УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року м.
КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 27
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 04 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Дружба»
про відшкодування завданих збитків,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
вона є власником трьох земельних
ділянок для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Капустинської сільської
ради Яготинського району Київської
області. До 2005 року вказані земельні
ділянки перебували у строковому
платному користуванні товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Дружба» (далі - ТОВ «Агрофірма
«Дружба») на підставі договорів оренди.
Після закінчення дії зазначених
договорів позивачка відмовилася їх
продовжувати, проте відповідач
продовжував самовільно користуватися
земельними ділянками.

Навесні 2012 року ОСОБА_2 мала намір
засіяти земельну ділянку площею 2,74 га у
зв'язку з чим придбала 350 кг посівного
матеріалу сої «Київськарання»
вартістю 1400 грн. На початку березня 2012
року соя нею посаджена не була, так як
земельна ділянка, на якій вона
планувала посіяти сою, уже була засіяна
відповідачем. Просила стягнути з
ТОВ «Агрофірма «Дружба» 1400 грн на
відшкодування вартості придбаного нею
посівного матеріалу сої та 18 900 грн
упущеної вигоди.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 27
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 04 березня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанцій та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні позову відповідно до вимог
ст. 22 ЦК України та ст. 156 ЗК України,
оскільки належних доказів, згідно зі
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, на
підтвердження завдання
ТОВ «Агрофірма Дружба» самовільним
засівом належної ОСОБА_2 земельної
ділянки збитків у зазначеному нею
розмірі, не надано.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Дружба» про відшкодування завданих
збитків.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік