Справа № 352/441/14-ц
Провадження № 2/352/477/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Дузінкевича І.М.

секретаря
Кукули О.С.

адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Милуванської
сільської ради, ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні
будинковолодінням і земельною
ділянкою, та встановлення постійного
земельного сервітуту, -

в с т а н о в и в :

Позивач 25.02.2014р. звернувся в суд з
позовом до відповідачів про усунення
перешкод в користуванні
будинковолодінням і земельною
ділянкою, та встановлення постійного
земельного сервітуту. Свої позовні
вимоги обґрунтовував тим, що він згідно
рішення Тисменицького районного суду
від 13.03.2013р. набув права власності в
порядку спадкування на належне його
покійним батькам будинковолодіння по
АДРЕСА_1. З часу проживання ще його
батьків завжди існувала єдина головна
дорога від будинку до близького
єдиного повз будинковолодіння,
власником якого на даний час є
відповідач ОСОБА_3 Даною дорогою батьки
користувалися постійно, зокрема нею
ходили до природного джерела по воду,
завозили сіно, збіжжя, проганяли
худобу. Іншої дороги та проїзду до
належного йому будинковолодіння не
існувало. На даний час він має постійні
незручності та непорозуміння з
сусідами- відповідачем ОСОБА_3,
оскільки вони чинять йому перешкоди в
користуванні даною дорогою. 22 12.2011р.
Милуванська сільська рада своїм
рішенням рекомендувала йому скласти з
відповідачем договір сервітутних
обмежень на частину земельної ділянки
шириною 2м. для проходу до спадкового
будинку. Відповідачка не зважає на
норми добросусідства, із-за
неправомірних дій останньої він не має
проїзду до своїх земельних ділянок,
іншого проїзду на даний час
облаштувати неможливо. Просив
зобов»язати відповідачів усунути
порушення, не пов»язані з позбавленням
володіння, шляхом встановлення для
нього, земельного сервітуту на право
безоплатного
постійного(безстрокового) проходу та
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху шириною 3м. та довжиною
для проходу та обслуговування
спадкового будинковолодіння,
зобов»язати відповідачів усунути
порушення, не пов»язані з позбавленням
володіння, шляхом встановлення для
нього, земельного сервітуту на право
безоплатного
постійного(безстрокового) проходу та
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху шириною 3м. та довжиною
для проходу до земельної ділянки,
призначеної для особистого
селянського господарства.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив позов
задоволити.

Представник відповідача- Милуванської
сільської ради у судовому засіданні
позов не визнала, вважає його
безпідставним та таким, що задоволенню
не підлягає.

Представник відповідачки ОСОБА_3у
судовому засіданні позов не визнала,
суду пояснила, що жодних перешкод
позивачу у користуванні
будинковолодінням та земельною
ділянкою, ОСОБА_3 не чинить. До садиби
позивача є захід з центральної дороги,
до природного джерела усі жителі села,
в тому числі і позивач, мають доступ.
Щодо встановлення сервітутів, то
позивач з письмовою заявою до ОСОБА_3 не
звертався та не погоджував з нею.
Просила в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_2
належить будинковолодіння АДРЕСА_1, а
також останній користується
земельними ділянками для будівництва
та обслуговування даного
будинковолодіння площею 0,11га, для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,16га, для ведення
садівництва площею 0,10га.

Посилання позивача на те, що
відповідачами- Милуванською сільською
радою та ОСОБА_3 чиняться перешкоди у
користуванні належним йому майном, а
саме: перешкоди в користуванні дорогою,
що веде до його будинку, земельної
ділянки, та природного джерела, жодним
чином не доведено та спростовуються
наявними у справі матеріалами. Зокрема
актом узгоджувальної земельної
комісії від 15.09.2009року по питанню про
встановлення заїзду до земельної
ділянки позивача ОСОБА_2, було виявлено,
що заїзд можна влаштувати за рахунок
чагарників, межу дороги встановлено і
винесено в натурі.(а.с.9). Актом
узгоджувальної земельної комісії від
26.04.2012р., яка встановила і виставила
межові знаки стежки для спільного
користування присадиби АДРЕСА_1 ОСОБА_2
та присадиби АДРЕСА_2 ОСОБА_3 щодо
доступу до джерела; дана стежка
залишена у землях запасу сільської
ради та не повинна бути включена жодною
стороною у приватизовану площу(а.с.13).
На запитання суду в чому ж полягають
перешкоди з боку відповідачів у
користуванні належним позивачу майном,
останній чіткої відповіді не надав.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Із ст.401 ЦК України та ст.98 ЗК України
вбачається, що сервітут- це обмежене
платне або безплатне користування
чужим нерухомим майном з метою
задоволення потреб, які не можуть бути
задоволені іншим способом і, який може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст.402 ЦК України спір
про встановлення сервітуту
вирішується судом у разі недосягнення
домовленості про його встановлення.
Якщо особа, яка потребує встановлення
сервітуту, не зверталась до власника
нерухомого майна з пропозицією про
укладення договору про встановлення
сервітуту, у неї відсутня підстава для
звернення до суду.

Так, рішенням 8 сесії 6 скликання
Милуванської сільської ради від
22.12.2011року у зв»язку з неодноразовими
зверненнями ОСОБА_2 «про поновлення
дороги до криниці» рекомендовано
суміжним сторонам ОСОБА_3 та ОСОБА_2
скласти між собою договір сервітутних
обмежень на частину земельної ділянки
шириною 2метри для проходу до
спадкового будинку ОСОБА_2(а.с.16). Як
встановлено у судовому засіданні,
позивач безпосередньо до відповідача
ОСОБА_3 не звертався з вимогою про
встановлення сервітуту та у
добровільному порядку його не
вирішували.

З огляду на викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є безпідставними та
недоведеними, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 98, 401-404 ЦК України, ст. ст. 98-100, 152 ЗК
України, керуючись ст.ст. 60, 213-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити в позові ОСОБА_2 до
Милуванської сільської ради, ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
будинковолодінням і земельною
ділянкою, та встановлення постійного
земельного сервітуту.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд.

Головуючий
І.М.Дузінкевич