АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/394/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1381/14
Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В. Д.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Гальонкіна
С.А.,

суддів: Акопян В.І., Лобова
О.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 25 березня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Попівської сільської ради
Миргородського району про визнання
права власності на земельні ділянки в
порядку спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Гальонкіна С.А., -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_1
звернулася до місцевого суду з позовом
до відповідача про визнання права
власності на земельні ділянки в
порядку спадкування.

Свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер ОСОБА_3, який за життя склав на її
користь заповіт на все своє майно.
Після його смерті до складу спадщини,
окрім іншого майна, увійшли дві
земельні ділянки площею 2,34 га та 0,619 га,
які знаходяться в с. Попівка
Миргородського району Полтавської
області. У встановлений законом строк
вона звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. 22.10.2013 року нотаріусом було
видано свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на грошові вклади та
недоодержану пенсію. Цього ж числа
нотаріус відмовив у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
земельні ділянки. Причиною відмови в
оформленні спадкових прав на земельну
ділянку площею 0,619 га є відсутність
правовстановлюючого документу на ім'я
ОСОБА_3, а на земельну ділянку площею 2,34
га - невідповідність кадастрового
номеру з номером земельної ділянки у
державному реєстрі.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 25 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку спадкування за заповітом,
право власності на земельну ділянку
площею 2,34 гектарів, яка розташована на
території Попівської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області, що належала ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі державного
акту серії ПЛ № 108931 від 24 листопада 2004
року.

В іншій частині заявленого позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення місцевого суду скасувати в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги про
визнання права власності на земельну
ділянку площею 0,619 га в с. Попівка
Миргородського району Полтавської
області. Посилається на те, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, судом було порушено норми
матеріального і процесуального права
та безпідставно не взято до уваги те, що
на державному акті на право власності
на земельну ділянку площею 0,619 га,
виданого на ім'я ОСОБА_4 міститься
відповідний відтиск штампу державного
нотаріуса, відповідно до якого
вбачається, що 07.12.2011 року видано
свідоцтво про спадщину на підставі
якого право власності на земельну
ділянку перейшло до ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Предметом оскарження є відмова у
задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на земельну
ділянку площею 0,619 га, а тому рішення
суду переглядається лише в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з підстав, визначених ст.308
ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно було встановлено судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3. 09
липня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт,
яким все своє майно заповів ОСОБА_1.

На момент смерті ОСОБА_3 мав у власності
земельну ділянку площею 2,34 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташовану на території земель
Попівської сільської ради
Миргородського району, що
підтверджується державним актом серія
ПЛ № 108931, виданим 24 листопада 2004 року на
його ім'я.

Окрім того, 07 грудня 2011 року
державним нотаріусом було видано
ОСОБА_3 свідоцтво про спадщину на
земельну ділянку площею 0,619 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських будівель і
ведення особистого підсобного
господарства, яка розташована на
території с. Попівка Попівської
сільської ради та належала ОСОБА_4.
Відмітка про видачу свідоцтва про
спадщину зроблена на державному акті
на право приватної власності на землю
серія І-ПЛ № 007848, який видано 21 серпня
2001 року на ім'я ОСОБА_4.

Після смерті спадкодавця, 19
лютого 2013 року ОСОБА_1 у встановленому
законом строк звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 видано
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на грошові вклади та
недоодержану пенсію.

Цього ж дня, нотаріусом було
видано дві постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій. Відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку площею 0,619
га, оскільки правовстановлюючий
документ, що підтверджує право
власності ОСОБА_3 на цю земельну
ділянку, відсутній. Також, відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку площею 2,34 га,
оскільки в державному акті на право
власності на землю допущена помилка в
кадастровому номері.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду про
відсутність підстав для задоволення
позовної вимоги про визнання права
власності в порядку спадкування на
земельну ділянку площею 0,619 га та
вважає, що судом вірно було встановлено
фактичні обставини по справі, характер
виниклих правовідносин та правильно, у
системному зв'язку, здійснено аналіз
норм чинного законодавства, виходячи з
наступного.

Спори про визнання права власності на
земельну ділянку та права на земельну
частку (пай) в порядку спадкування,
зокрема у випадках, якщо відсутній
отриманий спадкодавцем державний акт
про право власності на земельну
ділянку, зареєстрований належним
чином, якщо спадкодавцем не був
отриманий державний акт про право
власності на земельну ділянку, або в
державному акті є неточності, які
підлягають виправленню, розглядаються
судами з урахуванням вимог закону та
роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11
ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» про те, що відповідно до
статті 1225 ЦК право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування (зі збереженням її
цільового призначення) при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності
на земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають із
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, а також
право власності на земельну ділянку,
набуту у власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною у порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину.

Разом з цим, набуття права власності на
земельну ділянку та перехід права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування має місце за
наявності наступних юридичних фактів у
їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки;

- виготовлення технічної
документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Окрім того, відповідно до норм ч. 2 ст. 1299
ЦК України, в редакції, яка діяла на
момент успадкування ОСОБА_3 спірної
замельної ділянки, право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
майна.

Якщо зазначені вище вимоги
спадкодавцем не дотримано - право
власності на конкретні земельні
ділянки не виникає та відповідно до ст.
1216 ЦК не переходить до спадкоємців у
порядку спадкування.

До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті (ст.1218 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 отримав
свідоцтво про спадщину на земельну
ділянку площею 0,619 га, про що нотаріусом
на державному акті про право власності
на землю серія І-ПЛ № 007848 було
здійснено відповідний запис. Однак, в
подальшому вказаний державний акт
ОСОБА_3 не було пред'явлено держаному
реєстратору, державна реєстрація права
власності на вказану земельну ділянку
не була проведена, а тому ОСОБА_3 у
встановленому законом порядку не набув
права власності на земельну ділянку
площею 0,619 га, яку успадкував після
смерті ОСОБА_4, та вона не увійшла до
спадкової маси.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства і не суперечать судовій
практиці розгляду цивільних справ про
спадкування, яка була узагальнена ВССУ
(п.3.5. інф.лист № 22-753/0/4-13 від 16.05.2013р.).

Доводи апеляційної скарги про те, що
спадкодавець належним чином набув
право власності на земельну ділянку
площею 0,619 га, про що свідчить відбиток
штампу нотаріуса, не беруться до уваги,
оскільки суперечать нормам чинного
законодавства. Тлумачення норм чинного
законодавства апелянтом проведено
поверхово без повного та системного
аналізу.

Висновки місцевого суду зроблені на
підставі повного, всебічного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка. Розгляд
справи проведений з дотриманням
принципу змагальності та
диспозитивності, а оцінка доказів
здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК
України.

Апеляційна скарга не містить нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції. Наведені в апеляційній
скарзі доводи фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновками суду першої інстанції та з
їх оцінкою, а тому не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
місцевим судом норм матеріального і
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів вважає, що при вирішенні
спору по суті місцевим судом були вірно
враховані та застосовані норми
матеріального і процесуального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 25 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Гальонкін С.А.

Судді: (підпис)
Акопян В.І.

(підпис)
Лобов О.А.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Гальонкін С.А.