Справа № 395/1729/13-ц
Провадження № 2/395/22/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача - адвоката
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 (далі - заявник, позивач, ОСОБА_1)
до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3) про
поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 р. до Новомиргородського
районного суду надійшла позовна заява
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя.

У січні 2014 р. ОСОБА_1 змінила і доповнила
позовні вимоги до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя.

Заявник вказала, що з 20 лютого 1982 р. по 25
квітня 2001 р. сторони перебували у шлюбі,
котрий був зареєстрований у
встановленому законом порядку.

За час подружнього життя вони з
чоловіком збудували житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями, яке
належить їм на праві спільної сумісної
власності: житловий будинок з
господарськими-побутовими будівлями
по АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок збудований
на спільні кошти, викладене
підтверджується довідкою БТІ від 03.03.1992
року, висновком БТІ від 22.10.2013 р.,
технічним паспортом на житловий
будинок, записом про місце прописки в
домовій книзі.

Як стверджує позивач, відповідач
ОСОБА_3 08 травня 1997 р. виписався з
будинку і почав проживати окремо від
сім'ї в м. Біляївка, Одеської області. В
той же час позивач проживала разом з
дітьми у вказаному будинку. З травня 1997
року вона доглядала за будинком,
проводила поточні ремонти,
газифікувала будинок, встановила
метало пластикові вікна в кількості 5
штук на загальну суму 6.508 гривень,
замінила вхідні двері, на що витратила
1.950 гривень, встановила дерев'яні
внутрішні двері. Для підтримання
домоволодіння в належному стані
позивач фізично працювала та витрачала
значні кошти. Вона неодноразово
зверталася до відповідача з
пропозиціями, щоб він приймав участь у
благоустрою будинку, допоміг
газифікувати будинок, поновити
огорожу, але відповідач говорив, що він
залишив їй будинок і тепер це, мовляв,
її проблеми, тому будь - якої участі в
належному утриманні домоволодіння не
приймав, хоча і не заперечував щодо
проведення ремонтних робіт та
підключення до централізованого
газопостачання.

Оскільки вказане домоволодіння
зареєстроване на відповідача ОСОБА_3, з
яким позивач розірвала шлюб, виникла
необхідність визначити частку
домоволодіння, яка належить їй.

Після розірвання шлюбу сторони
неспроможні поділити спільне майно
подружжя у добровільному порядку. Тому
на підставі ст. ст. 60, 68-70, 89, 104-105, 110 СК
України, ст. ст. 355, 368-369, 372 ЦК України
заявник просить суд:

поділити спільно придбане майно
порівну, визнавши за позивачем право
приватної власності на ? частину
спірного домоволодіння без визначення
частки у натурі на загальну суму 155.421
грн.;

стягнути із відповідача на користь
заявника 789 грн., понесені на
виготовлення технічної документації,
та 1.554,21 грн. судових витрат у справі, а
всього стягнути 2.343,21 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 підтримали
власні позовні вимоги повністю,
посилаючись на обставини, викладені в
заяві.

Проте відмовились від стягнення з
відповідача на користь позивача 789 грн.,
понесених на виготовлення технічної
документації, та 1.554,21 грн. судових
витрат у справі.

Оповіщений у встановленому порядку про
час і місце розгляду справи відповідач
у судове засідання жодного разу не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, письмових заперечень проти
позову не надіслав.

Як вбачається з письмової заяви
відповідача ОСОБА_3, він визнає позовні
вимоги повністю, просить суд
розглянути справу в його відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність відповідача на підставі
наявних доказів, оскільки у справі
мається достатньо матеріалів про права
та взаємовідносини сторін.

Заслухавши згадані пояснення та
безпосередньо дослідивши докази в
справі: ознайомившись з письмовими
доказами та іншими матеріалами справи,
суд вважає за необхідне задовольнити
позов повністю із таких підстав.

Згідно вимогам чинного
законодавства:

СК України:

ч. 1 ст. 69 - Дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

ч. 1 ст. 70 - У разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної

власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними,

якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним

договором.

ЦК України:

ч. 3 ст. 368 - майно, набуте подружжям
за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором або законом;

ч. 1 ст. 370 - співвласники мають право на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній сумісній власності;

ч. 2 ст. 372 - у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

ЦПК України:

ч. 4 ст. 130 - при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 зазначеного
Кодексу;

ч. 4 ст. 174 - у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

У даному випадку суд вважає, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Як витікає із пояснень позивача, її
представника та наданих документів, з 20
лютого 1982 р. по 25 квітня 2001 р. сторони
перебували у шлюбі, що був спочатку
зареєстрований, а потім розірваний у
встановленому законом порядку.

За час подружнього життя вони
збудували житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1 на підставі договору про
забудову.

Вказане домоволодіння було збудоване
на спільні кошти подружжя.

Ще до офіційного розірвання шлюбу, 08
травня 1997 р., відповідач ОСОБА_3
виписався з будинку і став проживати
окремо від сім'ї в м. Біляївка, Одеської
області.

Тому позивач проживала разом з дітьми у
вказаному будинку та з травня 1997 року
доглядала за будинком, проводила
поточні ремонти, газифікувала будинок,
встановила метало пластикові вікна в
кількості 5 штук на загальну суму 6.508
гривень, замінила вхідні двері, на що
витратила 1.950 гривень, встановила
дерев'яні внутрішні двері в будинку.
Для підтримання домоволодіння в
належному стані позивач фізично
працювала та витрачала значні кошти.

Хоча вона неодноразово зверталася до
відповідача з пропозиціями, щоб він
прийняв участь у благоустрою будинку,
допоміг газифікувати будинок, поновити
огорожу, відповідач стверджував, що він
залишив їй будинок і тепер це, мовляв,
її проблеми, тому будь-якої участі в
належному утриманні домоволодіння не
приймав, але і не заперечував щодо
проведення ремонтних робіт та
підключення до централізованого
газопостачання.

Оскільки договір забудови було
складено на ім'я відповідача, тому
вказане домоволодіння зареєстроване
на ОСОБА_3, з яким позивач розірвала
шлюб.

Тому виникла потреба визнати за
заявником право приватної власності на
частину спільного майна подружжя.

Оскільки сторони досягли згоди щодо
запропонованої заявником вартості
часток кожної із сторін у спільному
майні подружжя, які повністю
узгоджуються з наданими письмовими
доказами дійсної (ринкової) вартості
цього майна, суд погоджується з такою
оцінкою і вважає її об'єктивною.

За правилами ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст.
70 СК України суд прийшов до висновку, що
у даному випадку частки майна дружини
та чоловіка повинні бути рівними.

Окрім пояснень позивача та її
представника, вище згадані обставини
підтверджуються письмовими доказами:
свідоцтвами про укладення та
розірвання шлюбу, довідкою про склад
сім'ї, довідкою БТІ від 03.03.1992 р.,
висновком БТІ від 22.10.2013 р., технічним
паспортом на житловий будинок,
записами про місце прописки
(реєстрації) членів сім'ї в будинковій
книзі та іншими матеріалами справи.

Тому позов підлягає незаперечному
задоволенню у повному обсязі.

Суд не вирішує питання про
розподіл судових витрат між сторонами,
оскілки позивач та її представник
відмовилися у судовому засіданні від
стягнення з відповідача зазначених
витрат.

На підставі наведеного, ст. ст. 364, 368, 370,
372 ЦК України, ст. ст. 57-63, 68-71, 73 СК
України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223,
292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати об'єктом спільної сумісної
власності подружжя майно на загальну
суму 310.842 (триста десять тисяч вісімсот
сорок дві) гривні, яке складається із
домоволодіння, що розташоване по
АДРЕСА_1 та зареєстроване на ім'я ОСОБА_3
на підставі Договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності від 10.04.1985 р.,
посвідченого Новомиргородською
держнотконторою 17.04.1985 р. за реєстром №
450, і Акту про завершення будівництва,
затвердженого рішенням
Новомиргородського міськвиконкому з №
27 від 27.02.1992 р.

Провести розподіл зазначеного майна
між сторонами з урахуванням вартості
та рівної частки кожного з подружжя в
спільному майні таким чином:

Поділити в рівних частках майно, яке
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності, і визнати
за ОСОБА_1 право приватної власності на
? (одну другу) частину домоволодіння з
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами: ? частину житлового будинку,
? частину прибудови, ? частину гаража, ?
частину погреба, ? частину літньої
кухні, ? частину убиральні, ? частину
колодязя, ? частину воріт, ? частину
огорожі та ? частину вимощення, що
знаходяться по АДРЕСА_1, загальною
вартістю 155.421 (сто п'ятдесят п'ять тисяч
чотириста двадцять одна) гривня, без
визначення частки в натурі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Кіровоградської
області через Новомиргородський
районний суд.

Головуючий:

суддя - підпис -
С.ЩЕНЮЧЕНКО