Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1209/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

23.04.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого - Черненко В.В.

Суддів -
Кодрула М.А., Франко В.А.

За
участю секретаря - Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення Долинського
районного суду Кіровоградської
області від 25.02.2014 року по справі за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк)
звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості. На
обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що між Банком та
ОСОБА_2 19.03.2008р. було укладено кредитний
договір № KGDLG7, згідно якого
останній отримав грошові кошти в сумі
45000грн. на термін до 19.03.2024р., а
відповідач зобов'язався повернути
кредит та сплати відсотки за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановленому
кредитним договором. Однак, відповідач
не надавав Банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом і
у зв'язку з чим станом на 22.10.2013р. має
заборгованість в розмірі 204050,66 грн.,
яка складається із: заборгованість за
кредитом - 43494 грн.03 коп;
заборгованість по процентам за
користування кредитом 68016грн.84 коп.;
заборгованість по комісії за
користуванням кредиту - 0 грн. 00 коп.,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 73 989грн. 73
коп., а також штрафи відповідно до
договору : - 18 550 грн. 06 коп. ( процентна
складова). Позивач просив суд стягнути
з відповідача на їхню користь
заборгованість по кредиту у розмірі
204050,66 грн. та судові витрати.

Рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 25.02.2014
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що відповідно до договору про
іпотечний кредит № KGDLG7 від 19.03.2008
року відповідач по справі отримав
кредит у розмірі 45 000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15 % на рік суму залишку
заборгованості.(а.с.19).

Згідно розрахунку заборгованості,
наданої позивачем на підтвердження
позовних вимог, за відповідачем станом
на 22.10.2013 р. року рахується
заборгованість , яка становить 204050,66
грн.( а.с.5-6).

Крім того, суд встановив, що згідно
копії рішення Долинського районного
суду Кіровоградської області від
04.09.2009 р. в рахунок заборгованості за
кредитним договором № KGDLG7 від
19.03.2008 року в розмірі 49896 ,72 грн. звернуто
стягнення на квартиру загальною площею
36,40 кв.м , яка розташована за адресою
АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки. ОСОБА_2 було виселено
з зазначеної квартири.

Суд першої інстанції зазначив, що на
час ухвалення рішення Долинським
районним судом Кіровоградської
області від 04.09.2009 р. заборгованість
відповідача за іпотечним кредитом
становила 49896,72 грн., вартість
заставного майна (однокімнатної
квартири) складала 75 000 грн., що
підтверджується протоколом малого
кредитного комітету Приватбанку РУ від
04.03.2008 р. (а.с.17). Однак в розрахунку
заборгованості наданої позивачем , по
даних вимогах зазначена обставина не
врахована.

Суд першої інстанції зазначив, що
відповідно до ст.. ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства , а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки розрахунки
надані позивачем не відображають
дійсних обставин справи.

Крім того суд першої інстанції
зазначив, що позивачем також
пропущено строк позовної давності
звернення до суду , відповідно до ст.. 257
ЦК України.

В апеляційній скарзі зазначається, що
судом першої інстанції при винесені
рішення були порушені норми
матеріального та процесуального права.
Зокрема, зазначається, що строк
позовної давності звернення до суду
позивачем не пропущений, оскільки
24.01.2013р. відповідачем було здійснено
часткове погашення заборгованості за
кредитом і це погашення враховано у
доданому розрахунку.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку , що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження. З
матеріалів справи вбачається, що в суді
першої інстанції, представник позивача
участі не приймав і надав письмову
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Колегія суддів встановила, що в
матеріалах справи знаходиться
письмовий розрахунок суми
заборгованості по кредитному
договору № KGDLG7 від 19.03.2008 року за
період з 19.03.2008 року по 22.10.2013 року
наданий позивачем на підтвердження
позовних вимог з якого вбачається, що
загальна сума заборгованості за даним
договором позивачем визначена в
розмірі - 204050.66 грн.

При перевірці зазначених доводів,
зокрема розрахунку наданого позивачем
встановлено , що сума заборгованості
за кредитним договором за період з
19.03.2008 року по 22.10.2013 року наданий
позивачем не відповідає дійсним
обставинам, які встановлені в судовому
засіданні.

Встановлено , що у зв'язку з порушенням
позивачем зобов'язань за кредитним
договором № KGDLG7 від 19.03.2008, ЗАТ КБ
«ПриватБанк» у 2009 році звернувся у суд
з позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
квартири розташованої за адресою
АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості за даним кредитом у
розмірі 49896,72 грн.

Рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 04.09.2009 року
позовні вимоги було задоволено в
повному обсязі.

Суд звернув стягнення на предмет
іпотеки в рахунок заборгованості по
кредиту і прийняв рішення про
виселення ОСОБА_2 з квартири, яка є
предметом іпотеки.

В позовній заяві від 08.11.2013 року про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у сумі 204050.66 грн. , зазначені
обставини позивачем не вказуються
взагалі.

З пояснень представника позивача в
суді апеляційної інстанції
встановлено , що заставне майно було
реалізоване у 2013 році і 24.01.2013 року на
погашення кредитних зобов'язань було
зараховано 16898.45 грн. Однак належних
доказів, відповідно до норм
процесуального кодексу на
підтвердження зазначеного,
представником позивача не було надано.
Заяв, клопотань від позивача відносно
надання доказів не надходило.

Колегією суддів роз'яснено сторонам
статті 10,11, 60 ЦПК України.

Приймаючи до уваги встановлені
обставини колегія суддів дійшла
висновку , що перевірити правильність
нарахованих сум заборгованості є
неможливим , оскільки в матеріалах
справи відсутні належні документи на
підтвердження розрахунку , зокрема в
частині погашення заборгованості по
кредиту, за рахунок предмету іпотеки.

Встановлене свідчить, що позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог наданих у
суді першої інстанції.

Колегія суддів,приймаючи до уваги
встановлені обставини , дійшла
висновку, що суд першої інстанції
розглянув справу в межах доводів
позовної заяви , та наданих сторонами
доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
відхилити

Рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 25.02.2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: