Справа № 191/5805/13-ц
Провадження № 2/191/358/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді
Прижигалінської Т.В.
секретаря Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Першої
Синельниківської державної
нотаріальної контори про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном,
шляхом зняття заборони відчуження
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою в інтересах ОСОБА_2 до Першої
Синельниківської державної
нотаріальної контори про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження майном,
шляхом зняття заборони відчуження
В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 30.08.1999 року за
договором купівлі-продажу серії АВВ
№594075 ОСОБА_2 набув право власності на
квартиру, розташовану за адресою:
Утім вільно користуватися та
розпоряджатися своїм майном у зв'язку з
не знятим на сьогоднішній день
обтяженням ОСОБА_2 не може. 30.08.2006 року
державним нотаріусом Першої
синельниківської державної
нотаріальної контори накладено
обтяження за № 3661906 у вигляді заборони
на нерухоме майно, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. Підставою такого
обтяження є ухвала Синельниківського
міського суду б/н від 15 листопада 2002
року. Дана ухвала була винесена у одній
із двох цивільних справ, які були
розглянуті у 2002 році за позовами до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. У
якій саме справі винесена ухвала
встановити неможливо, оскільки термін
зберігання цих цивільних справ в
архіві суду вже сплинув і в наявності
можуть бути лише остаточні рішення по
цих справах.
Про існування даної заборони ОСОБА_2
дізнався у жовтні 2013 року, коли вирішив
продати свою квартиру і нотаріус
перевірив, чи не перебуває дана
квартира під забороною відчуження.
Нотаріус усно повідомив ОСОБА_2 номер
запису про обтяження та його підставу.
Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 червня 2010 року по справі
№ 2-880/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
Третя особа Відділ Державної
Виконавчої Служби Синельниківського
міськрайонного управління юстиції
звільнено з-під арешту та скасовано
заборону на відчуження квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. На
момент звернення до суду у квітні 2010
року ОСОБА_2 було відомо лише про
постанови державних виконавців ВДВС
Синельниківського міськрайонного
управління юстиції Борсук О.В, Ткачук
Н.О. про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження АА
№ 902897 від 11.07.2002 року та АА № 963084 від
23.09.2003 року. Ці арешти були накладені у
зв'язку зі стягненням за судовими
рішеннями з ОСОБА_4 грошових коштів на
користь ОСОБА_7, ОСОБА_8. ОСОБА_9

Як вже було встановлено рішенням суду
від 25 червня 2010 року та підтверджується
правовстановлюючими документами
ОСОБА_2 набув право власності на дану
квартиру 30 серпня 1999 року за договором
купівлі-продажу серії ABB № 594075. Після
укладення договору, у зв'язку з
терміновою необхідністю ОСОБА_2 виїхав
за межі України де на той час працював,
тому не встиг у 1999 році зареєструвати
право власності на квартиру на своє
ім'я.

Рішенням суду було встановлено, що
винесення ВДВС Синельниківського МРУЮ
постанов від 23.09.2003 року та від 11.07.2002
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
не мало правового підґрунтя, оскільки
власником квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 на момент їх винесення
був позивач по справі ОСОБА_2, який не
являється стороною виконавчого
провадження, що було відкрите на
підставі виконавчих листів, виданих
Синельниківським міським судом 27.02.2002
року, 14.03.2003 року та 28.03.2003 року.

Існуюча у даний час заборона № 3661906
накладена 30 серпня 2006 року державним
нотаріусом Першої синельниківської
державної нотаріальної контори на
підставі ухвали Синельниківського
міського суду б/н від 15 листопада 2002
року, по справі у якій відповідачем
була ОСОБА_4 і не має ніякого відношення
до ОСОБА_2, який на той час вже кілька
років був власником даної квартири.

Відповідно до п. п 5.1 Глави 15 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22.02.2012 року нотаріус, який накладав
заборону відчуження майна знімає
заборону відчуження зокрема за
рішенням суду.

Зараз ОСОБА_2 має намір продати належну
йому квартиру, проте не може зробити
цього через не зняту заборону
відчуження. Тому за захистом своїх прав
він вимушений звернутися до суду.

У зв'язку з цим, позивач просить усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права
власності на квартиру розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, зобов'язавши Першу
синельниківську державну нотаріальну
контору: зняти заборону відчуження
квартири, розташованої за адресою :
АДРЕСА_1, зареєстровану 30.08.2006 року за
№3661906 на підставі ухвали
Синельниківського міського суду б/н
від 15 листопада 2002 року; вилучити
запис з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про накладення
заборони відчуження квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровану 30.08.2006 року за №3661906 на
підставі ухвали Синельниківського
міського суду б/н від 15 листопада 2002
року.

У судове засідання позивач не зявився,
однак надав заяву про розгляд справи у
його відсутність. Позовні вимоги
підтримує у повному обсязі, проти
винесення заочного рішення не
заперечує.

Представник відповідача Перша
Синельниківська державна нотаріальна
контора - в судове засідання не
з'явився, причини своєї неявки суду не
повідомив, хоча завчасно та належним
чином був повідомлений про час та місце
слухання справи.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, з урахуванням згоди представника
позивача, вважає за необхідне
розглянути справу на підставі наявних
в ній доказів та винести заочне
рішення.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд прийшов
до наступного висновку.

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав квартира розташована за адресою:
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 відповідно до
свідоцтва про право власності САЕ
№127009 від 17.05.2011 року виданого
виконавчим комітетом Синельниківської
міської ради.

Згідно Інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно від
27.02.2014 року на квартиру за адресою :
АДРЕСА_1 Першою Синельниківською
державною нотаріальною конторою
Дніпропетровської області 30.08.2006 року
на підставі ухвали Синельниківського
міського суду, б/н , 15.11.2002, було внесено
заборону на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України
передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Згідно ч.1 п.9 ст. 34 Закону України «Про
нотаріат», нотаріуси вчиняють
нотаріальні такі дії: накладають
заборону щодо відчуження нерухомого
майна (майнових прав на нерухоме майно),
що підлягає державній реєстрації.

Згідно ч.2 ст. 34 Закону України «Про
нотаріат», на нотаріусів може бути
покладено вчинення інших нотаріальних
дій згідно із законом.

Згідно ст. 74 Закону України « Про
нотаріат», одержавши повідомлення
підприємства чи організації про
погашення позики (кредиту) нотаріус
знімає заборону відчуження жилого
будинку.

Пунктом 5.1. Глави 15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 за №296/5
передбачено, що нотаріус, який накладав
заборону, знімає заборону відчуження
майна при одержанні повідомлення
кредитора про погашення позики та за
рішенням суду.

Таким чином, суд, враховуючи достатніми
підстави вважати доводи позивача
доведеними та такими, що ґрунтувалися
на всебічному, повному, обєктивному та
безпосередньому їх дослідженні у
судовому засіданні, вважає необхідним
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1
в повному обсязі.

На підставі викладеного та ст.ст.317, 319,
391 ЦК України, ст.ст. 34, 74 Закону України
«Про нотаріат», п.5.1. Глави 15 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерством юстиції України 22.02.2012
року за № 296/5, та керуючись ст.ст. 3, 10, 11,
60, 130, 209, 212, 214, 215ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2
права власності на квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язавши Першу синельниківську
державну нотаріальну контору:

- зняти заборону відчуження квартири,
розташованої за адресою : АДРЕСА_1,
зареєстровану 30.08.2006 року за №3661906 на
підставі ухвали Синельниківського
міського суду б/н від 15 листопада 2002
року;

- вилучити запис з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
накладення заборони відчуження
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровану 30.08.2006 року за
№3661906 на підставі ухвали
Синельниківського міського суду б/н
від 15 листопада 2002 року.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні під час проголошення
рішення, протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Т. В. Прижигалінська