір найму на
вказану житлову кімнату.

Рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної в м. Харкові ради
від 6 березня 2007 року №44/11 ОСОБА_3
визнано наймачем зазначеної кімнати.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 24 березня 2009 року
скасовано рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26 січня 2007
року за нововиявленими обставинами, а
ухвалою цього ж суду від 3 червня 2009
року позов ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Дзержинської районної ради в
м. Харкові про визнання за ним права
користування житловою кімнатою площею
19,9 кв. м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

За інформацією управління обліку і
розподілу житлової площі Харківської
міської ради від 23 серпня 2011 року №1531/11
ОСОБА_3 на обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов не
перебуває.

Таким чином, у ОСОБА_3, ОСОБА_1. та
членів її сім'ї відсутні правові
підстави для користування житловою
кімнатою площею 19,9 кв. м. у комунальній
квартирі АДРЕСА_1, власником якої є
територіальна громада м. Харкова.

Посилаюсь на вказані обставини та ст.
ст. 51, 58, 116 ЖК України, Харківська
міська рада просила суд виселити
ОСОБА_3, ОСОБА_1з усіма неповнолітніми
членами сім'ї з самовільно зайнятої
житлової кімнати площею 19,9 кв. м.
комунальної квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Зняти ОСОБА_3, ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1 з усіма неповнолітніми членами
сім'ї.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 11 листопада 2013 року
позов ОСОБА_1. до Харківської міської
ради, 3-х осіб - про визнання права
користування житловим приміщенням,
зобов'язання укласти договір найму
житлового приміщення та позов
Харківської міської ради до ОСОБА_3,
ОСОБА_1., 3-х осіб - про виселення з
самовільно зайнятого житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку, об'єднані в одне провадження (а.
с. 132 том №1).

Представник Харківської міської
ради позов ОСОБА_1. не визнав,
посилаючись на його недоведеність.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 позов
Харківської міської ради не визнали,
посилаючи на його безпідставність.

3-особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5
заперечували проти задоволення позову
ОСОБА_1., підтримуючи вимоги, викладені
у позовній заяві Харківської міської
ради, вказуючи на те, що ОСОБА_1, ОСОБА_3
штучно та навмисно погіршили свої
житлові умови за для отримання права на
користування спірною кімнатою.

3-особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, КП
«Жилкомсервіс», відділ громадянства та
реєстрації фізичних осіб у Харківській
області, служба у справах дітей
Дзержинського району м. Харкова в
судове засідання не з'явилися.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 29 січня 2014 рок у
задоволенні позову ОСОБА_1. діючої у
власних інтересах та інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2 -
відмовлено.

Позов Харківської міської ради -
задоволено.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_3 з
неповнолітніми членами сім'ї з
самовільно зайнятого житлового
приміщення, кімнати площею 19,9 кв. м.
комунальної квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Знято ОСОБА_1, ОСОБА_3 з усіма
неповнолітніми членами сім'ї з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1. на користь
Харківської міської ради судовий збір
у розмірі 107 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 діюча у
власних інтересах та інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2, ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просять змінити рішення суду,
задовольнивши позов ОСОБА_1. та
відмовивши у задоволення позову
Харківської міської ради.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1., суд виходив з того, що вона та
її неповнолітній син в установленому
законом порядку не набули право на
користування спірною житловою
кімнатою.

Задовольняючи позов Харківської
міської ради, суд виходив з того, що у
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та її неповнолітнього
сина відсутні правові підстави для
проживання у спірній житловій кімнаті,
яка належить територіальній громаді м.
Харкова, а тому вони підлягають
виселення з нею без надання іншого
житлового приміщення та зняттю з
реєстраційного обліку.

Такий висновок суду відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно ст. 54 ЖК України якщо в
квартирі, в якій проживає два або
більше наймачі, звільнилося
неізольоване жиле приміщення, воно
надається наймачеві суміжного
приміщення. Ізольоване жиле
приміщення, що звільнилося в квартирі,
в якій проживає два або більше наймачі,
на прохання наймача, що проживає в цій
квартирі і потребує поліпшення
житлових умов (стаття 34), надається
йому, а в разі відсутності такого
наймача - іншому наймачеві, який
проживає в тій же квартирі. При цьому
загальний розмір жилої площі не
повинен перевищувати норми,
встановленої статтею 47 цього Кодексу,
крім випадків, коли наймач або член
його сім'ї має право на додаткову жилу
площу. Якщо розмір ізольованої кімнати,
що звільнилася, є меншим за
встановлений для надання одній особі,
зазначена кімната у всіх випадках
передається наймачеві на його
прохання. Правила, передбачені
частинами першою і другою цієї статті,
застосовуються незалежно від
належності жилого будинку. У разі
відмови в наданні жилого приміщення, що
звільнилося, у випадках, передбачених
цією статтею, спір може бути вирішено
в судовому порядку. Якщо ізольоване
приміщення, що звільнилося, не може
бути відповідно до правил частини
другої цієї статті передано
наймачеві, який проживає в цій
квартирі, його надають іншим особам у
загальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 21
липня 1979 року виконавчим комітетом
Харківської міської ради ОСОБА_10
видано ордер за №3112, яким надано дозвіл
їй та членам її сім'ї - чоловіку ОСОБА_11,
сину ОСОБА_3, дочці ОСОБА_1 зайняти по
обміну з ОСОБА_23 одну кімнату площею 46, 3
кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 (а.
с 4. Том №2).

Рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної ради народних
депутатів м. Харкова від 27 липня 1987 року
№?91/17 ОСОБА_10 надано у користування
житлову кімнату площею 18,8 кв. м. у
комунальній квартирі АДРЕСА_1 та
об'єднано рахунки на дві кімнати
площею 65, 1 кв. м. (а. с. 5 том №2).

У 1990 році померла ОСОБА_12, яка
являлася наймачем житлової кімнати
площею 19,9 кв. м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1.

У жовтні 2004 року ОСОБА_10, ОСОБА_3,
ОСОБА_24 набули право власності на 41/300
часток кожний комунальної квартири
АДРЕСА_1 з відповідною частиною місць
загального користування на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Відділом приватизації
житлового фонду управління
комунального майна та приватизації 22
жовтня 2004 року за р. №1-94-242367.

26 вересня 2006 року ОСОБА_24 та ОСОБА_5
уклади договір дарування частини
комунальної квартири, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_21 за р. №1829, відповідно до якого
ОСОБА_24 подарувала ОСОБА_5 41/300 частку
комунальної квартири АДРЕСА_1 з
відповідною частиною місць загального
користування (а. с. 10 том №2).

13 жовтня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уклали договір дарування, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_19 за р. №6620, відповідно до якого
ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 41/300 частку
комунальної квартири АДРЕСА_1 з
відповідною частиною місць загального
користування (а. с. 11 том №2).

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 26 січня 2007 року
задоволено позов ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Дзержинської районної в м.
Харкові ради про визнання за ним права
на користування житловою кімнатою.

Визнано за ОСОБА_3 визнано право
користування житловою кімнатою площею
19,9 кв. м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1 та зобов'язано виконавчий
комітет Дзержинської районної в м.
Харкові ради укласти з ОСОБА_3 договір
найму житлової кімнати.

Рішенням виконавчого комітету
Дзержинської районної в м. Харкові ради
від 6 березня 2007 року №44/11 ОСОБА_3
визнано наймачем житлової кімнати
площею 19,9 кв. м. у комунальній квартирі
АДРЕСА_1.

6 березня 2007 року ОСОБА_3
зареєструвався у комунальній квартирі
АДРЕСА_1 у якості основного наймача. 29
квітня 2009 року ОСОБА_1 та її
неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєструвалися у вказаній
комунальній квартирі у якості сестри
та племінника основного наймача ОСОБА_3
(а. с. 6 том №2)

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 24 березня 2009 року
скасовано рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26 січня 2007
року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 3 червня 2009 року
позовна заява ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Дзержинської районної ради в
м. Харкові про визнання права
користування житловою кімнатою площею
19,9 кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1
залишена без розгляду (а. с. 1-3 том №1, 54-55
том №2).

Відповідно до свідоцтв про право на
спадщину за законом, виданих ОСОБА_3,
ОСОБА_1 3 квітня 2009 року державним
нотаріусом Шостої Харківської
державної нотаріальної контори за
реєстрами №№1-653,1-655 та зареєстрованих
в КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» 7 квітня 2009 року,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 набули права власності
на 41/600 частку кожний комунальної
квартири АДРЕСА_1 з відповідною
частиною місць загального
користування.

7 квітня 2009 року ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_25 уклали договір дарування
частини квартири, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського МНО
ОСОБА_26 за р. №1222, відповідно до якого
ОСОБА_3, ОСОБА_1 подарували ОСОБА_25 41/300
частку комунальної квартири АДРЕСА_1 з
відповідною частиною місць загального
користування (а. с. 12 том №1).

З листа управління обліку та
розподілу житлової площі департаменту
житлового господарства виконавчого
комітету Харківської міської ради №121
від 18 січня 2013 року вбачається, що
рішенням виконкому Дзержинської
районної ради м. Харкова від 18 лютого
1997 року №34/48 ОСОБА_1, яка на той час
мешкала в квартирі АДРЕСА_1, була взята
на облік громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, за загальною
чергою і внесена до списку осіб, які
мають право на першочергове надання
житлового приміщення, з урахуванням
пільги мешканки ветхого будинку,
складом сім'ї 2 особи (вона, син). У 1999
році ОСОБА_1 розірвала шлюб і змінила
прізвище на ОСОБА_1. З часу взяття на
облік ОСОБА_1 не надавала документи для
проведення перереєстрації, які б
підтверджували її право на подальше
перебування на квартирному обліку, як
це вимагає п. 25 «Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, та надання їм житлових приміщень
в Українській РСР». Відділом обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, в ході перереєстрації
встановлено, що з 1999 року по 2004 рік
ОСОБА_1 мешкала в квартирі НОМЕР_2 цього
ж будинку, а в 2004 році була знята з
реєстраційного обліку за цією адресою
та до квітня 2009 року ніде не була
зареєстрована. З квітня 2009 року ОСОБА_1
зареєстрована з молодшим сином ОСОБА_2
на житловій площі брата ОСОБА_1 в
кімнаті площею 19,9 кв. м. у комунальній
квартирі АДРЕСА_1 ( а. с. 164-165 том №2).

