АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/5085/13-ц 22-ц/774/855/К/14
Головуючий в І інстанції
№ 22-ц/774/855/К/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого судді: Соколан
Н.О.,

суддів: - Бондар Я. М., Зубакової В.
П.

при секретарі: - Бевзі М. О.

за участю: позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

третьої особи - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу представника відповідача
ОСОБА_6 на рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 19
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_8, треті особи -
Виконавчий комітет Саксаганської
районної у місті ради, ОСОБА_9, ОСОБА_7,
про виселення з квартири без надання
іншого житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_8 про виселення
з квартири без надання іншого
житлового приміщення. В обґрунтування
своїх вимог зазначив, що на підставі
рішення виконкому Саксаганської ради
народних депутатів м. Кривого Рогу від
19.09.2001р. за №271 йому було надано
однокімнатну службову квартиру за
адресою: АДРЕСА_1. Його донька ОСОБА_10 з
2005 року проживала з відповідачем без
реєстрації шлюбу, восени 2011 року вони
вселилися в спірну квартиру. В кінці 2012
року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з
відповідачем,мають малолітню дитину.
Відповідач не зареєстрований в спірній
квартирі, оскільки має реєстрацію за
попереднім місце проживання в
Донецькій області та за весь час
проживання жодного разу не сплачував
комунальні платежі, створює неможливі
умови сумісного проживання в квартирі.
Добровільно виселитися відповідач
відмовляється, у зв'язку з чим позивач
просив виселити ОСОБА_8 із квартири без
надання іншого житлового помешкання.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 19 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_8,
треті особи - Виконавчий комітет
Саксаганської районної у місті ради,
ОСОБА_9, ОСОБА_7, про виселення з
квартири без надання іншого житлового
приміщення задоволено.

Виселено ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового помешкання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 414,70
грн. в рахунок відшкодування судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_6 ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову, так як вважає, що
суд першої інстанції не встановив усіх
обставин справи,які мають значення для
вирішення справи; вийшов за межі
позовних вимог; дійшов безпідставного
висновку про відсутність дозволу на
проживання відповідача у спірній
квартирі; судом не перевірено
законність договору найму житлового
приміщення, укладеного позивачем.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При вирішенні спору, судом першої
інстанції встановлено, що в
однокімнатній квартирі АДРЕСА_1,
наймачем якої є позивач ОСОБА_5,
зареєстровані та мешкають позивач з
дружиною, донька позивача з двома
малолітніми дітьми та відповідач без
реєстрації з 2011 року.

На думку колегії суддів, задовольняючи
позовні вимоги та виселяючи
відповідача зі спірної квартири за ч. 2
ст. 98 ЖК України, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
проживання відповідача в спірній
квартирі як тимчасового жильця.

Статтею 55 Конституції України
кожна особа має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права та свободи від
порушень і протиправних посягань.

Позивачем були заявлені позовні
вимоги про виселення відповідача з
спірної квартири з підстав
передбачених положеннями ст. 116 ЖК
України, тому колегія суддів
погоджується із доводами апеляційної
скарги про те, що суд першої інстанції
самостійно змінив підстави для
виселення відповідача.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Позивачем не надано доказів про
застосування до відповідача заходів
запобігання і громадського впливу у
зв'язку з використанням ним квартири не
за призначенням чи систематичного
порушення правил соціалістичного
співжиття, що робить неможливим для
інших проживання з ним в одній
квартирі, тому, зважаючи на положення
ст.116 ЖК України, якими передбачено, що
до відповідача мали бути застосовані
заходи запобігання і громадського
впливу, і якщо такі міри виявляться
безрезультатними, то тільки тоді
можливо ставити питання про виселення
відповідача, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими.

Посилання позивача на несплату ОСОБА_8
комунальних послуг, на думку колегії
суддів, не є підставою для задоволення
позовних вимог про виселення з
квартири.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ОСОБА_11 не
довів факту порушення його прав на
користування квартирою АДРЕСА_1 з боку
відповідача ОСОБА_8, та не надав
доказів, які б свідчили про такі
порушення, не зазначив, якими діями
завдані ці порушення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
вирішенні спору не встановив всіх
обставин, які мають значення для
вирішення спору та допустив порушення
норм матеріального права, а висновок
про доведеність позовних вимог не
відповідає обставинам справи. Тому
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Тому на користь відповідача підлягають
стягненню судові витрати в сумі 121,80
грн. за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції та згідно вимог
ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.,ст.303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313,314,
316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 19 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5
до ОСОБА_8, треті особи - Виконавчий
комітет Саксаганської районної у місті
ради, ОСОБА_9, ОСОБА_7, про виселення з
квартири без надання іншого житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8
судовий збір в сумі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: