Дергачівський районний суд
Харківської області у складі:
- судді
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку розподілу
спільного майна подружжя, -
У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку розподілу
спільного майна подружжя.
В обгрунтування позову вказав, що з
відповідачкою він перебував в
зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 1981
року по 05 вересня 2011 року.
В період шлюбу вони придбали майно, а
саме: житловий будинок АДРЕСА_1;
житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну
ділянку за цією ж адресою.
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05 червня 2013
року у порядку розподілу майна йому
виділено житловий будинок АДРЕСА_2, а
відповідачці - житловий будинок
АДРЕСА_1

Земельна ділянка, на якій розташований
виділений йому житловий будинок, вони
придбали в період шлюбу 04 червня 2002
року, однак при розподілу будинків вона
врахована не була.

Оскільки житловий будинок виділений
йому, то відповідно до вимог ст. 186 ЦК
України земельна ділянка призначена
для обслуговування головної речі
(житлового будинку), а тому земельна
ділянка підлягає виділу йому.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, про місце , дату та час
розгляду справи повідомлялась
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомила.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь
у справі, зобов'язані повідомляти суд
про причини неявки у судове засідання.
У разі неповідомлення суду про
причини неявки вважається, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, не з'явилися в судове
засідання без поважних причин.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 15
вересня 1981 року.

Згідно рішення Харківського районного
суду Харківської області від 05 вересня
2011 року шлюб між ними розірвано.

В період шлюбу сторони придбали
житловий будинок АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу від 26 вересня
1989 року; житловий будинок АДРЕСА_2 та
земельну ділянку за цією ж адресою
згідно договору купівлі-продажу від 04
червня 2002 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05 червня 2013
року проведено розподіл спільно
набутого майна сторін та визнано за
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок АДРЕСА_2 Харківської області;
за ОСОБА_2 - визнано право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1

Згідно договору купівлі-продажу від 4
червня 2002 року подружжям крім
житлового будинку АДРЕСА_2 було
придбано і земельну ділянку площею 0, 175
га за цією ж адресою.

Договір купівлі-продажу земельної
ділянки був зареєстрований в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 27 листопада 2013 року та
при розподілі 05 червня 2013 року земельна
ділянка врахована не була.

Враховуючи, що житловий будинок
виділений позивачу, суд вважає
можливим у порядку розподілу майна
виділити земельну ділянку позивачу.

Будь-яких пояснень, заперечень з цього
приводу відповідачкою не надано.

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 60 СК України, ст. 186 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 224, 225, 226 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
розподілу спільного майна подружжя
задовольнити.

Розподілити спільно набуте майно
подружжя та визнати за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня ухвалення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

В.С. Овсянніков