АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Саламон О.Б.
№ 22-ц/796/6166/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 11 березня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві, про
визнання права на спадкування за
законом у четверту чергу, зміну
черговості одержання права на
спадкування разом із спадкоємцями
першої черги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 11 березня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа: Головне управління юстиції у м.
Києві, про визнання права на
спадкування за законом у четверту
чергу, зміну черговості одержання
права на спадкування разом із
спадкоємцями першої черги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог у повному обсязі.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції не прийняв
до уваги її свідчення, що вони з ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали
однією сім'єю, як чоловік та жінка з
березня 2003 року. На думку апелянта, суд
неправильно застосував положення ст. 74
СК України, ст. 64 ЖК України, ч. 2 ст. 1259 ЦК
України, не врахував рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 1999 року, п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», п. 21
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування», а також не надав
належної оцінки показам свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Також, звертає
увагу суду на те, що ОСОБА_6 був людиною
похилого віку і саме вона піклувалася
про нього, доглядала за ним, готувала
їсти. За період з березня 2003 року по
лютий 2006 року ОСОБА_6 звертався за
медичною допомогою 15 разів. Весь цей
час саме вона надавала йому допомогу,
оскільки його діти взагалі не
цікавились його життям. Крім того,
вважає, що суд безпідставно відмовив у
задоволенні клопотання її
представника про призначення в справі
повторної судово-медичної експертизи.

В апеляційній інстанції представник
ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх
представник просять відхилити подану
апеляційну скаргу, а рішення суду
залишити без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, представник третьої особи
Головного управління юстиції у м.Києві
не з'явилися, повідомлені про місце і
час розгляду справи, а тому судова
колегія дійшла висновку про можливість
слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з ОСОБА_6
перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20
квітня 2005 року по 29 листопада 2007 року (а.
с. 123, 124, т. 1)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а. с. 125, т. 1).

В установлені законом строки діти
померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, а також ОСОБА_3 звернулися до
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини.

Також із заявою про прийняття спадщини
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
звернулася його колишня дружина ОСОБА_1
(а. с. 122, т. 1).

ОСОБА_1 порушила перед судом питання
про визнання за нею права на
спадкування за законом у четверту
чергу на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6, зміну черговості спадкування
та визнання за нею право на спадкування
за законом на майно померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 разом із
спадкоємцями першої черги. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що на момент смерті
ОСОБА_6 вона проживала з ним однією
сім'єю понад п'яти років з березня 2003
року по день смерті, що є підставою для
визнання за нею права на спадкування за
законом у четверту чергу. Через тяжку
хворобу та похилий вік ОСОБА_6
перебував у безпорадному стані і
виключно вона одноособово тривалий час
опікувалася ним, надавала матеріальну
та іншу необхідну допомогу.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, виходячи з положень ст. ст. 1258,
1259, 1264 ЦК України, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1258 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово.

Частиною 2 ст. 1258 ЦК України визначено,
що кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Згідно з ст. 264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні питання про право на
спадщину осіб, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини,
судам необхідно враховувати правила ч.
2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності ЦК України.

До числа спадкоємців четвертої черги
не входить особа, яка хоча і проживала
спільно зі спадкодавцем, але
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою. Зазначене положення
поширюється щодо осіб - чоловіка або
жінки, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, але перебувають в
іншому зареєстрованому шлюбі; проте не
поширюється щодо інших осіб, які
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
іншою особою, але проживали однією
сім'єю зі спадкодавцем на інших
засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Суд першої інстанції дійшов законного
та обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за
нею права на спадкування за законом
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у
четверту чергу, враховуючи, що станом
на 23 липня 2004 року покійний ОСОБА_6
перебував у шлюбі з іншою жінкою.
ОСОБА_1 з ОСОБА_6 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2005
року по 29 листопада 2007 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1259 ЦК України
черговість одержання спадкоємцями за
законом права на спадкування може бути
змінена нотаріально посвідченим
договором заінтересованих
спадкоємців, укладеним після відкриття
спадщини. Цей договір не може порушити
прав спадкоємця, який не бере у ньому
участі, а також спадкоємця, який має
право на обов'язкову частку у спадщині.

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України визначено,
що фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Відтак, підставами для задоволення
позову про зміну черговості
спадкування є сукупність наступних
юридичних фактів: 1) здійснення опіки
над спадкодавцем, тобто надання йому
нематеріальних послуг (спілкування,
поради та консультації, поздоровлення
зі святами); 2) матеріальне забезпечення
спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої
допомоги спадкодавцеві, тобто такої
допомоги, яка має матеріалізоване
вираження, - прибирання приміщення,
приготування їжі, ремонт квартири; 4)
тривалий час здійснення дій,
визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний
стан спадкодавця, тобто такий стан, під
час якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом.

Також, для задоволення такого позову
необхідно встановити належність особи
позивача до кола спадкоємців за
законом.

Заявляючи вимоги про визнання за нею
право на спадкування за законом на
майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
разом із спадкоємцями першої черги,
позивачкою не було доведено наявності
сукупності вказаних обставин, а також
наявності у неї права на спадкування за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 у четверту чергу. Тому суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні вказаних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 не довела законності
та обґрунтованості позовних вимог про
визнання права на спадкування за
законом, обставини її опікування
ОСОБА_6 не мають правового значення для
справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 11 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді