Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1353/14
Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко
Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенко Е.А.

суддів: Ломейко В.О.

Кухаря С.В.

при секретарі: Камінській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 29 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: Балабинська селищна рада
Запорізького району Запорізької
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, про
приведення у попередній стан земельної
ділянки, шляхом знесення самовільно
побудованих споруд (будівель), -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, про приведення у попередній
стан земельної ділянки, шляхом
знесення самовільно побудованих
споруд (будівель), який в ході судового
розгляду уточнила.

У позові зазначалось, що позивач є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
належного їй на підставі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
виданого 21.10.2008 року. Земельна ділянка
площею 700 кв.м., на якій розташовано
будинок, виділена у постійне
користування на підставі договору про
надання в безстрокове користування для
будівництва будинку на праві приватної
власності від 11.02.1970 року та
посвідченого нотаріусом 4-ї
Запорізької нотаріальної контори
ОСОБА_5 Відповідач є суміжним
землекористувачем земельної ділянки
площею 858 кв.м. та є власником житлового
будинку АДРЕСА_2. На межі земельних
ділянок сторін по справі відповідачем
збудовано самовільні будівлі з грубим
порушенням норм ДБН-360-92. Також
відповідач насадила на межі свої
насадження у вигляді дерев та
кустарників. Відповідач порушила межу
суміжного землекористування,
побудувала на земельній ділянці
позивача гараж.

З приводу незаконності будівництва та
порушення при цьому норм позивач
неодноразово зверталась до
Балабинської селищної ради, ОП ЗМБТІ. В
результаті проведених перевірок було
встановлено численні порушення, проте,
відповідач не усунула перешкоди.

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просила суд усунути перешкоди
в користуванні її земельною ділянкою
розташованою за адресою: АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання відповідача знести
самовільно збудовані нею споруди у
вигляді сараїв позначених в технічному
паспорті під літ. Д та літ. Е, а також
літ. Г - гаражу за адресою: АДРЕСА_2
поклавши усі витрати по зносу на
відповідача; зобов'язати відповідача
відновити межу, яка поділяє земельні
ділянки НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 у
відповідності з даними
земельно-кадастрової документації;
зобов'язати відповідача пересадити
дерева на відстань 3-х метрів, а
кустарники на відстань 1-го метра від
межі яка поділяє земельні ділянки
НОМЕР_1 та АДРЕСА_2.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 29 січня 2014 року
позов задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні
ОСОБА_4 земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 знести
самовільно збудовані нею споруди у
вигляді сараїв позначених в технічному
паспорті під літ. Д та літ. Е, а також
літ. Г - гаражу за адресою: АДРЕСА_2
поклавши усі витрати по зносу на
відповідача.

У випадку, якщо ОСОБА_3 не виконає
рішення суду протягом одного місяця
після набрання ним законної сили, то
ОСОБА_4 вправі зробити знос двох сараїв,
позначених в технічному паспорті під
літ. Д та літ. Е, а також літ. Г - гаражу за
адресою: АДРЕСА_2 своїми діями, з
наступним стягненням витрат з ОСОБА_3

Зобов'язано ОСОБА_3 відновити межу, яка
поділяє земельні ділянки НОМЕР_1 та
АДРЕСА_2 у відповідності з даними
земельно-кадастрової документації.

Зобов'язано ОСОБА_3 пересадити дерева
на відстань 3-х метрів, а кустарники на
відстань 1-го метра від межі яка поділяє
земельні ділянки НОМЕР_1 та АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до п. (ґ) ч. 1 ст. 95 Земельного
кодексу України землекористувачі,
мають право споруджувати жилі будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди, а
п. (г) ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу
України встановлено обов'язок не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Стаття 376 ч.1,2,3 передбачає, що жилий
будинок, будівля, споруда будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї цілі, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, майно підлягає
знесенню, собою, яка здійснила
самочинне будівництво або за її
рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
суд першої інстанції, посилаючись на
ст.ст. 95,152 ЗК України, ст.376 ЦК України,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачка збудував спірний гараж,
два сараї та насадив дерева, на
земельній ділянці позивачки без її
згоди, порушила її права і тому спірний
гараж, сараї підлягають знесенню, а
дерева пересадженню.

Проте з такими висновками погодитись
не можна.

Встановлено, що житловий будинок з
прилеглими до нього спорудами та
будівлями по АДРЕСА_1 на праві
приватної власності належить
позивачці ОСОБА_4 ( а.с. 8-9).

Під будівництво житлового будинку
АДРЕСА_1 виділена земельна ділянка
площею 700 кв.м. на підставі договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
будинку на праві особистої власності
посвідченого ОСОБА_5 нотаріусом 4-ї
Запорізької нотконтори 17.05.1970 року
(арк. с.10-11).

Відповідач ОСОБА_3 є власником
житлового будинок АДРЕСА_2, побудований
на земельній ділянці, якій їй відведена
загальною площею 858 кв.м. і межує з
земельною ділянкою позивача

Встановлено, що на межі земельних
ділянок знаходиться самочинно
збудований гараж літ. Г , два сараї , які
побудовані ОСОБА_3 (арк. с. 55-56).

Вирішуючи спір судне звернув уваги, що
спірний гараж побудований у 1985 році на
межі двох ділянок примикає к гаражу
позивачки ОСОБА_4. Фактично два гаражі
збудовані сторонами являють собою
єдиний комплекс, оскільки мають одну на
двох стіну, яка знаходиться на межі
земельної ділянки, являється межовою
стіною, також гаражі мають один
цілісний дах.

Данні обставини в ході апеляційного
розгляду позивачем не заперечувалися,
а також підтверджується розпискою (а.с.
80).

Також суд не звернув уваги, що вказане
будівництво гаражів цілком відповідає
нормам ДБН 360-92 п. 3.25а примітка 1, п. 3.26
абз.1, де передбачено, що господарські
будівлі і гаражі сусідніх ділянок
допускається об'єднувати.

Отже судова колегія вважає, що
застосування положень вищенаведених
норм прав унеможливлюється, оскільки
як встановлено, спірний гараж та сараї
самочинно збудовані не на земельній
ділянці позивачки, а на межі. Гараж
побудований за згодою і сумісно з
позивачкою.

Також позивач посилаючись на ст. 391 ЦК
України зазначає, що з дахів будівель
на її ділянку тече вода, та вимиває
грунт, і це є перешкодою у користуванні
власністю, які підлягають усуненню
шляхом знесення.

Приймаючи до уваги, що знос споруд є
крайнім заходом, судова колегія вважає,
що є інші способи усунення перешкод
на які посилається позивач, певними
переобладнаннями дахів зливними
стоками тощо.

Також судова колегія вважає, що суд
невірно з наданих позивачкою
фотознімків дійшов висновку, що дерева
відповідачки ростуть у безпосередній
близькості до межі земельних ділянок
із зазначенням конкретної відстані. З
аналізу наданих знімків неможливо
встановити вищевказані обставини ( а.с.
13).

З огляду наведеного судова колегія
приходить до висновку, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України
рішення суду скасовує та ухвалює нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 29 січня 2014
року по цій справі та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа: Балабинська
селищна рада Запорізького району
Запорізької області, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, про приведення у попередній
стан земельної ділянки, шляхом
знесення самовільно побудованих
споруд (будівель) - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: