Справа № 195/340/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2014 року смт.
Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Кондус Л.А., при
секретарі -Горват Н.Є., за участю сторін,
представника позивача,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
смт.Томаківка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, третя особа - орган опіки та
піклування Томаківської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
надання дозволу на виїзд за кордон до
Російської Федерації неповнолітньої
дитини, сина ОСОБА_4, без згоди батька.

Позивач зазначає, що вона
перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2
з 2006 року по 2010 рік. На даний час разом
вони не проживають і жодних стосунків
не підтримують. Від вказаного шлюбу
вони мають неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі
рішення Томаківського районного суду
Днірпопетровської області в 2011 році їй
присуджено аліменти на утримання сина.
На даний час дитина проживає з нею за
адресою: АДРЕСА_1

Позивач зазначає, що вона
матеріально утримує та належним чином
піклується про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

На даний час вона хоче побудувати
сім'ю з іншим чоловіком, який є
громадянином Російської Федерації і
мешкає у місті Санкт-Петербург.

Позивач також зазначає, що вона
разом зі своїм сином планує виїхати до
Російської Федерації на постійне місце
проживання та створити сім'ю з
громадянином Російської Федерації.

Батько дитини - ОСОБА_2 не
спілкується із сином, лише один раз на
рік приїздить до нього на день
народження. Тому на її думку, синові
буде краще жити разом з нею у іншій
країні.

Але не зважаючи на це, її колишній
чоловік - ОСОБА_2 безпідставно не надає
згоди на виїзд дитини за межі України.
При цьому жодних вагомих аргументів,
які б пояснювали та обґрунтовували
його відмову, він не наводить.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі
паспортів громадянам України для
виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМ
України № 231 від 31 березня 1995 року, з
наступними змінами і доповненнями,
передбачено, що оформлення паспорта
/проїзного документа здійснюється на
підставі заяви батьків (законних
представників батьків чи дітей), а у
разі, коли батьки не перебувають у
шлюбі між собою, - того з них, з ким
проживає дитина, справжність підпису
яких засвідчено. За наявності
заперечень одного з батьків документ
може бути оформлено на підставі
рішення суду.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволом суду за
відсутності згоди одного з батьків.

Позивач вважає, що така позиція її
колишнього чоловіка і батька
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 шкодить
його інтересам та не сприяє його
всебічному та гармонійному розвитку.

Позивач подала до суду письмову заяву
про зменшення позовних вимог в частині
періоду виїзду дитини за кордон. Тобто
позивач та її представник у судовому
засіданні підтримали уточнені
позовні вимоги та просять суд надати
дозвіл на тимчасовий виїзд до
Російської Федерації сину ОСОБА_4 без
згоди його батька ОСОБА_2, з травня 2014
р. по 01 грудня 2014 р. Крім того,
представником позивача долучено до
матеріалів справи відповідні докази,
що мають істотне значення для
вирішення спірного питання по даній
справі, а саме: довідку про сумісне
проживання позивача з ОСОБА_5. від 22.04.2014
р.; копію паспорта громадянина РФ
ОСОБА_5., виданого 06.09.2011 р. з відміткою
місця реєстрації з 23.09.2013 р.
м.Санкт-Петербург; копію довідки про
призначення реєстрації шлюбу, яка
відбудеться 17.06.2014 р. у відділі РАГС
Красногвардійського району у
м.Санкт-Петербург; копію договору
купівлі-продажу квартири в
м.Санкт-Петербург, укладеного 09.04.2014 р.
між продавцями та покупцем ОСОБА_5.

Відповідач у судовому засіданні
проти позовних вимог заперечує
частково, в частині самого виїзду
дитини за кордон не заперечує, але
вважає, що у позивачки ще немає
відповідних документів про її право
перебування за кордоном постійно на
законних підставах, і тому саме зараз
заперечує проти виїзду дитини на
постійне місце проживання в іншу
країну.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Томаківської
райдержадміністрації в особі служби у
справах дітей райдержадміністрації у
судове засідання не з'явився, але
подали до суду письмову заяву про
розгляд справи за відсутності їх
представника, при цьому зазначили, що
проти позову не заперечують.

Суд, розглянувши матеріали
справи, заслухавши сторони та
представника позивача, вважає, що даний
позов підлягає задоволенню, мотивуючи
наступним.

Як вбачається із матеріалів справи,
сторони у справі перебували у
цивільному шлюбі.

Від шлюбних відносин сторони мають
малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серія НОМЕР_1, виданного
Вищетарасівською сільською радою
Томаківського району
Дніпропетровської області.

Дитина проживає разом із позивачкою
ОСОБА_1, яка на даний час зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується
довідкою від 17.03.2014 р. за вих. № 20,
виданною Вищетарасівською сільською
радою Томаківського району. Крім того,
позивачем долучено до матеріалів
справи також довідку від 22.04.2014 р.,
видану ТОВ «Жилкомсервіс № 3
Красногвардійського району», про
сумісне проживання останньої з
ОСОБА_5., які фактично проживають за
адресою: АДРЕСА_2

З довідки від 25.04.2014 р. за вих. № 79,
виданої директором ЗНВК № 66,
вбачається, що ОСОБА_4 дійсно
навчається у Запорізькому
навчально-виховному комплексі І-ІІІ
ступенів № 66 Запорізької міської ради,
у 1-а класі.

07.07.2011 року за рішенням Томаківського
районного суду Дніпропетровської
області на утримання сина ОСОБА_4 із
ОСОБА_2, який у даній справі є також
відповідачем, на користь позивачки
ОСОБА_1 було стягнуто аліменти.

Статтею 313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними. Водночас
фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
вїзду в Україну громадян України» від 21
січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено
зокрема, що виїзд неповнолітніх
громадян України за межі території
України здійснюється за одним із таких
документів: паспорт громадянина
України для виїзду за кордон, виданий
дітям громадянам України згідно з цими
правилами; проїзний документ дитини,
виданий відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено,
що фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до положень ч.2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
оформлення документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників. За відсутності
згоди одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно.

Згідно із положень ст. 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Вiдповiдно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтуєтъся на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослiдженнi наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність i взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, діючим законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач надала суду належні та
допустимі докази, довела суду їх
переконливість, а також довела
обставини, на які посилалася як на
підставу своїх вимог.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає, що є законні підстави для
задоволення даного позову.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60,88, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст. ст.ст. 1,2,4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну», ст. 141, 157 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
дозвіл на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди батька
задовольнити.

Дозволити ОСОБА_1, без згоди батька
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, оформити
документи для виїзду неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі
України та на його в'їзд до Російської
Федерації, у період з 01.05.2014 року по
01.12.2014 року.

Надати дозвіл, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
виїзд за кордон до Російської
Федерації, без згоди батька - ОСОБА_2, у
період з 01.05.2014 року по 01.12.2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду
Дніпропетровської області. Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Томаківський районний суд.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:/підпис/Л. А. Кондус

З оригіналом згідно:

Суддя Л.А.Кондус