Провадження №2/592/329/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
особі судді Князєва В.Б., при секретарі
Кучерявій Т.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Південна залізниця» в
особі Відокремленого підрозділу
«Вагонне депо Основа» Державного
підприємства «Південна залізниця» про
поновлення на роботі, -

встановив:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
20.05.2003 року згідно наказу № 160/ос був
прийнятий на підставі безстрокового
трудового договору
слюсарем-ремонтником 3-го розряду на
пункті технічного обслуговування
вагонів станції «Баси» Відокремленого
підрозділу «Вагонне депо Основа»
Державного підприємства «Південна
залізниця». Працюючи на посаді та
виконуючи трудові обов'язки, ОСОБА_1
26.01.2011 року о 15.00 год., виходячи з
контейнеру, підсковзнувся та впав,
отримавши виробничу травму: ушкодження
у виді травми закритого компресійного
перелому 7 грудини хребця 1 ступеня, яка
призвела до стійкої втрати
працездатності та послідуючої
інвалідності (інвалід ІІІ групи). За
ступенем тяжкості отримані тілесні
ушкодження кваліфікуються, як
середньої тяжкості. Факт отримання
тілесних ушкоджень та їх характер
встановлений вироком Зарічного
районного суду м. Суми від 05.03.2012 року у
справі № 1-164/2012, який вступив у законну
силу та ніким не скасований до даного
часу. У свою чергу, відповідач тривалий
час не визнавав факту отримання
позивачем виробничої травми,
незважаючи на наявну кримінальну
справу, а тому лише після набрання
чинності зазначеним вище вироком суду
рішенням від 15.11.2012 року у справі №
1805/8291/2012 Зарічного районного суду м.
Суми з урахуванням рішення від 07.02.2013
року Апеляційного суду Сумської
області, прийнятого за результатами
розгляду апеляційної скарги
відповідача ДП «Південна залізниця»,
було задоволено частково позов ОСОБА_1
та встановлено факт каліцтва ОСОБА_1, що
мав місце 26 січня 2011 року о 15-00 год. у
відокремленому підрозділі «Вагонне
депо Основа» державного підприємства
«Південна залізниця», коли він,
виходячи з контейнеру, підсковзнувся
та впав, отримавши середньої тяжкості
тілесні ушкодження у виді травми
закритого компресійного перелому 7
грудини хребця 1 ступеня; визнано
недійсним висновок комісії
розслідування нещасного випадку, що
стався з ОСОБА_1 26.01.2011 року о 15-00 год. у
відокремленому підрозділі «Вагонне
депо Основа» державного підприємства
«Південна залізниця» та викладений у п.
6 акту розслідування нещасного випадку
за формою Н-5 від 09.03.2011 року. Відразу
після отримання описаної вище
виробничої травми позивач був
госпіталізований. Лікування та
реабілітація потребувала значного
часу, тому позивач перебував на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні до 08.01.2012 року. У період
лікування згідно до довідки до акту
огляду МСЕК серії 10ААА № 649231,
позивачеві ОСОБА_1 була рекомендована
робота з неважкими та нешкідливими
умовами праці, зокрема, черговий,
комірник, обліковець, а також визнано
інвалідом ІІІ групи. При прибутті на
робоче місце після закриття останнього
листа непрацездатності 08.01.2012 року,
позивач був направлений
адміністрацією на проходження
медичного огляду і згідно до
направлення від 13.01.2012 року була видана
медична довідка про непридатність
позивача працювати за професією
слюсаря з ремонту рухомого складу на
ПТО. Після цього позивач постійно
відвідував робоче місце, однак ніяких
інших трудових обов'язків з меншим
фізичним навантаженням адміністрацією
підприємства йому доведено не було.
Відповідач табелював перебування на
роботі позивача, кожного місяця
нараховував заробітну плату, видавав
на руки позивачеві розрахункові листки
за лютий - вересень 2012 року, виплачував
заробітну плату. 11.09.2012 року ОСОБА_1
адміністрація повідомила, що він
звільнений з роботи за прогули за п. 4
ст. 40 Кодексу законів про працю України
на підставі наказу № 193/ос від 11.09.2012
року з 03.02.2012 року. З наказом про
звільнення позивач ознайомлений не був
і лише у відповідь на його письмову
заяву від 27.11.2012 року йому було видано
копію наказу про звільнення, в якому
зазначено, що звільнення проведено на
підставі рішення профкому від 10.09.2012
року. Як слідує з відповідного запису №
27 у трудовій книжці ОСОБА_1 відповідач
звільнив позивача за прогул
напередодні 03.02.2012 року. Позивач вважає,
що оскільки з 03.02.2012 року до 11.09.2012 року
пройшло більше, ніж шість місяців, а
граничний строк притягнення
працівника до дисциплінарної
відповідальності - шість місяців, тому
звільнення за прогул є незаконним.
Враховуючи вищевикладене позивач
просить: поновити строк звернення до
суду; визнати незаконним наказ № 193/ос
від 11.09.2012 року Відокремленого
підрозділу «Вагонне депо Основа»
Державного підприємства «Південна
залізниця» про звільнення ОСОБА_1 за
прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40
Кодексу законів про працю України з
посади слюсаря 4-го розряду з ремонту
рухомого складу в цеху ПТО вагонів
станції «Баси»; поновити ОСОБА_1 на
посаді слюсаря 4-го розряду з ремонту
рухомого складу в цеху ПТО вагонів
станції «Баси» Відокремленого
підрозділу «Вагонне депо Основа»
Державного підприємства «Південна
залізниця» та стягнути з відповідача
на користь позивача середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, згідно
електронного повідомлення № 22
начальника вагонного депо м. Харків
просить слухання справи відкласти у
зв'язку з находженням юрисконсульта
депо на лікарняному. Враховуючи, що
відповідач, як юридична особа, має не
лише одного представника, тому суд
вважає причину неявки представника
відповідача неповажною та за можливе
розглядати справу за його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач згідно
наказу № 160/ос від 20.05.2003 р. був
прийнятий на підставі безстрокового
трудового договору
слюсарем-ремонтником 3-го розряду на
пункт технічного обслуговування
вагонів станції «Баси» Відокремленого
підрозділу «Вагонне депо Основа»
Державного підприємства «Південна
залізниця», що підтверджується
фотокопією з трудової книжки позивача
(а. с. 4-5).

Згідно наказу № 193/ос від 11.09.2012 року
ОСОБА_1, слюсаря з ремонту рухомого
складу ІV розряду Відокремленого
підрозділу «Вагонне депо Основа»
Державного підприємства «Південна
залізниця» ПТО вагонів станції «Баси»,
було звільнено з 03.02.2012 за п. 4 ст. 40 КЗпП
України - за прогул без поважних причин.
Підставою для звільнення є доповідна
записка начальника депо та за згодою
профкома відповідно протоколу № 9 від
10.09.2012 р. (а. с. 8).

З наказом про звільнення позивач був
ознайомлений 27.11.2012 р. та копію наказу
про звільнення отримав на підставі
письмової заяви від 27.11.2012 р. (а. с. 8, 9).

Як встановлено вироком Зарічного
районного суду м. Суми від 05.03.2012 р.
ОСОБА_1 26.01.2011 року о 15.00 год., виходячи з
контейнеру підсковзнувся та впав,
отримавши виробничу травму: ушкодження
у виді травми закритого компресійного
перелому 7 грудного хребця 1 ступеня,
яка призвела до стійкої втрати
працездатності та послідуючої
інвалідності (інвалід ІІІ групи) (а. с. 6,
10-12).

Як вбачається з фотокопії витягу з
історії хвороби № 170748 ОСОБА_1, 27.01.2011 р.
він звертався за медичною допомогою,
оглянутий нейрохірургом. З 28.01.2011 р. по
02.02.2011 р. знаходився на лікуванні в
травматологічному відділенні Сумської
МКЛ № 1. Після виписки зі стаціонарного
лікування позивач знаходився на
амбулаторному лікуванні. 25.08.2011 р.
позивач був виписаний до праці. У
вересні 2011 р. стан ОСОБА_1 погіршився. З
23.09.2011 р. по 02.10.2011 р. позивач знаходився
на лікуванні в неврологічному
відділенні СМКЛ № 4, після виписки
лікувався амбулаторно. Для подальшого
лікування був направлений до ЦКЛ УЗ. На
листі непрацездатності знаходився з
28.01.2011 р. по 25.08.2011 р.; з 23.09.2011 р. по 17.10.2011
р., виписаний з відкритим листком
непрацездатності. Крім того, з листків
непрацездатності № 630305 та № 775369
вбачається, що ОСОБА_1 перебував на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні до 07.01.2012 р. включно та був
тимчасово непрацездатний (а. с. 22, 23-27).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК
серії 10ААА № 649231 від 07.12.2011 р., ОСОБА_1
встановлена третя група інвалідності
та протипоказана: важка й середньої
важкості фізична праця, тривале
перебування на ногах, а також в
несприятливих мікрокліматичних
умовах. (а. с. 7).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК
серії 10ААВ № 592813 від 23.09.2013 р., ОСОБА_1
встановлена третя група інвалідності
внаслідок трудового каліцтва на строк
до 01.10.2014 р. та протипоказана важка й
середньої важкості фізична праця,
тривале перебування на ногах. Згідно
довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА
№ 249159 від 23.09.2013 р., ступінь втрати
професійної працездатності у ОСОБА_1
встановлена в розмірі 50 % на строк до
01.10.2014 р. (а. с. 6).

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 15.11.2012 року у справі № 1805/8291/2012
були частково задоволені вимоги ОСОБА_1
до Державного підприємства «Південна
залізниця» та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Суми про
встановлення факту каліцтва, визнання
недійсними актів розслідування
нещасного випадку та спонукання до
вчинення дій. Суд встановив факт
каліцтва ОСОБА_1, що мав місце 26.01.2011 р. о
15.00 год. у Відокремленому підрозділі
«Вагонне депо Основа» Державного
підприємства «Південна залізниця»,
коли він, виходячи з контейнеру,
підсковзнувся та впав, отримавши
середньої тяжкості тілесні ушкодження
у виді травми закритого компресійного
перелому тіла 7 грудини хребця 1
ступеня. Суд визнав недійсним висновок
комісії розслідування нещасного
випадку, що стався з ОСОБА_1 26.01.2011 року о
15-00 год. у Відокремленому підрозділі
«Вагонне депо Основа» Державного
підприємства «Південна залізниця» та
викладений у п. 6 акту розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 від
09.03.2011 року та визнав недійсним акт про
нещасний випадок невиробничого
характеру за формою НТ відносно ОСОБА_1,
складений на підставі акту
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5 від 09.03.2011 р. Суд також
зобов'язав Державне підприємство
«Південна залізниця» скласти акт про
нещасний випадок відносно ОСОБА_1, що
мав місце 26.01.2011 р. о 15.00 год. у
Відокремленому підрозділі «Вагонне
депо Основа» Державного підприємства
«Південна залізниця», пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1 (а. с. 13-15).

Рішенням Апеляційного суду Сумської
області від 07.02.2013 р. рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 15.11.2012 року
скасовано в частині вирішення вимог
щодо визнання недійсним акту про
нещасний випадок невиробничого
характеру за формою НТ та відмовлено в
задоволенні цих вимог. В іншій частині
рішення суду залишено без змін (а. с.
16-19).

Згідно направлення від 13.01.2012 р. була
видана медична довідка про
непридатність позивача працювати за
професією слюсаря з ремонту рухомого
складу на ПТО (а. с. 28, 29).

Відповідач табелював перебування на
роботі позивача, кожного місяця
частково нараховував заробітну плату,
видавав на руки позивачеві
розрахункові листки за лютий-вересень
2012 року, однак фактично заробітну плату
не виплачував (а. с. 30, 31).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу без поважних
причин (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня).

Як передбачено ч. 1 ст. 43 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2- 5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв?язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Виходячи з вимог ч.ч. 1, 3, 4 ст. 149 КЗпП
України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. При
обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Необхідно зазначити, що наказ за № 193/ос
від 11.09.2012 р. про звільнення позивача з
роботи не містить обґрунтування: в чому
конкретно проявилось порушення, яке
було приводом для звільнення; за який
період роботи допущено порушення;
обставини, за яких вчинено проступок;
які докази, з їх оцінкою та зазначенням,
підтверджують скоєння порушення; яким
чином визначався ступінь тяжкості
вчиненого (з врахуванням попередньої
роботи працівника), чи враховувалась
можлива заподіяна шкода і чи мало місце
її спричинення (а. с. 8).

Крім того, дисциплінарне стягнення
було накладене пізніше шести місяців з
дня вчинення проступку, чим порушено
вимоги ст. 148 КЗпП України.

Суд вважає необхідним поновити
позивачеві строк звернення до суду з
даним позовом, так як суд вважає, що
ОСОБА_1 пропустив його з поважних
причин, оскільки позивач внаслідок
трудового каліцтва втратив професійну
працездатність на 50 % та йому лише після
його звернення до суду з відповідним
позовом до відповідача 23.09.2013 р.
встановлена третя група інвалідності
внаслідок трудового каліцтва.

Таким чином, суд вважає, що при
звільненні позивача були порушені
трудові права ОСОБА_1, а тому необхідно
визнати незаконним наказ № 193/ос від
11.09.2012 року Відокремленого підрозділу
«Вагонне депо Основа» Державного
підприємства «Південна залізниця» про
звільнення ОСОБА_1 за прогул без
поважних причин за п. 4 ст. 40 Кодексу
законів про працю України з посади
слюсаря 4-го розряду з ремонту рухомого
складу в цеху ПТО вагонів станції
«Баси» та поновити позивача на посаді
слюсаря 4-го розряду з ремонту рухомого
складу в цеху ПТО вагонів станції
«Баси» Відокремленого підрозділу
«Вагонне депо Основа» Державного
підприємства «Південна залізниця», а
також стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 03.02.2012 р. по
13.03.2014 р. у розмірі 53 930,04 грн.

2 134,76 х 25 міс. = 53 369 70,13 х 8 днів
= 561,04 53 369 + 561,04 = 53 930,04

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь держави судовий збір в сум 539,30
грн.

На підставі пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд вважає за необхідне
допустити негайне виконання рішення в
частині поновлення на роботі та
стягнення з відповідача на користь
позивача заробітної плати в розмірі
середньомісячного платежу в сумі 2 134,76
грн.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 40, ст. ст. 148, 149, 233-235
КЗпП України, ст. 10, 11, 57-60, 64, 209, 212-215, 218, 367
ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Південна залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Вагонне депо Основа» Державного
підприємства «Південна залізниця» про
поновлення на роботі задовольнити
повністю.

Визнати незаконним наказ № 193/ос від
11.09.2012 року Відокремленого підрозділу
«Вагонне депо Основа» Державного
підприємства «Південна залізниця» про
звільнення ОСОБА_1 за прогул без
поважних причин за п. 4 ст. 40 Кодексу
законів про працю України з посади
слюсаря 4-го розряду з ремонту рухомого
складу в цеху ПТО вагонів станції
«Баси».

Поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря 4-го
розряду з ремонту рухомого складу в
цеху ПТО вагонів станції «Баси»
Відокремленого підрозділу «Вагонне
депо Основа» Державного підприємства
«Південна залізниця».

Стягнути з Державного підприємства
«Південна залізниця» в особі
Відокремленого підрозділу «Вагонне
депо Основа» Державного підприємства
«Південна залізниця» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 53 930,04 грн.

Рішення суду в частині поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу за один
місяць у сумі 2 134 грн. 76 коп. підлягає
негайному виконанню.

Стягнути з Державного підприємства
«Південна залізниця» в особі
Відокремленого підрозділу «Вагонне
депо Основа» Державного підприємства
«Південна залізниця» на користь
держави 539,30 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Сумської області через Ковпаківський
районний суд м. Суми. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.Б. Князєв