Справа № 372/2301/13-ц Головуючий у І
інстанції Потабенко Л.В.Провадження №
22-ц/780/1556/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства
«Девелоперська компанія МС-Інвест» на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року
у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 10 червня 2010 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничий будівельний комбінат
«Моноліт», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа: Закрите акціонерне товариство
«Девелоперська компанія МС-Інвест» про
визнання недійсними договорів,
визнання майнових прав, зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничий будівельний комбінат
«Моноліт», треті особи: Закрите
акціонерне товариство «Девелоперська
компанія «МС-Інвест», Обухівська
міська рада про визнання майнових прав,
-

ВСТАНОВИЛА:

10 червня 2010 року Обухівським районним
судом Київської області ухвалено
рішення, яким задоволено позов ОСОБА_3
до ТОВ «ВБК «Моноліт», ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання недійсними
договорів, визнання майнових прав та
визнано за позивачем майнове право на
трьохкімнатну квартиру, будівельний
номер НОМЕР_1, загальною площею 110,40 кв.м.
у житловому комплексі за адресою:
АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_3 майнове
право на трьохкімнатну квартиру,
будівельний номер НОМЕР_2, загальною
площею 110,40 кв.м. у житловому комплексі
за адресою: АДРЕСА_1; визнано недійсним
договір купівлі-продажу майнових прав
№61а від 06 квітня 2007 року, укладений між
ТОВ «ВБК «Моноліт» та ОСОБА_2; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
майнових прав №136 від 01 квітня 2008 року,
укладений між ТОВ «ВБК «Моноліт» та
ОСОБА_4

Зазначеним рішенням відмовлено у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
до ТОВ «ВБК «Моноліт» про визнання
майнових прав.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 27 грудня 2010 року
вищезазначене рішення залишено без
змін.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Обухівського районного суду Київської
області із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 10 червня 2010 року, з тих
підстав, що ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18.07.2012 року було встановлено
недійсність додаткових угод від 16.09.2008
року «Про заміну об'єкта інвестування»
до інвестиційних договорів №30/1-С та
№30/9-С, укладених між ЗАТ «ДК
«МС-Інвест» та ПП «Максі», на підставі
якої було визнано за ОСОБА_3 майнові
права на спірні квартири та про що
заявнику було невідомо на момент
ухвалення судового рішення.

Просив скасувати за нововиявленими
обставинами рішення Обухівського
районного суду Київської області від 10
червня 2010 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити у повному
обсязі, а позовну заяву ОСОБА_2
задовольнити.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року
скасовано за нововиявленими
обставинами рішення Обухівського
районного суду Київської області від 10
червня 2010 року та ухвалено нове
рішення, яким відмовлено у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 та задоволено
позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано за
останнім майнові права на
трьохкімнатну квартиру НОМЕР_1,
загальною площею 106,5 кв.м., секція 1Б на
8-му поверсі житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПрАТ «Девелоперська
компанія МС-Інвест» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 20 грудня 2013 року та
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_2 у задоволенні його позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 16 грудня 2003 року
виконавчим комітетом Обухівської
міської ради Київської області було
прийнято рішення №1440 про погодження
ТОВ «ВБК «Моноліт» матеріалів вибору
земельної ділянки площею 0,9 га. для
будівництва житлового комплексу з
прибудованою школою мистецтв в
АДРЕСА_1. На виконання даного рішення,
між зазначеними сторонами 13 січня 2004
року було укладено договір оренди
земельної ділянки площею 0,9 га. під
будівництво житлового комплексу.

12 травня 2005 року між ТОВ «ВБК «Моноліт»
та ОСОБА_4 було укладено попередній
договір №216/05/12, за умовами якого
сторони зобов'язалися в майбутньому
укласти договір, відповідно до якого
ОСОБА_4 буде передано у власність
трьохкімнатну квартиру НОМЕР_2,
загальною площею 110,40 кв.м., секція 1Б,
який буде збудовано за адресою:
АДРЕСА_1.

26 травня 2005 року між ТОВ «ВБК «Моноліт»
та ОСОБА_2 було укладено попередній
договір №115а, за умовами якого сторони
зобов'язалися в майбутньому укласти
договір, відповідно до якого ОСОБА_2
буде передано у власність
трьохкімнатну квартиру НОМЕР_1,
загальною площею 106,5 кв.м., секція 1Б,
який буде збудовано за адресою:
АДРЕСА_1.

01 червня 2005 року між ТОВ «ВБК «Моноліт»
та ЗАТ «Девелоперська компанія
«МС-Інвест» було укладено договір на
інвестування будівництва житлового
комплексу з прибудованою школою
мистецтв №02/06/05, згідно якого сторони
погодилися здійснити спільне
будівництво житлового комплексу з
прибудованою школою мистецтв за
адресою: АДРЕСА_1.

16 вересня 2008 року між ЗАТ
«Девелоперська компанія «МС-Інвест» та
ПП «Максі» була укладена додаткова
угода, яка передбачала що ПП»Максі»
бере на себе зобов'язання про
інвестувати будівництво житлового
комплексу з прибудованою школою
мистецтв за адресою: АДРЕСА_1, а ЗАТ
«Девелоперська компанія «МС-Інвест»
зобов'язується передати ПП «Максі» у
власність квартири: трьохкімнатну
НОМЕР_2, загальною площею 110,40 кв.м.,
секція 1Б, та трьохкімнатну НОМЕР_1,
загальною площею 106,5 кв.м., секція 1Б.

06 квітня 2007 року між ТОВ «ВБК «Моноліт»
та ОСОБА_2 було укладено договір №61а
про купівлю-продаж майнових прав на
об'єкт незавершеного будівництва:
трьохкімнатну квартиру НОМЕР_1,
загальною площею 106,5 кв.м., секція 1Б,
який буде збудовано за адресою:
АДРЕСА_1.

01 квітня 2008 року між ТОВ «ВБК «Моноліт»
та ОСОБА_4 було укладено договір №136 про
купівлю-продаж майнових прав на об'єкт
незавершеного будівництва:
трьохкімнатну квартиру НОМЕР_2,
загальною площею 110,40 кв.м., секція 1Б,
який буде збудовано за адресою:
АДРЕСА_1.

25 вересня 2008 року між ЗАТ
«Девелоперська компанія «МС-Інвест»,
ПП «Максі» та ОСОБА_3 були укладені
договори, згідно яких ПП «Максі» за
згодою ЗАТ «Девелоперська компанія
«МС-Інвест» передало, а ОСОБА_3 прийняла
на себе усі права та обов'язки, які
належали ПП «Максі» за інвестиційними
договорами від 22 грудня 2005 року №30/8-С,
№30/9-С разом з усіма додатками що є
невід'ємною частиною інвестиційних
договорів.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 10 березня 2011 року
визнано недійсними додаткові угоди від
16 вересня 2008 року «Про заміну об'єкта
інвестиційних договорів №30/1-С, №30/2-С,
№30/3-С, №30/7-С, №30/8-С, №30/9-С, укладених
між ПП «Максі» та ЗАТ «Девелоперська
компанія «МС-Інвест» (а.с.61-65, Т.2).

Зазначене рішення залишене в силі
ухвалою суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 18 липня 2012 року (а.с. 14-16, Т. 2).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що оскільки додаткові угоди від 16
вересня 2008 року до інвестиційних
договорів на підставі яких ОСОБА_3
набула майнові права на квартири
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 визнані недійсними у
судовому порядку суперечать вимогам ч.
1 ст. 216 ЦК України, відповідно до якої,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а тому
ОСОБА_3 не набула майнові права на
квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Крім цього, доводи апелянта, щодо
невідповідності договорів
купівлі-продажу майнових прав
укладених між ТОВ «ВБК «Моноліт» та
ОСОБА_2 вимогам законодавства, оскільки
за даними договорами купівлі-продажу
відповідачі за первісним позовом
набули майнових прав на об'єкти
незавершеного будівництва, тобто
спірні квартири, право власності на ці
об'єкти мало бути зареєстроване на
момент укладення вказаних договорів,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки до завершення будівництва
особа вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва, про що
зазначено в ч. 3 ст. 331 ЦК України.

У разі необхідності особа може укласти
договір щодо об'єкта незавершеного
будівництва, право власності на який
реєструється органом, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також документів, що містять
опис об'єкта незавершеного
будівництва.

Згідно ухвали колегії суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
від 24 жовтня 2013 року вказано, що колегія
вважає, що обставини, зазначені в
ухвалі ВССУ від 18.07.2012 року є істотними
для справи, не були і не могли бути
відомі на час розгляду справи,
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи та такими,
що впливають на юридичну оцінку
обставин, здійснену судом в рішенні
Обухівського районного суду Київської
області від 10.06.2010 року, а тому вони є
нововиявленими, входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду щодо прав та
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини
другої статті 361 ЦПК нововиявлених
обставин необхідними умовами є те, що
вони існували на час розгляду справи,
але підстави виникли після ухвалення
рішення у справі (зокрема, шляхом
скасування судового рішення, яке стало
підставою для його ухвалення),
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи та мають
важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК
України, підставами для перегляду
рішення, ухвали суду чи судового наказу
у зв'язку з нововиявленими обставинами
є скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду; встановлена Конституційним
Судом України неконституційність
закону, іншого правового акта чи їх
окремого положення, застосовано судом
при вирішенні справи, якщо рішення суду
ще не виконане.

В даному випадку такою обставиною є
визнана в судовому порядку недійсність
правочинів.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, які судом установлені
відповідно до вимог процесуального
закону, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

З урахуванням наведеного суд зробив
правильний висновок про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, та
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
оскільки на момент укладення ТОВ «ВБК
«Моноліт» з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договорів
купівлі-продажу майнових прав, ТОВ «ВБК
«Моноліт» володіло майновими правами
на квартири НОМЕР_1 та НОМЕР_2. ОСОБА_3 не
набула майнових прав на спірні житлові
приміщення, вона не є стороною у
договорах купівлі-продажу майнових
прав №61а від 06 квітня 2007 року та №136 від
01 квітня 2008 року, а отже її права
відповідачами ніяким чином не були
порушені укладенням зазначених
договорів купівлі-продажу майнових
прав.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду, так як
у ТОВ «ВБК «Моноліт», ОСОБА_2, ОСОБА_4 не
було жодних зобов'язань перед ОСОБА_3,
щодо спірних квартир і вони жодним
чином не порушували її права та
інтереси, а тому у колегії суддів
відсутні підстави для скасування
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає обставинам справи,
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Девелоперська компанія МС-Інвест»
відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: