Роздільнянський районний суд Одеської
Справа № 511/1069/14-ц
номер провадження 2/511/517/14
УХВАЛА

Іменем України

"06" травня 2014 р. Суддя Роздільнянського
районного суду Одеської області
Гринчак С. І. , розглянувши матеріали
цивільної справи за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_1, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 330886,36грн.

В позові зазначили, що 12.04.2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №1-123/ФКВ
-07, згідно з умовами якого банк надав
ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі
40000доларів США на придбання автомобіля
ТOYOTA CAMRY, р/в 2007, з кінцевим терміном
повернення 11.04.2014 року, з погашенням
кредиту згідно умов кредитного
договору, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 11%
річних. Виконання відповідача
зобов'язань за кредитним договором
забезпечується порукою, відповідно до
укладеного договору поруки №
1-123/ZФКВПОР-07 від 12.04.2007 року між
Товаристовм з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 згідно з
яким поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором.

Відповідач станом на 12.02.2014р. порушив
умови кредитного договору і має
прострочену заборгованість на
загальну суму 330886,36грн.

На підставі викладеного, позивач
просить задовольнити його позов,
стягнути з поручителя ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 330886,36грн.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішення
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" від 30 березня 2012 року,
викладених у п. 2 постанови № 5,
"оскільки у спорах, що виникають із
кредитних правовідносин, сторонами є
як юридичні, так і фізичні особи та з
урахуванням вимог статей 15- 16, частини
другої статті 118 ЦПК України при
визначенні судової юрисдикції суди
мають виходити з того, що такі справи
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий. Зокрема,
це можуть бути позови банку (іншої
фінансової установи) до фізичної особи
- позичальника і до юридичної особи -
поручителя чи навпаки, які виникли з
одних і тих самих правовідносин -
отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання -
кредитного договору - характер і
укладається саме для забезпечення
виконання останнього, а поручитель
згідно з частиною першою статті 554 ЦК
відповідає перед кредитором, за
загальним правилом, солідарно із
позичальником, якщо договором поруки
не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду цих
договорів може бути пов'язана, зокрема,
із визначенням суми заборгованості,
способу виконання зобов'язання та
іншими умовами договорів.

Ухвалою судді від 11.04.2014 року,
пред'явлена позовна заява залишена без
руху, так як вона не відповідала
вимогам ст. 119 ЦПК України

Для усунення недоліків позовної заяви,
позивачу був встановлений строк.

06.05.2014 року через канцелярію суду
надійшла заява від ПАТ «Дельта Банк»
про виправлення недоліків, в якій вони
зазначили, що 17 жовтня 2012 року
Роздільнянським районним судом
Одеської області, було задоволено
позовні вимоги АТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_2 в повному обсязі за кредитним
договором № 123/ФКВ-07 від 12.04.2007 року. Але
позивач недоліки позовної заяви не
усунув.

Поручитель ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2
є солідарні боржники, мають нести
перед Кредитором солідарну
відповідальність за порушення
зобов'язання позичальником ОСОБА_2 за
кредитним договором №1-123/ФКВ -07 від 12
квітня 2007 року.

Дані обставини дають суду
підстави у відповідності до ч. 2 ст. 121
ЦПК України повернути позивачеві дану
заяву, як неподану.

Керуючись ст..
121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
- вважати неподаною і повернути
позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що повернення
заяви не перешкоджає повторному
зверненню із заявою до суду, після
усунення недоліків в позовній заяві.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції в апеляційний суд Одеської
області протягом 5 днів з дня її
проголошення, а у випадку відсутності
особи в судовому засіданні протягом 5
днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: С.
І. Гринчак