Єдиний унікальний номер 261/3132/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3279/2014
Єдиний унікальний номер: 261/3132/13-ц
Номер провадження: 22ц/775/3279/2014
Головуючий у 1 інстанції Трінька
Доповідач: Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року

м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю.,

суддів: Новосьолової Г.Г., Агєєв О.В.

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» на рішення
Петровскього районного суду м.
Донецька від 27 лютого 2014 року у справі
за позовом комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
послуги по теплопостачанню, -

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2014 року рішенням Петровського
районного суду м.Донецька відмовлено у
задоволенні позовних вимог
комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донецькміськтепломережа» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
послуги по теплопостачанню.

Не погодившись із рішенням суду,
позивач приніс апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі з наступних
підстав:

- рішенням Петровського районного
суду м. Донецька від 28 квітня 2011 року
був встановлений факт проживання
ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1, згідно
пояснень самої ОСОБА_1 та майстра КА
«Керуюча компанія Петровського району
м. Донецька», стосовно того, що
відповідачка винаймала квартиру за
вказаною адресою, але судом першої
інстанції при розгляді справи не було
належним чином оцінено даний доказ;

- відповідачкою не надані докази
того, що вона не мешкала в спірній
квартирі;

- суд не звернув уваги на те, що
хоча з відповідачкою по справі
відсутній прямий письмовий договір про
оплату комунальних послуг, проте
позивач фактично їх надавав, проте
відповідачка отримуючи послуги не
здійснювала оплату.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Представник відповідачки Келембет М.В.
просив апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.

В судове засідання не з'явилась
відповідачка, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача та представника
відповідачки, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
23 травня 2013 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що комунальне
комерційне підприємство Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» створено на
підставі рішенням Донецької міської
ради від 27 вересня 2004 року.

З 01 липня 2005 року підприємство надає
послуги теплопостачання населенню, а
також здійснює нарахування за надані
послуги.

Позивач зазначив, що відповідачка
ОСОБА_1 мешкала у квартирі АДРЕСА_1 з
травня 2005 року по травень 2012 рік як
квартирант, а тому споживала послуги
теплопостачання в цей період, що
встановлено рішенням Петровського
районного суду м. Донецька від 28 квітня
2011 року. На протязі всього часу
мешкання у вищевказаній квартирі,
відповідачка користувалась послугами
позивача, але плату за отриманні
послуги не здійснювала. У листопаді 2011
року позивач звернувся до суду з
вимогою стягнути з відповідача
заборгованість в порядку наказного
провадження, але за заявою
відповідачки ухвалою суду від 22 квітня
2013 року судовий наказ скасовано. До
теперішнього часу оплату за опалення
та гаряче водопостачання відповідачка
не здійснювала, а тому відповідно до
вимог ст. 625 ЦК України, боржник який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Таким чином, за період з 01 липня 2005 року
по 01 червня 2012 року відповідач має
заборгованість у сумі 13 167 грн. 64 коп., з
яких: 12 965 грн. 55 коп. - сума основного
боргу за послуги теплопостачання; 120
грн. 57 коп. - 3% річних за період з 01
серпня 2010 року по 01 червня 2012 року; 81
грн. 52 коп. - індекс інфляції за період з
01 серпня 2010 року по 01 червня 2012 року та
судовий збір у сумі 229,40 грн.

Відповідачка у добровільному порядку
відшкодувати дану заборгованість
відмовляється, що стало підставою
звернення позивачем до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог
обґрунтовано дійшов до висновку, що
відповідачка не є власником або
користувачем квартири, вона не була
зареєстрована та не мешкала в спірній
квартирі. Проте, відповідачка була
зареєстрована та мешкала за іншою
адресою, а тому відсутні підстави для
стягнення з неї оплати за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті
20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пунктами 17 і 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типовим договором
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою КМ України №630
від 21 липня 2005 року передбачено, що
послуги з водовідведення оплачуються
споживачем з розрахунку обсягу витрат
холодної та гарячої води згідно з
нормативами (нормами) споживання або
показаннями засобів обліку води.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Згідно із пунктом 30 вказаних Правил
споживач зобов'язаний оплачувати
послуги в установлений договором строк

Згідно ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання», споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Споживачем є власник (наймач) або
користувач квартири.

Відповідно до вимог ст.64 ЖК України,
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Члени сім'ї власника будинку (квартири)
зобов'язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу.

Як судом першої інстанції, так і
апеляційною інстанцією встановлено, що
відповідачка не є ні власником, ні
наймачем, ні користувачем послуг у
спірній квартирі з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно довідки Житлово будівельного
кооперативу «Мир-136» відповідачка
ОСОБА_1 мешкає разом зі своїх батьком
за адресою: АДРЕСА_2 з 1984 року по
теперішній час, зареєстрована за
зазначеною адресою з 26 червня 2001 року
(а.с.25, 29).

Зі змісту довідки виданої Керуючою
компанією Петровського району м.
Донецька від 13 травня 2013 року
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 з 02
серпня 1983 року по 10 серпня 2011 року були
зареєстровані ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Які, 10 серпня 2011 року зняті
з реєстраційного обліку за рішенням
Петровського районного суду м.
Донецька від 28 квітня 2011 року (а.с.9).

28 квітня 2011 року рішенням Петровського
районного суду м. Донецька заява
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Петровського району
м.Донецька» про оголошення громадян
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померлими задоволена
(а.с.10).

22 квітня 2013 року ухвалою Петровського
районного суду м.Донецька судовий
наказ від 25 листопада 2012 року про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
послуги теплопостачання скасований
(а.с.11).

Згідно з розрахунками позивача за
період з 01 липня 2005 року по 01 червня 2012
року за споживачем спірної квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
існує заборгованість з оплати послуг з
централізованого опалення (а.с.12-14).

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
пояснив, що за адресою: АДРЕСА_1 були
зареєстровані інші особи: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які за рішенням Петровського
районного суду м. Донецька від 28 квітня
2011 року були оголошені померлими. Зі
змісту рішення суду вбачається, що
відповідачка давала пояснення суду, що
вона мешкала у квартирі як квартирант з
2005 року, оскільки такі обставини судом
встановлювалися для того, щоб вирішати
питання стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
оголошення їх померлими. Проте, в
рішенні суду не зазначено взагалі що
вона користувалась послугами позивача.
Також, відповідачка не зазначала що
мешкає там кожній місяць. ОСОБА_1
працювала у ЖЕКу цього будинку, а тому
ОСОБА_3 попросила доглядати за
квартирою на час їх відсутності, для
чого надала доступ до квартири. Крім
цього, відповідачка проживає за іншою
адресою:АДРЕСА_2 з 1984 року разом з
батьком, та зареєстрована там з 26
червня 2001 року по теперішній час. Отже,
надані докази свідчать проте, що
відповідачка ОСОБА_1 не є власником,
наймачем або користувачем квартири
АДРЕСА_1.

Представник позивача не заперечувала,
що відповідачка зареєстрована за іншою
адресою, проте зі змісту рішення
Петровського районного суду м.
Донецька від 28 квітня 2011 року
вбачається, що відповідачка сама
пояснювала, що мешкає у квартирі ОСОБА_3
як квартирант з 2005 року, а тому вважає,
що даним рішенням встановлений факт її
проживання. За час проживання позивач
надавав послуги по теплопостачанню,
але відповідачка за отриманні послуги
щомісячні платежі не сплачувала.

Отже, сторони у судовому засіданні не
заперечували, що відповідачка
зареєстрована за іншою адресою:АДРЕСА_2
.

Виходячи з встановлених обставин,
наданих сторонами доказів та вимог
закону вбачається, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов до
висновку про відмову у задоволені
позовних вимог, а тому відсутні
підстави для скасування законно
прийнятого рішення суду.

Довід апеляційної скарги проте, проте,
що рішенням Петровського районного
суду м. Донецька від 28 квітня 2011 року
був встановлений факт проживання
ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1, згідно
пояснень самої ОСОБА_1 та майстра КА
«Керуюча компанія Петровського району
м. Донецька», стосовно того, що
відповідачка винаймала квартиру за
вказаною адресою, але судом першої
інстанції при розгляді справи не було
належним чином оцінено даний доказ є
неспроможним з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка мешкає разом зі своїх
батьком за адресою: АДРЕСА_2 з 1984 року по
теперішній час, але зареєстрована за
зазначеною адресою з 26 червня 2001 року,
що підтверджується довідкою
комунальної служби та
паспортом(а.с.25,29).

28 квітня 2011 року рішенням Петровського
районного суду м. Донецька заява
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Петровського району
м.Донецька» про оголошення громадян
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померлими задоволена.

Зі змісту зазначеного рішення
вбачається, що відповідачка ОСОБА_1
давала пояснення у судовому засіданні,
в якості свідка стосовно того, що вона з
дозволу ОСОБА_3 проживала з травня 2005
року як квартирант (а.с.10).

Але, даним рішенням вирішувалися
питання стосовно інших осіб, а саме
ОСОБА_3, які були зареєстровані у
спірній квартирі та тривалий час там не
мешкали, у зв'язку з чим Комунальне
підприємство «Керуюча компанія
Петровського району м.Донецька»
звернулось до суду з заявою про
оголошення громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4
померлими. Отже, дане рішення не
встановлює факт проживання
відповідачки у квартирі інших осіб.

Крім цього, позивач не надав належних
та допустимих доказів того, що саме
відповідачка повинна сплачувати за
послуги теплопостачання, оскільки вона
не є власником, наймачем або
користувачем квартири, не
зареєстрована в неї, а тому відсутні
підстави вважати що вона не є
споживачем послуг.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
у відповідності з нормами
матеріального і
цивільно-процесуального
законодавства. Підстав для скасування
судового рішення не встановлено.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
постановляє ухвалу про відхилення
апеляційної скарги, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради
«Донецькміськтепломережа» відхилити.

Рішення Петровскього районного суду
м.Донецька від 27 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: