Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/488/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Регеша В.О.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

12.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М.,
Чельник О.І.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення від права на спадкування
за законом та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус Світловодського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання права власності на
спадкове майно.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 (дошлюбне
прізвище - ОСОБА_3 про усунення від
права на спадкування за законом.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
брат близнюк - ОСОБА_6. На час смерті
брат проживав з ним та був
зареєстрований в АДРЕСА_2.
Спадкоємцями за законом після смерті
брата є він , як спадкоємець другої
черги та відповідач - донька його брата,
як спадкоємиця першої черги.

У встановлений законом строк він
подав заяву приватному нотаріусу
Світловодського районного
нотаріального округу про прийняття
спадщини після смерті брата, проте у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом йому було відмовлено у
зв'язку з тим, що спадщину прийняла
донька померлого - ОСОБА_3 Його брат не
проживав разом з донькою та не
спілкувався з нею, оскільки розлучився
з її матір'ю. За життя брат тривалий час
хворів, переніс декілька інсультів,
йому була встановлена перша група
інвалідності, він потребував
сторонньої допомоги, мав обмеження
щодо самообслуговування, пересування.

Він особисто здійснював догляд за
братом, витрачав кошти на його
лікування та реабілітацію. Відповідач,
яка знала про те, що батько перебуває у
безпорадному стані , жодного разу його
не провідала та не здійснювала за ним
догляд. Не приймала вона участі і в
похованні батька.

Оскільки, на його думку, відповідач
ухилялася від надання допомоги
батькові, який через тяжку хворобу був
у безпорадному стані, просив суд
усунути її від права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а.с.2-4).

ОСОБА_3 звернулась в суд із зустрічним
позовом до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус Світловодського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання права власності на
спадкове майно.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько - ОСОБА_6, який проживав в
АДРЕСА_2. Батько заповіту не залишив,
тому вона є єдиною спадкоємицею першої
черги за законом. Після смерті батька
відкрилась спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями в
АДРЕСА_2, на ? частку однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, на автомобіль марки
CHEVROLET AVEO державний номер НОМЕР_5,
автомобіль марки ВАЗ 2121 державний
номер НОМЕР_6 та на автомобіль марки ГАЗ
2410 державний номер НОМЕР_3.

11 березня 2013 року вона подала заяву
приватному нотаріусу Світловодського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
про прийняття спадщини після смерті
батька, проте отримати свідоцтво не має
можливості, оскільки
правовстановлюючі документи на
спадкове майно у неї відсутні.

У зв'язку з тим, що відсутні умови для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, просила суд визнати за нею
право власності на зазначений житловий
будинок з надвірними будівлями, на ?
частку квартири, на автомобілі(т.1,
а.с.25).

Ухвалою суду від 26 червня 2013 року
зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднано в
одне провадження з позовом ОСОБА_2 (т.1,
а.с.36-37).

В ході розгляду справи ОСОБА_3
збільшила позовні вимоги і просила суд
також визнати за нею право власності
на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею
3774,6 кв.м. для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
ведення особистого селянського
господарства в межах згідно з планом
відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю серії Р2 №
471405, виданого ОСОБА_6 (т.1, а.с.88-89).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення
від права на спадкування за законом,
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями в АДРЕСА_2 , на земельну
ділянку по АДРЕСА_2 площею 3774,6 кв.м. для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та ведення
особистого селянського господарства в
межах згідно з планом відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю серії Р2 № 471405, право
власності на ? частку однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, право власності на
автомобілі марки CHEVROLET AVEO державний
номер НОМЕР_5, та марки ВАЗ 2121 державний
номер НОМЕР_6.

В решті зустрічних позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 768 грн.84 коп. та на
користь держави судовий сбір в сумі 1904
грн.42 коп. Скасовані заходи
забезпечення зустрічного позову
(т.2,а.с.70-76).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні зустрічного позову та
задоволення його позову в повному
обсязі (т.2, а.с.89-91).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та його представник
підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_3 заперечив проти
доводів апеляційної скарги та просив
рішення суду залишити без змін.

Третя особа за зустрічним позовом -
приватний нотаріус Світловодського
районного нотаріального округу ОСОБА_4,
який належним чином відповідно до
вимог ст.ст.74-76 ЦПК України
повідомлений про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не прибув,
про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України його
неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає
із наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Пленум Верховного Суду України у п. 6
постанови № 7 "Про судову практику у
справах про спадкування" від 30 травня
2008 року роз'яснив, що при встановленні
судом факту ухилення особи від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця слід враховувати
поведінку особи і розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливостей для
цього та свідоме невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_6 - батько ОСОБА_3 та рідний
брат ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_2, на ?
частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
на автомобілі марки SHEVROLET AVEO державний
номер НОМЕР_5, марки ВАЗ 2121 державний
номер НОМЕР_6; земельну ділянку площею
3774,6 кв.м. в межах згідно з планом по
АДРЕСА_2, надану для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) та ведення
особистого селянського господарства.

Заповіту ОСОБА_6 не залишив.

ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею першої
черги за законом після смерті батька
ОСОБА_6.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України
у встановлений законом строк із
заявами про прийняття спадщини
звернулися донька ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та
брат померлого - ОСОБА_2 (т.1а.с.8,. Проте,
нотаріусом відмовлено ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом у зв'язку із наявністю
спадкоємця першої черги (т.1а.с.9-10).

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК
України має значення сукупність таких
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання; перебування спадкодавця в
безпорадному стані; потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Судом встановлено і вказане
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходився на
стаціонарному лікуванні у
неврологічному відділенні з 21.03.2010 року
по 07.04.2010 року, з 27.08.2012 року по 11.09.2012
року, з 09.11.2012 року по 20.11.2012 року з
діагнозом: ГПМК у каротидному басейні
ліворуч за ішемічним типом.
Гіпертонічна хвороба ІІІ, ст.ІІ, р.ІV ДЕ
ІІ ст. (гіпертонічна, атеросклеротична).
Правобічний виражений геміпарез, грубо
виражений атактичний синдром.
Лікворо-гіпертензивний синдром. Різко
виражене порушення функцій статики та
ходьби. ІХС: кардіосклероз
атеросклеротичний. СН І ст. Ангіопатія
сітківки (т.1, а.с.11, 134, 135, 136).

Згідно довідки до Акта огляду МСЕК
серія 10 ААА № 8822, 20 листопада 2012 року
здійснено первинний огляд ОСОБА_6 і
встановлено першу групу інвалідності
безтерміново, причина інвалідності -
загальне захворювання.

За висновком МСЕК ОСОБА_6 потребує
значної залежності від інших осіб у
виконанні життєво-важливих
соціально-побутових функцій (т.1, а.с.12).

В цей же день 20.11.2012 року складено
індивідуальну програму реабілітації
інваліда ОСОБА_6 (т.1а.с.13-14).

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1, виданого 23 листопада 2012 року
Великоандрусівською сільською радою
Світловодського району
Кіровоградської області, ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 помер (т.1 а.с.7).

Допитані судом першої інстанції
свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
показали, що ОСОБА_6 став лежачим хворим
незадовго до смерті, за допомогою до
доньки не звертався.

Свідок ОСОБА_12, крім того пояснила, що
вона як головний лікар В.Андрусівської
амбулаторії неодноразово приїздила до
помешкання ОСОБА_6, який хворів.
Зазначила, що ОСОБА_6 не перебував у
безпорадному стані. Догляд за ним
здійснював його рідний брат ОСОБА_2

Встановлено, що ОСОБА_3, донька
ОСОБА_6, проживає в іншому населеному
пункті - у м. Світловодську, працює.

Суд першої інстанції повно і
всебічно з'ясував обставини справи за
позовом про усунення відповідача від
права на спадкування і обґрунтовано
прийшов до висновку про недоведеність
позивачем факту того, що спадкодавець
ОСОБА_6 потребував допомоги саме від
доньки, з урахуванням того, що він
особисто надавав йому допомогу.

Відсутні у справі і докази того, що
відповідач умисно ухилялась від
надання допомоги спадкодавцеві.

За таких обставин висновок суду про
недоведеність позовних вимог і
відсутність правових підстав для
задоволення позову про усунення ОСОБА_3
від спадкування, є правильним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги цього
висновку суду не спростовують.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України
відповідач є спадкоємцем першої черги
за законом.

11 березня 2013 року, тобто у строк
встановлений законом ОСОБА_3,
звернулась із заявою до приватного
нотаріуса Світловодського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 про
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_6(т.1,а.с.29).

Відповідно до п.23 постанови № 7
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають.

Право власності спадкоємця на
спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності (ст..392
ЦК).

За змістом ст.392 ЦК належним
відповідачем є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка не визнає
або оспорює право власності спадкоємця
на спадкове майно, зокрема, житловий
будинок, земельну ділянку.

Із зустрічного позову та пояснень
ОСОБА_2, його представника вбачається,
що він заперечує належність спадкового
майна спадкодавцю та оспорює спадкові
права ОСОБА_3

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що спір про право
власності на спадкове майно підлягає
розгляду в судовому порядку.

Матеріали справи свідчать, що після
смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на
належне йому на праві власності майно,
а саме: житловий будинок АДРЕСА_2, на
земельну ділянку площею 3774,6 кв.м.
розташовану за цією ж адресою, на
автомобілі марки CHEVROLET AVEO державний
номер НОМЕР_5, автомобіль марки ВАЗ 2121
державний номер НОМЕР_6.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Як роз'яснено в п.10 постанови № 7
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відповідно до
статті 1225 ЦК право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування (зі збереженням її
цільового призначення) при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Згідно рішення виконавчого комітету
Великоандрусівської сільської ради
від 19 березня 1996 року № 10 «Про
приватизацію земельних ділянок»,
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку з наступною
видачею державного акту на право
приватної власності на землю ОСОБА_6
площею 0,17 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
площею о,18 га для ведення особистого
селянського господарства (т.1 а.с.92,
93,94,95,96).

Архівною копією державного акту на
право приватної власності на землю
Серія Р2 № 471405, виданим 23 березня 2002
року, підтверджується, що ОСОБА_6 , який
мешкає в с.В.Андрусівка на підставі
рішення виконавчого комітету
Великоандрусівської сільської ради
від 26 грудня 1997 року № 73 передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 3774,6 кв.м. в межах згідно з планом.
Земельна ділянка розташована на
території с. В.Андрусівка. Землю
передано для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) та ведення
особистого селянського господарства
(т.1, а.с.90, 91).

Видача державного акту на право
приватної власності на вказану
земельну ділянку ОСОБА_6 підтверджено
довідками Управління Держземагенства
у Світловодському району (т.1,а.с.97, т.2,
а.с. 163).

Належність ОСОБА_6 спірної земельної
ділянки підтверджується також
довідкою Великоандрусівської
сільської ради (т.1,а.с.106).

З пояснень сторін встановлено, що
ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про
визнання державного акту на право
приватної власності на землю, виданого
ОСОБА_6 недійсним та його скасування.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 19 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено у зв'язку з тим, що його
пред'явлено не до належного
відповідача - Великоандрусівської
сільської ради (т.2,а.с. 165-166).

Доводи апеляційної скарги про те, що
надана ОСОБА_3 архівна копія державного
акту на право приватної власності на
землю не є належним та допустимим
доказом, не ґрунтується на положеннях
ст.ст.58,59 ЦПК України та є
безпідставними.

Оскільки державний акт на право
приватної власності на землю, виданий
ОСОБА_6 є чинним, не спростовано право
власності спадкодавця на це майно, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про наявність
підстав для задоволення позову ОСОБА_3
про визнання права власності за нею в
порядку спадкування на земельну
ділянку по АДРЕСА_2.

Відповідно до технічного паспорта на
житловий будинок по АДРЕСА_2, житловий
будинок загальною площею 165,7 кв.м., з
яких 73,1 кв.м. житлова площа, належить
ОСОБА_6 Житловий будинок розміщений на
земельній ділянці площею 3774,6 кв.м.. Крім
будинку на земельній ділянці розміщені
: сарай Б,В,Д, літня кухня - Е, прибудова -
е, вбиральня - Г, погріб - П-д, водопровід
- к, огорожа - N (т.1 а.с.99-102).

За даними технічного паспорта
житловий будинок з надвірними
будівлями побудований у 1986 році.

Право власності на житловий будинок
набувається у порядку, який був чинним
на час завершення його будівництва.

Вказана правова позиція, яка
відповідно до ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України,
висловлена у постанові Верховного Суду
України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня
2013 року.

Державна реєстрація права власності
на житлові будинки, споруди
регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема такими, як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підстав наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56.

Зазначені нормативні акти
передбачали державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК та Законом України від 01
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Виникнення права власності у
спадкодавця ОСОБА_6 на момент
закінчення будівництва у 1986 році
регулювалось постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року № 105 «Про порядок
обліку житлового фонду в Українській
РСР», Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом п.62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради народних
депутатів трудящих, які видавалися в
тому числі і на підставі записів у
погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) з 1979 року.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
31 січня 1966 року, яка втратила чинність
на підставі наказу Держитлокомунгоспу
України від 13 грудня 1995 року № 56,
передбачала обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ , в
тому числі й на підставі записів у
погосподарських книгах (п.20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади, що підтверджують право
приватної власності.

Згідно довідки Великоандрусівської
сільської ради ОСОБА_6 був
зареєстрований та проживав з 11.01.1986
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (по день смерті) по
АДРЕСА_2, що підтверджується записом
погосподарських книг(т.1, а.с.104, т.2
а.с.161).

За таких обставин, враховуючи
відомості погосподарських книг
Великоандрусівської сільської ради,
державний акт про право приватної
власності на землю, виданий ОСОБА_6,
цільове призначення цієї земельної
ділянки - будівництво та
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого селянського
господарства, на якій розташований
спірний житловий будинок з надвірними
будівлями, відомості технічного
паспорту на будинок, суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
належність житлового будинку по
АДРЕСА_2 спадкодавцеві та щодо права
спадкоємиці на його спадкування.

Доводи апеляційної скарги про те, що
земельна ділянка на якій побудовано
спірний житловий будинок була виділена
не спадкодавцю, а позивачу,
спростовуються матеріалами справи -
архівною копією державного акту на
право приватної власності на землю на
ім'я ОСОБА_6, довідками
Великоандрусівської сільської ради,
довідками Управління Держземагенства
у Світловодському районі.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і
доводи апеляційної скарги про те, що
житловий будинок АДРЕСА_2 був
побудований позивачем.

Надані ним на підтвердження цієї
обставини договори підряду, квитанції
на оплату будівельних матеріалів та
накладні не свідчать про здійснення
саме ним забудови по АДРЕСА_2, про
використання будівельних матеріалів
саме на будівництво цього житлового
будинку. Серед наданих позивачем
накладних та квитанціїй є такі, що
оформленні не на його ім'я, а на ім'я
батька позивача - ОСОБА_6

Надані позивачем договори підряду ,
квитанції та накладні, пояснення
позивача та доводи апеляційної скарги
не спростовують висновку суду першої
інстанції про належність спірного
житлового будинку саме спадкодавцю -
ОСОБА_6

Крім того, доведення права власності
на майно здійснюється не шляхом
заперечення на зустрічний позов, а
шляхом подачі позову про визнання
права власності на майно.

Відповідно до фотокопії нотаріально
посвідченого договору дарування
(квартири) від 16 березня 2006 року,
зареєстрованому в реєстрі за № 744
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках
належить на праві власності
однокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 32,6 кв.м., житлова площа
- 18,6 кв.м. (т.1 а.с. 108).

Вказаним договором дарування
підтверджується право власності
ОСОБА_6 на ? частку спірної квартири,
тому суд прийшов до правильного
висновку про те, що ця частка квартири є
спадковим майном, належним
спадкодавцю.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що в
цій квартирі проживають його родичі,
яким він дозволив користуватись
квартирою, не спростовують право
власності ОСОБА_6 на ? частку спірної
квартири та право ОСОБА_3 на її
спадкування.

Згідно облікових карток приватного
АМТ, наданих Світловодським МРЕВ
станом на 21червня 2013 року ОСОБА_6 є
власником транспортних засобів -
автомобіля марки SHEVROLET AVEO SF69Y, 2008 року
випуску державний номерний знак НОМЕР_5
та марки ВАЗ 2121, 1986 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_6
(т.1,а.с.34-35).

Вказані транспортні засоби з обліку
не зняті, на іншого власника не
переоформлені.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний автомобіль SHEVROLET AVEO було
придбано за кошти позивача є
необґрунтованими та недоведеними.

Надані позивачем докази того, що його
дружина, яка працювала за кордоном і
перераховувала йому кошти, а також про
те, що ОСОБА_6 мав невелику пенсію, не
свідчать про те, що спірний автомобіль
належить ОСОБА_2, а не його братові.

Також не спростовують висновок суду
про належність автомобіля ВАЗ 2121
спадкодавцеві ОСОБА_6 доводи
апеляційної скарги про те, що цей
автомобіль ще за життя ОСОБА_6
подарував своєму племінникові,
оскільки автомобіль у встановленому
законом порядку не було знято з обліку
у МРЕВ, а також відсутні дані про зміну
власника транспортного засобу.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
належність цих автомобілів на праві
власності спадкодавцю ОСОБА_6 та
наявність правових підстав для
визнання за ОСОБА_3 права власності на
ці автомобілі в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи та прийшов до
висновків, які не відповідають
обставинам справи, а також про те, що
суд допустив порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, є безпідставними та
такими, що спростовуються матеріалами
справи, не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм процесуального
права щодо строку розгляду цивільної
справи, не вплинули на правильність
рішення суду.

Безпідставними також є доводи
апеляційної скарги про те, що суд в
порушення вимог ч.2 ст.123 ЦПК України
прийняв до спільного розгляду з
позовом ОСОБА_2 зустрічну позовну заяву
про визнання права власності на
спадкове майно, оскільки ці вимоги є
взаємопов'язані, від вирішення вимоги
про усунення від права на спадкування
залежить вирішення вимоги про визнання
права власності на спадкове майно
(постанова № 2 Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції»).

Суд першої інстанції ухвалив рішення
у справі з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308,331-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: