Номер провадження: 22-ц/785/4795/14
Номер справи місцевого суду: 1510/1695/12
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської Області від 11 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу за договором позики,

встановила:

16 березня 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом, який в
подальшому в ході судового засідання
уточнила та просила стягнути з ОСОБА_5
та ОСОБА_3 солідарно грошові кошти у
сумі 2000 доларів США або в еквіваленті 16
000 грн.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
вона 14 березня 2010 року позичила ОСОБА_6
грошові кошти в сумі 2 000,00 доларів США
або в гривневому еквіваленті - 16 000,00
грн. зі строком повернення до 14.08.2011
року, але не пізніше 19.08.2011 року, про що
було складено договір займу.

Однак, ОСОБА_6 у встановлений строк
гроші не повернула, оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла. Спадкоємцем
останньої вважала її чоловіка - ОСОБА_5,
але останній не повідомив її як
кредитора про відкриття спадщини, від
виплати боргу ухилявся.

У процесі розгляду справи, ухвалою суду
від 09.12.2013 року до участі у справі було
залучено співвідповідача ОСОБА_3, який
згідно рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24.10.2013 року прийняв спадщину після
смерті ОСОБА_6

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 11 березня 2014
року позов ОСОБА_4 було задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_3 суму
боргу за договором позики у сумі 18 471,
80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4
залишити без задоволення, посилаючись
на те, що рішення суду було ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове
задоволення позовних вимог та про
стягнення суми боргу з ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив із того, що
він є єдиним спадкоємцем після смерті
матері - ОСОБА_6, прийняв спадщину у
вигляді квартири АДРЕСА_1,а тому у
відповідності до ст. 1282 ЦК України
повинен задовольнити вимоги кредитора
спадкодавця в межах вартості
спадкового мана.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступне.

Та обставина, що 14 березня 2010 року
спадкодавець ОСОБА_6 взяла у борг у
позивача ОСОБА_4 2000 доларів США, що на
той час було еквівалентом 16 000 грн.,
які зобов'язалась повернути через 16
місяців, визнана сторонами а також
підтверджується Договором займу від 14
березня 2010 року (а.с. 4).

Також сторонами визнано, що ОСОБА_3 є
єдиним спадкоємцем, який прийняв
спадщину після смерті своєї матері
ОСОБА_6, оскільки всі інші спадкоємці
відмовились від спадщини на його
користь.

Крім того, ця обставина встановлена
рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 24 жовтня 2013
року, у відповідності до якого був
визнаний факт родинних відносин
спадкоємця ОСОБА_3 зі спадкодавцем
ОСОБА_6, факт постійного сумісного
проживання зазначених осіб на момент
смерті ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_3
право власності на спадкове майно -
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.170-171).

У зв'язку цим, та у відповідності до ч.ч.
1, 3 ст. 61 ЦПК України вищевикладені
обставини не підлягають доказуванню.

Спірним є питання щодо шестимісячного
строку звернення позивачем до
спадкоємців кредитора з вимогами про
стягнення боргу останнього.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вищевказаного Договору займу, строк
повернення грошових коштів у сумі 2 000
доларів США мав настати через 16 місяців
після укладення цього Договору, тобто
14.07.2011 року.

Однак, згідно актового запису про
смерть №633 від 12.07.2011 року, повному
витягу з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису про смерть №5 від
12.07.2012 року та свідоцтва про смерть,
серії НОМЕР_1, виданого 12.07.2011 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла
(а.с.33-35, 43).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За змістом ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначеній
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлений договором.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину
після смерті боржника ОСОБА_6, у вигляді
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
вищевказаним рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суджу Одеської області
від 24 жовтня 2013 року та листом КП МБТІ №
1271 від 21.11.2013 року.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою.

За змістом ст.1281 ЦК України спадкоємці
зобов'язані повідомити кредитора
спадкодавця про відкриття спадщини,
якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно до ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

З підстав викладеного, суд дійшов
правильного і обгрунтованого висновку
про те, що належним відповідачем у
справі є тільки ОСОБА_3, який прийняв
спадщину після смерті спадкодавця
ОСОБА_6, а тому з нього на користь
позивача ОСОБА_4 має бути стягнутий
борг останньої у сумі, еквівалентній 2
000 доларам США на день розгляду справи.

Суд також дійшов обґрунтованого
висновку про те, що грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом (ч.ч. 1,2 ст. 533
ЦК України). Таким чином, суд правомірно
стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 18
471,80 грн., що на час розгляду справи було
еквівалентом 2 000 доларів США.

Що стосується доводів заявника
апеляційної скарги про те, що позивач
ОСОБА_4 дізналась про смерть ОСОБА_6 в
серпні 2011 року, а не 27 вересня 2011 року, а
тому пропустила шестимісячний строк
звернення з вимогами до спадкоємця, то
вони є необгрунтованими, оскільки не
підтверджені жодними доказами, які
маються в справі.

Разом з тим, доводи позивача ОСОБА_4 про
те, що про смерть ОСОБА_6 вона дізналась
27 вересня 2011 року, матеріалами справи
не спростовані.

Також безпідставними є доводи заявника
апеляційної скарги про те, що у
відповідності до п. 189 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України нотаріус за місцем
відкриття спадщини в строк,
встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає
претензії від кредитора спадкодавця.
Претензії повинні бути заявлені у
письмовій формі та прийняті незалежно
від настання строку вимоги.

Оскільки, позивач ОСОБА_4 не звернулась
до нотаріуса з претензією щодо
спадкоємців ОСОБА_6, то на думку
заявника апеляційної скарги, вона
втратила право вимоги.

Такі доводи заявника апеляційної
скарги є безпідставними, оскільки
зазначена Інструкція не є Законом і
розроблена та прийнята для
встановлення порядку вчинення
нотаріальних дій саме нотаріусами
України, а не громадянами.

Що ж стосується закону, який регулює
дані правовідносини, то у
відповідності до ч. 2 ст. 1281 ЦК України
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Таким чином, в даній нормі права не
йдеться про обов'язок кредитора
звернутись з претензією протягом шести
місяців від дня відкриття спадщини до
нотаріуса, а йдеться лише про його
обов'язок протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
що і було виконано ОСОБА_4

Враховуючи, що позивач ОСОБА_4
дізналась про відкриття спадщини 27
вересня 2011 року, та звернулась до суду з
вимогами до можливих спадкоємців
ОСОБА_6 16 березня 2012 року, вона не
втратила право вимоги щодо погашення
боргових зобов'язань спадкоємцями
боржника та не пропустила строку для
захисту своїх прав.

Як було вказано вище, про те, що єдиним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 є її
син ОСОБА_3, стало відомо лише після
ухвалення 24 жовтня 2013 року
Ізмаїльським міськрайонним судом
Одеської області відповідного рішення,
згідно якого за відповідачем ОСОБА_3
було визнано право власності на
спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1,
вартість якої перевищує суму боргу
спадкодавця (а.с.170-171).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 11 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П.Гайворонський

Н.А. Кононенко