Справа № 755/1078/14-ц
Провадження № 4-с/755/32/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді
Галагана В.І.,

при секретарі Дмитрієвій
В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1
на дії Відділу державної виконавчої
служби Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві, старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Дякона Н.М., про
визнання незаконною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду 09.01.2014 року із
скаргою на неправомірні дії старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Дякона Н.М., в якій
просить визнати незаконною та
скасувати постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу від
19.06.2013 року, мотивуючи свої вимоги тим,
що 18.10.2012 року постановою державного
виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м.
Києві відкрито виконавче провадження
№ 34768644 з примусового виконання рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26.04.2012 року про стягнення з боржника
ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_1
грошових коштів в сумі 32 214,00 грн., та
боржнику було надано строк для
добровільного виконання рішення суду.
Однак, 19.06.2013 року державним виконавцем
ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу, яку
заявником отримано лише 16.12.2013 року, та
у зв'язку із відрядженням за межі м.
Києва, яке тривало до 29.12.2013 року,
заявником пропущено строк звернення до
суду із даною скаргою, що, на думку
заявника, є поважною причиною пропуску
строку звернення. Разом з тим, заявник
вважає постанову державного виконавця
ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від
19.06.2013 року протиправною, винесеною з
порушенням норм діючого законодавства
України і такою, що підлягає до
скасування, оскільки державним
виконавцем не було проведено всіх
можливих заходів для своєчасного і
повного виконання рішення суду, що є
підставою звернення заявника з даною
скаргою до суду.

Представник заявника ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилась, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлена належним чином, однак
надала до суду заяву, відповідно до
якої вимоги за скаргою підтримує в
повному обсязі, просить провести
розгляд справи за її відсутності.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
та старший державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Дякон Н.М. в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлені належним чином, про
поважні причини неявки суд не
повідомили.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах
справи докази, приходить до наступного.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних
осіб у виконавчому провадженні є
можливість оскарження дій або
бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби має відбуватися
згідно зі статтею 13 Закону України
„Про державну виконавчу службу",
частиною третьою статті 6, частиною
першою статті 12, статтею 82 Закону
України „Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Право на звернення до суду є строковим.
Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця може бути подано
до суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод (абзац 2 частини першої статті 385
Цивільного процесуального кодексу
України).

Зазначена норма відсилає до статті 10
Закону України „Про виконавче
провадження", якою визначено коло
учасників виконавчого провадження, які
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси у порядку,
встановленому цим Законом.

Так, судом встановлено, що оскаржувану
постанову державного виконавця від
19.06.2013 року фактично надіслано заявнику
лише 10.12.2013 року, що підтверджено
штампом вихідної кореспонденції ВДВС
Дарницького РУЮ у м. Києві, тобто за
минуванням майже чотирьох місяців
після винесення оскаржуваної
постанови державним виконавцем, яку
заявник був позбавлений можливості
оскаржити у встановлений законом
десятиденний строк з підстав його
робочого відрядження до міста
Ужгорода, тривалістю з 18.12.2013 року по
29.12.2013 року, що підтверджено копією
Наказу ТОВ «Автодиспансер» № 9 від
16.12.2013 року, копію якого долучено до
матеріалів справи (а.с. 11), тому,
ураховуючи надіслання заявнику для
відома оскаржуваної постанови із
грубим порушенням строків, а також
ураховуючи перебування заявника у
відрядженні у період дії строку
оскарження постанови державного
виконавця, а також приймаючи до уваги
вихідні та святкові дні, суд визнає
правомірним клопотання заявника щодо
поновлення строку оскарження
постанови державного виконавця від
19.06.2013 року, причини пропуску якого суд
визнає поважними.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про
виконавче провадження", державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі про
примусове виконання рішення у спосіб і
порядку, визначеному виконавчим
документом.

Згідно положення ч. 2 ст. 25 Закону
України „Про виконавче провадження",
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає,
що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного у статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Як убачається з матеріалів справи,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 26.04.2012 року стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти
в сумі 32 000,00 грн. та 214,60 грн. судового
збору, а всього 32 214,60 грн. (а.с. 12-13)

18.10.2012 року старшим державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Дяконом Н.М. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 34768644 з примусового виконання
виконавчого листа, виданого
Дніпровським районним судом м. Києва, №
2-1751 від 12.10.2012 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових
коштів в сумі 32 214,60 грн., та надано
боржнику семиденний строк з дня
відкриття виконавчого провадження для
добровільного виконання рішення суду.
Згідно супровідного листа, копію
постанови про відкриття провадження у
справі надіслано учасникам
виконавчого провадження 23.10.2012 року за
вихідним номером № 60698. (а.с. 5, 6)

19.06.2013 року головним державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Дяконом Н.М. винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві ОСОБА_1

Державним виконавцем встановлено, що
заходами по виявленню майна, належного
боржникові ОСОБА_3, встановлено, що
транспортні засоби за боржником не
числяться, що підтверджено відповіддю
ДАІ; за повідомленням Управління
земельних ресурсів в м. Києві за
боржником земельні ділянки не
значаться; як повідомило Управління
земельних ресурсів у Київській
області, за боржником нерухоме майно не
зареєстровано; Головне управління
пенсійного фонду України в м. Києві не
надало інформації про місце праці
боржника; Київський міський центр
зайнятості повідомив про те, що боржник
не звертався за допомогою по
працевлаштуванню; виходом за місцем
реєстрації боржника не розшукано.
Згідно супровідного листа, копію
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 19.06.2013 року
надіслано заявнику ОСОБА_1 10.12.2013 року
за вихідним номером № 58018. (а.с. 7, 8, 9-10)

Відповідно до статті 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
покладено на державну виконавчу
службу.

Згідно положення статті 6 Закону
України „Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 статті 75 Закону України „Про
виконавче провадження" передбачено, що
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України
„Про виконавче провадження", державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу,
який його видав, - згідно із статтею 48
цього Закону. Державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України „Про виконавче провадження",
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом

Частиною 3 статті 75 Закону України „Про
виконавче провадження" встановлено, що
у разі якщо виконати рішення без
участі боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника
штраф відповідно до статті 89 цього
Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до
суду чи іншого органу (посадової особи),
що його видав.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України
„Про виконавче провадження", у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від
сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Частиною 1 статті 36 Закону України „Про
виконавче провадження", за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання

Обґрунтовуючи необхідність скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві, заявник вказує
на невідповідність постанови вимогам
Закону України „Про виконавче
провадження" та діючому законодавству
України, оскільки постанова є
передчасною, з підстав невжиття
державним виконавцем всіх заходів з
примусового виконання рішення суду,
передбачених Законом України „Про
виконавче провадження".

Аналізуючи зміст поданої скарги,
надавши оцінку наявним у справі
доказам в їх сукупності, суд дійшов
висновку щодо правомірності вимог
заявника про визнання протиправними
дій головного державного виконавця
ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Дякона
Н.М. та скасування постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачу від 19.06.2013 року, винесеної на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
„Про виконавче провадження", оскільки
судом встановлено відсутність факту
повного виконання боржником рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26.04.2012 року щодо сплати на користь
стягувача ОСОБА_1 грошових коштів у
розмірі 32 214,60 грн., та державним
виконавцем, який обізнаний про розгляд
даної скарги у судовому порядку, не
надано до суду доказів щодо
правомірності винесення ним
оскаржуваної постанови від 19.06.2013 року
та вжиття ним всіх заходів,
передбачених Законом України „Про
виконавче провадження" щодо належного
виконання вищезазначеного рішення
суду, у межах наданих державному
виконавцю повноважень, що, відповідно,
свідчить про передчасне винесення
державним виконавцем оскаржуваної
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві, не перевіривши
при цьому фактичну можливість його
виконання боржником.

Таким чином, державний виконавець, як
посадова особа органу державної
виконавчої служби, відповідно до
статті 7 Закону України „Про державну
виконавчу службу", зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, не допускати у своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України та законами
України, а з огляду на вимоги статті 6
Закону України „Про виконавче
провадження", використовувати надані
йому права у точній відповідності до
закону.

Дії державного виконавця, його відмова
від вчинення виконавчих дій можуть
бути оскаржені особами, які беруть
участь у виконавчому провадженні, або
залучаються до виконання виконавчих
дій у встановленому цим Законом
порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку щодо протиправності дії
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Дякона Н.М. в частині
винесення 19.06.2013 року постанови про
повернення виконавчого документа №
2-1751 стягувачеві, виданого Дніпровським
районним судом м. Києва від 12.10.2012 року,
тому вимога заявника про скасування
постанови головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Дякона Н.М. від 19.06.2013 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві є обґрунтованою та такою,
що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 55, 147 Конституції України, ст.ст. 1,
2, 6, 7, 11, 18, 19, 26, 30, 36, 47, 49, 75, 89 Закону
України „Про виконавче провадження",
ст.ст. 383-388 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м.
Києві, старшого державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Дякона Н.М., про
визнання незаконною та скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
управління юстиції у м. Києві Дякона
Н.М. від 19.06.2013 року (ВП № 34768644) про
повернення виконавчого документа
стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з моменту
проголошення ухвали.

С у д д я :