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради №523 від 5
вересня 2012 року затверджено протокол
№8 від 30 серпня 2012 року міської
громадської комісії з житлових питань
по заявам громадян та клопотань
підприємств, організацій, яким у
відповідності до п. п. 5 п.26 «Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов та надання їм
житлових приміщень в Українській РСР»,
запропоновано зняти ОСОБА_3 з обліку
громадян, які потребують поліпшенню
житлових умов і виключити із списку
осіб, що мають право на першочергове
отримання жилої площі (а. с. 212, 213 том
№2).

Вказане рішення є чинним на
теперішній час та оскаржене ОСОБА_1 в
установленому законом порядку.

Доказів того, що у 2004 році ОСОБА_1 та
її неповнолітній син були
зареєстровані у комунальній квартирі
АДРЕСА_1, що у 2004 році ОСОБА_1 та її
неповнолітній син в установленому
законом порядку вселилися у житлову
кімнату площею 19,9 кв. м. комунальної
квартири, що у період з 2004 року по
жовтень 2012 року ОСОБА_1 у визначеному
законом порядку зверталася до
Дзержинської районної в м. Харкові ради
та Харківської міської ради з
проханнями надати їй у користування
житлову кімнату НОМЕР_1 площею 19,9 кв. м.
комунальної квартири АДРЕСА_1,
матеріали справи не містять.

Не надані такі докази ОСОБА_1 й при
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Харківської області.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку
про те, що Руднєва І. А. та її
неповнолітній син не набули право
користування спірною житловою
кімнатою та обґрунтовано відмовив
ОСОБА_1 у визнанні за нею і її сином
права на користування житловою
кімнатою НОМЕР_1 комунальної квартири
АДРЕСА_1 й зобов'язанні Харківської
міської ради укласти з нею та її
неповнолітнім сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, договір найма житлової
кімнати НОМЕР_1 комунальної квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
від 12 серпня 2011 року №7425 право
власності на об'єкти нерухомості на
ім'я ОСОБА_1., ОСОБА_3, які проживають у
комунальній квартирі АДРЕСА_1 не
зареєстровано. Право власності на 18/100
часток комунальної квартири АДРЕСА_1
зареєстровано за територіальною
громадою м. Харкова в особі Харківської
міської ради (а. с. 8, 9 том №1).

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та її неповнолітній син
зареєстровані в житловій кімнаті
площею 19,9 кв. м. комунальної квартири
АДРЕСА_1 без відповідних правових
підстав, оскільки ордер на заняття
ними спірної житлової кімнати не
видався , співвласниками комунальної
квартири ОСОБА_3, ОСОБА_1 на даний час
вони не являються, скільки подарували
належні їм частки в комунальній
квартирі ОСОБА_4 та ОСОБА_25

Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_1 та її
неповнолітній син самоправно займають
житлову кімнату площею 19,9 кв. м.
комунальної квартири АДРЕСА_1, суд
правомірно задовольнив позов
Харківської міської ради та виселив
ОСОБА_1, ОСОБА_3 з неповнолітніми
членами сім'ї з самоправно зайнятого
житлового приміщення, кімнати площею
19,9 кв. м. комунальної квартири АДРЕСА_1
без надання іншого житлового
приміщення зі зняттям ОСОБА_3, ОСОБА_1. з
усіма неповнолітніми членами сім'ї з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
ними докази, дав їм належну оцінку та
ухвали законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3,
ОСОБА_1. про те, що суд першої інстанції
при вирішенні спору мав би прийти
висновку про законність позовних вимог
ОСОБА_1., не можуть бути прийняті до
уваги колегією суддів.

Матеріали справи свідчать, що з 1999
року по 2004 рік ОСОБА_1 мешкала в
квартирі АДРЕСА_2, а в 2004 році була
знята з реєстраційного обліку за цією
адресою та до квітня 2009 року ніде не
була зареєстрована.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 не могла
набути у 2004 році право на користування
житловою кімнатою НОМЕР_1 площею 19,9 кв.
м. комунальної квартири АДРЕСА_1,
оскільки на той час вона не була
зареєстрована в комунальній квартирі.

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3, ОСОБА_1., не є суттєвими та
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319,
ст. 317 ЦПК України, судова колегія,

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 діючої у
власних інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3
-відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 29 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: