У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року суддя
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області Кабанячий Ю.В.
розглянувши заяву представника
позивача ОСОБА_1 у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про поділ спільного
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 році позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з вказаним позовом,
яким просить суд визнати
домоволодіння, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, спільною сумісною
власністю з відповідачем, крім того
розділити вказане домоволодіння по ?
частині.

Разом з позовом, представником
позивача була подана заява про
забезпечення даного позову шляхом
накладення арешту на спірний житловий
будинок з надвірними будівлями, який
знаходиться в АДРЕСА_1. В обґрунтування
заяви зазначає, що сторони перебувають
у зареєстрованому шлюбі, за час якого
ними був придбаний вказаний житловий
будинок. Правовстановлюючі документи
оформлені на відповідача, на даний час
останній не визнає право спільної
власності позивача на будинок, та має
бажання його відчужити, чим будуть
порушені її права. З огляду на це,
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду в разі
задоволення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа і в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Судом перевірено аргументованість
вимоги про забезпечення позову щодо
застосування заходів забезпечення
позову, зазначених позивачем і не
встановлено реальної небезпеки, що
невжиття заходів забезпечення позову
може призвести до утруднення чи
неможливості у майбутньому виконати
рішення суду. Позивачем не надано
доказів, які б свідчили про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
призведе до наслідків, зазначених в ч. 3
ст. 151 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає, що у
задоволенні клопотання про
забезпечення позову необхідно
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про поділ спільного майна
подружжя, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду
Ю.В. Кабанячий