Справа № 434/2597/14-ц
Провадження № 2/434/2107/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 червня 2014 року
Артемівський районний суд міста
Луганська в складі:

головуючого - судді Река А.С.

при секретарі - Ліпітюк К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу по позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна
служба Луганського міського
управління юстиції Луганської області
про визнання дійсним свідоцтва про
право власності на квартиру та
визнання права власності на житло, -

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року позивач
звернувся до суду з дійсним позовом,
який в подальшому уточнив просить
визнати дійсним Свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від 17
травня 1993 року, видане Відділом з
приватизації житлового фонду
Луганської міської ради народних
депутатів ОСОБА_3. Запис у реєстровій
книзі № 1/1018; визнати факт
належності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 на
момент її смерті; визнати за ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) право
власності на квартиру АДРЕСА_1, яка
знаходиться на другому поверсі
п'ятиповерхового будинку та
складається з однієї кімнати житловою
площею 17,4 кв.м., кухні площею 5,79 кв.м.,
ванної кімнати та вбиральні (поєднаних)
площею 2,85 кв.м., коридору 4,47 кв.м.,
передпокою 1,8 кв.м. Квартира обладнана
балконом 3,0 (1,0) кв.м. Загальна площа
квартири складає 33,3 кв.м. Висота
приміщень 2,5м..В обґрунтування вимог
зазначив, що на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 17 травня
1993 року, виданого Відділом з
приватизації житлового фонду
Луганської міської ради народних
депутатів, ОСОБА_3 належала квартира
АДРЕСА_1. Запис у реєстровій книзі №
1/1018. ОСОБА_3 фактично квартирою
володіла, користувалася,
розпоряджалася, несла всі витрати по
збереженню цього майна, сплачувала
комунальні послуги. Право власності не
зареєструвала за собою. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 померла. Після її смерті
спадкоємцем за заповітом є відповідач
- ОСОБА_2.При зверненні до Реєстраційної
служби Луганського міського
управління юстиції Луганської області,
щодо державної реєстрації права
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 - відмовлено із
причини, що з заявою звернулася
неналежна особа. Після цього ОСОБА_2
відмовився від прийняття спадщини за
заповітом на користь його сина
позивача по справі - ОСОБА_1. 28 жовтня 2013
року ОСОБА_1 звернувся до державного
нотаріуса Другої луганської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на квартиру АДРЕСА_1 після померлої гр..
ОСОБА_3, де йому було відмовлено з
причини того що за життя ОСОБА_3 не
зареєструвала ні об'єкт нерухомого
майна, ні право власності.

Ухвалою суду від 29.04.2014 року позовні
вимоги в частині визнання дійсним
Свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 від 17 травня 1993 року,
видане Відділом з приватизації
житлового фонду Луганської міської
ради народних депутатів ОСОБА_3. Запис у
реєстровій книзі № 1/1018; визнання факту
належності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 на
момент її смерті - залишено без
розгляду.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 не
з'явилась, надала до суду заяву в якій
просила розглянути справу за її
відсутності. На задоволенні позовних
вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, надав до суду заяву в якій
просив розглянути справу за його
відсутності, позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Третя особа Реєстраційна служба
Луганського міського управління
юстиції Луганської області у судове
засідання свого уповноваженого
представника не направило, до суду
надійшла заява про слухання справи за
їх відсутністю, просили ухвалити
рішення на розсуд суду.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 є таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що:

Квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 17 травня 1993 року №1018 (а.с.7),
ніхто крім неї в цій квартирі не мешкав,
не був зареєстрований, що
підтверджується довідкою №664 від 18.03.2014
року виданою МКП «Центржилком» філія
№1 (а.с.15).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що
підтверджено свідоцтвом про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_2 (а.с.14). Право
власності на житло ОСОБА_3 за собою не
встигла зареєструвати, а отже і витягу
про реєстрацію права власності на дану
квартиру не отримала.

Відповідно до заповіту складеного 28
березня 1997 року, посвідченого
державним нотаріусом Другої
Луганської нотаріальної контори та
зареєстрованим за №3-695, спадкодавця
ОСОБА_3 заповіла все своє майно синові
ОСОБА_2 (а.с.9).

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області Саричевої
Г. І. №3376646 від 21.06.2013 року ОСОБА_2 на його
звернення відмовлено у державній
реєстрації права приватної власності
на квартиру розташовану за
адресою:АДРЕСА_1 із причин, що з заявою
звернулася не належна особа (а.с.19).

ОСОБА_2 відмовився від прийняття
спадщини за заповітом на користь
позивача - ОСОБА_1, згідно відповіді
Другої Луганської державної
нотаріальної контори від 29.04.2014 року.

Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець
за законом має право відмовитися від
прийняття спадщини на користь
будь-кого із спадкоємців за законом
незалежно від черги.

28 жовтня 2013 року позивач звернувся до
Другої Луганської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на квартиру АДРЕСА_1 після померлої
ОСОБА_3

Відповідно до постанови державного
нотаріуса Другої луганської державної
нотаріальної контори Саприкіної Г.І.
від 29 жовтня 2013 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину даної квартири з
причин того, що за життя ОСОБА_3 не
зареєструвала ні об'єкт нерухомого
майна, ні право власності.

Відповідно до ст.. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1223 ЦК України право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_2 відмовився від
прийняття спадщини за заповітом на
користь позивача - ОСОБА_1, згідно
відповіді Другої Луганської державної
нотаріальної контори від 29.04.2014 року.

Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець
за законом має право відмовитися від
прийняття спадщини на користь
будь-кого із спадкоємців за законом
незалежно від черги. Враховуючи, що
ОСОБА_2 відмовився від спадщини, а
позивач ОСОБА_1, звернувся протягом 6
місяців з дня відкриття спадщини з
заявою до нотаріальної контори про
прийняття спадщини, але свідоцтво про
прийняття спадщини не отримав з
вищевказаних причин, суд приходить до
висновку, що позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що позов
ОСОБА_1, про визнання права власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 81, 82, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.15,16, 321, 328, 392, 1216,1218, 1223, 1261,1258, 1268, 1269,
1270, 1274 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Реєстраційна служба Луганського
міського управління юстиції
Луганської області про визнання
дійсним свідоцтва про право власності
на квартиру та визнання права
власності на житло - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку десятиденного
строку, встановленого на його
оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області шляхом подання
апеляційної скарги через Артемівський
районний суду м. Луганська у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Повний текст складено та підписано
06.06.2014 року.

Суддя
А.С. Река