У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі - Гаврилко В.С.,

з участю - позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та їх представників ОСОБА_4, та
ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_8 на рішення Хустського
районного суду від 18 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа:
Хустська міська рада про визнання
недійсним рішення Хустської міської
ради та державного акту на право
приватної власності на землю, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивачі звернулися в
суд із даним позовом, мотивуючи тим, що
вони є власниками квартир у житловому
будинку АДРЕСА_2, а саме: ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить квартира
№2 з надвірними спорудами. ОСОБА_2 на
праві приватної власності належить
квартира №3 з надвірними спорудами.
ОСОБА_8 на праві приватної власності
належить квартира №4, ОСОБА_9 на праві
приватної власності належить квартира
№1 з надвірними спорудами.

Повноцінний доступ власників до
надвірних будівель і споруд з двору
будинку АДРЕСА_2 неможливий, так як двір
будинку з двором на якому розміщені
споруди сполучається тільки
пішохідною доріжкою шириною близько 0,7
м. і для обслуговування своїх надвірних
будівель і споруд ними
використовувалась АДРЕСА_3, шириною 6 м.

У власників квартир будинку АДРЕСА_2
виник конфлікт з ОСОБА_6, яка проживає
АДРЕСА_1, яка перегородила бетонною та
металевою огорожею АДРЕСА_3, чим
унеможливила їм доступ до об'єктів
права власності.

На підставі їх звернення до Хустської
міської ради було здійснено виїзд
комісії за результатами якої складено
акт та встановлено, що рішенням
виконкому Хустської міської ради № 482
від 27.10.1999 року передано у власність
земельну ділянку ОСОБА_6, площею 0,0234 га
(в т.ч. частину АДРЕСА_3) та нею
виготовлено державний акт на право
приватної власності на землю серія
ІІІ-ЗК №000630 від 16.12.1999 року,
зареєстрований за №3736.

В акті також зазначено, що спірна
земельна ділянка є відокремленим
дворогосподарством та має адресу:
АДРЕСА_3 і реєстрацію домоволодіння
погашено 30.10.1965 р. Рішенням виконавчого
комітету Хустської міської ради
народних депутатів №123 від 23.03.1982 року
земельну ділянку, що звільнилася в
результаті зносу житлового будинку по
АДРЕСА_3 закріплено порівну за
квартирами №№ 6 та 5 у будинку АДРЕСА_1.

Відповідачка використовує окрім
частини АДРЕСА_3 одноособово земельну
ділянку, що відносилася до
домоволодіння по АДРЕСА_3.

Відповідно до плану земельної ділянки
наданої у приватну власність ОСОБА_6
для обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1 у власність останній надано 0,015
га ріллі, яка повинна була надаватися
для потреб сільського господарства.

Таким чином, земельна ділянка площею
0,015 га ріллі, що подана ОСОБА_6 для
обслуговування житлового будинку в
порядку ст. 67 ЗК України в редакції 1990 р.
передана у власність бути не могла, і
так само не могла бути передана у
власність частина земель загального
користування АДРЕСА_3.

Посилаючись на вказані обставини,
просили задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Хустського районного суду від
18 грудня 2013 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для відмови у позові
відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_4, ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_5, ОСОБА_3, які
підтримали доводи, викладені в
апеляційній скарзі, ОСОБА_6, та її
представника ОСОБА_7, які просять
рішення суду залишити без змін,
перевіривши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Встановлено, що рішенням виконкому
Хустської міської ради №482 від 27.10.1999
року передано у власність ОСОБА_6
земельну ділянку площею 0,0234 га, яка
розташована в м. Хуст для
обслуговування житлового будинку та
видано державний акт на право
власності на цю земельну ділянку від
16.12.1999 року.

Позивачі є власниками квартир №1-4 у
будинку АДРЕСА_2 в м. Хуст, а саме: ОСОБА_9
- квартири №1 за договором
купівлі-продажу квартири від 16.02.2013
року, ОСОБА_1 - квартири №2, що
підтверджується технічним паспортом
на квартиру, що знаходиться у власності
зареєстрованим Хустським ДПТІ, ОСОБА_2 -
картири №3 за договором
купівлі-продажу від 25.09.2006 року, ОСОБА_8 -
квартири №4 за свідоцтвом про право
власності на спадщину за заповітом від
17.05.2000 року.

Оспорювані позивачами рішення про
надання земельної ділянки у власність
ОСОБА_6 у 1999 році регулюються нормами ЗК
України 1990 р., які існували на час їх
прийняття.

Згідно ст. 17 ч.1 ЗК України (1990 р.)
передача земельних ділянок у приватну
власність провадиться Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

У відповідності до ст. 23 ЗК України (1990
р.) право власності або право
постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

ОСОБА_6 набула право власності на
земельну ділянку в установленому
законом порядку, які регулювалися ЗК
України (1990 р.) і позивачі в порядку
передбаченому ст. 60 ЦПК України не
надали жодного доказу, які б свідчили
про порушення при їх прийнятті
земельного законодавства, яке існувало
на час набуття відповідачкою цього
права.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивачі набули право власності на
квартири та користування земельними
ділянками, які закріплені за їх
квартирами у 2000-х роках, а оспорювані
рішення прийняті у 1999 році і права та
обов'язки позивачів не порушувалися
при наданні у власність земельної
ділянки ОСОБА_6

Крім того, позивачі просили визнати
недійсними рішення виконкому
Хустської міської ради, і позовні
вимоги до неї пред'явлено, як до третьої
особи, а не як до відповідача, оскільки
оспорюються їх рішення і їх права та
обов'язки ширші за прав та обов'язки
третьої особи.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим і підстав
для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова
колегія до уваги не приймає, так як вони
не ґрунтуються на вимогах закону та
фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від
18 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.