Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання майна спільною
сумісною власністю, поділ майна,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що в
лютому місяці 2000 року вона
познайомилася з відповідачем, почали
разом проживати, орендували квартиру в
місті Тернопіль. В грудні 2000 року вона
завагітніла і ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народилася дочка - ОСОБА_3. З моменту
народження дитини вона (позивач),
дитина та батько дитини (відповідач)
разом з її матір'ю та її рідним братом
проживали в двокімнатній квартирі у
місті Тернопіль. В листопаді 2002 року
вона разом з чоловіком (відповідачем)
та дитиною переїхали до міста Києва,
проживали в квартирі, яку винаймали. В
квітні 2003 року оформили дитину в
дитячий садок, вона (позивач)
влаштувалася на роботу і працює по
теперішній час. В липні 2006 року вони
разом з чоловіком придбали двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. З 2006 року по 2007 рік
дитина відвідувала дитячий садок
неподалік придбаного житла. З 2007 року
їх спільна дитина відвідує
загальноосвітню середню школу, що
розташована неподалік будинку. 08.12.2007
року між нею та відповідачем було
офіційно зареєстровано шлюб. З жовтня
2000 року вона з відповідачем почали
проживати разом та проживають по
теперішній час. З 2000 року по 2007 рік (час
офіційної реєстрації шлюбу) вони
проживали спільно, однією сім'єю без
шлюбу. За час спільного проживання
жоден з них не перебував в іншому шлюбі,
на протязі тривалого спільного життя
вони завжди любили та поважали одне
одного, допомагали один одному та
розуміли з півслова. Разом з ними, з
моменту свого народження, проживає їх
спільна дитина - дочка ОСОБА_3, яку вона
разом з чоловіком (відповідачем)
виховують. З часу придбання спірної
квартири по цей час вони всі разом
проживають в ній. Оскільки вони
проживали однією сім'єю з 2000 року, за
цей час придбали спірну квартиру, для
встановлення її прав на спірну
квартиру, звернулася до суду з даним
позовом. В судовому засіданні позивач
підтримала свої уточнені позовні
вимоги, просила їх задовольнити та
встановити факт проживання її та
відповідача однією сім'єю, як чоловіка
та жінки без шлюбу в період з 01.10.2000 року
по 07.12.2007 року, визнати спільною
сумісною власністю спірну квартиру,
поділити її, визнавши за нею право
власності на 2/3 частини квартири з
урахуванням інтересів дитини, а за
відповідачем - 1/3 частину. Не
заперечувала щодо прийняття заочного
рішення у зв'язку з неявками
відповідача в судові засідання.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, про день та час розгляду
справи сповіщався належним чином, про
причини неявки суд не повідомляв,
ніяких заяв від нього не надходило до
суду.

Вислухавши пояснення позивача, покази
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

В суді встановлено, що сторони по
справі мають спільну дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження дитини.
Офіційно сторони зареєстрували шлюб
08.12.2007 року згідно до свідоцтва про
реєстрацію шлюбу. Позивачем в судовому
засіданні було надано пояснення щодо
її спільного проживання з відповідачем
однією сім'єю з жовтня місяця 2000 року в
місті Тернопіль, де орендували
квартиру. В листопаді 2002 року сторони
разом з дитиною переїхали до міста
Київ, де проживали в орендованій
квартирі. В 2003 році сторони оформили їх
дитину в дитячий садочок, а позивач
влаштувалася на роботу, де працює по
теперішній час.

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири, нотаріально посвідченого та
укладеного 21.07.2006 року, відповідач
ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1. З
наданих до справи документів слідує, що
з часу покупки вказаної квартири і по
цей час позивач, відповідач та їх
дитина проживають в ній. Згідно довідки
ЖБК "Буревісник -1" позивач проживає в
спірній квартирі та сплачує комунальні
послуги з 2006 року. З довідки
дошкільного закладу №303 слідує, що
дитина сторін відвідувала їх дитячий
садок в 2006-2007 роках, який поряд зі
спірною квартирою - по АДРЕСА_2 та
проживала за спірною адресою. З довідки
навчально виховного комплексу №209
"Сузір'я" слідує, що з 2007 року дитина
сторін навчається в даному закладі та
мешкає за спірною адресою.

Після купівлі спірної квартири, 17.11.2006
року позивачем та ТОВ "ТЦД "Цифрал" було
складено та підписано акт прийняття
устаткування та робіт по спірній
квартирі та укладено 18.11.2006 року
договір по наданню послуг по
технічному обслуговуванню та ремонту
системи обмеженого доступу. В 2007 році
позивачем придбавалося майно в спірну
квартиру, що підтверджено договорами.

Таким чином, з наданих документів,
показів свідків та пояснень позивача в
суді встановлено та підтверджено той
факт, що сторони проживають однією
сім'єю з 2000 року, мають спільну дитину -
дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в 2006 році
придбали спірну квартиру, в якій
проживають з часу придбання по цей час,
офіційно зареєстрували шлюб в 2007 році.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання чоловіка та жінки
однією сім'єю без реєстрації шлюбу.
Статтею 74 СК України визначено, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають в шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Враховуючи вказані вимоги
законодавства та встановлені в суді
факти, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про встановлення факту
проживання сторін однією сім'єю з 2000
року по час реєстрації шлюбу - 07.12.2007
року та про визнання майна - спірної
квартири спільною сумісною власністю,
знайшли своє підтвердження в суді та
підлягають задоволенню. В суді
встановлено, що з 2000 року по 2007 рік
сторони не перебували в інших шлюбах.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно до ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними. В окремих випадках суд може
відступити від засади рівності часток
подружжя, враховуючи обставини, що
мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей.

Посилаючись на вказану статтю, позивач
просить відступити від рівності часток
та визнати за нею право власності на 2/3
частки спірної квартири.

Враховуючи обставини справи, вимоги
законодавства, суд приходить до
висновку, що відсутні підстави для
задоволення позовної вимоги про
визнання за позивачем права власності
на 2/3 частини спірної квартири. За
позивачем має бути визнано право
власності на ? частину спірної
квартири.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 60, 65, 70, 74 СК, ст.ст.60, 212-215, 218, 223,
224-228, 233, 294, 256 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання майна спільною
сумісною власністю, поділ майна -
задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу,
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в період з 2000 року по
07.12.2007 року.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Поділити майно подружжя між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на ?
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на ?
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 240
грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в доход
держави в розмірі 900 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
потягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
яка подається протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано.

Суддя: