Дата документу 24.04.2014
справа № 2/ 320/936/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 квітня 2014 року.
Мелітопольський міськрайонний
суд Запорізької області у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та ділової репутації та
стягнення моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з позовом,
в якому вказує, що він має звання
полковника міліції, з 2010 року займає
посаду начальника Управління по
боротьбі з організованою злочинністю
ГУМВС України в Запорізькій області.
03 жовтня 2013 року у конференц-залі
готелю «Театральний» в м. Запоріжжі
відбулася прес-конференція
мелітопольського промисловця,
колишнього керівника Мелітопольської
міської організації Партії Регіонів
ОСОБА_2 (відповідача).
В своїй прес-конференції відповідач
офіційно оприлюднив інформацію
стосовно тиску на нього та членів його
родини. Також відповідач заявив, що по
відношенню до його бізнесу був
здійснений рейдерський захват,
пов'язаний з порушенням проти нього
кримінальних справ, триманням під
вартою, побиттям та викраденням його
дітей, організаторами та ініціаторами
чого, на думку відповідача, були
позивач та інші співробітники
Запорізької міліції.
Висловлювання відповідача не містять
ніяких об'єктивних фактів та
підтверджуючих доказів, не
відповідають дійсності та поширені з
метою приниження честі, гідності та
ділової репутації позивача, як
полковника міліції та начальника УБОЗ
ГУМВС України в Запорізькій області.
Відповідач постійно в своїй промові
застосовував такі слова, як
«крышевание», «крыша», «рейдерство», не
пояснюючи при цьому їх лексичне
значення, та яким чином вони можуть
бути застосовані стосовно позивача, як
начальника Управління по боротьбі з
організованою злочинністю ГУМВС
України в Запорізькій області,
полковника міліції та врешті-решт
громадянина України.
Всі твердження та обвинувачення не
тільки не відповідають дійсності, але й
свідчать про умисність намірів
Відповідача на приниження честі,
гідності та ділової репутації
Вважає всі звинувачення
безпідставними та такими, що не
знаходять підтвердження жодним фактом,
такими, що порушують права, інтереси
позивача та ганьблять його честь,
гідність та ділову репутацію.
За змістом ст. 28, ч. 4 ст. 32
Конституції України , ст.. 297 ЦК України,
кожен має право на повагу до своєї
гідності та право спростувати
недостовірну інформацію про себе, а
також на відшкодування моральної
шкоди, завданої поширенням такої
недостовірної інформації.
Вважає, що вказана негативна
інформація відносно нього, висловлена
в брутальній та принизливій формі,
була умисно поширена, а саме доведена
до відома невизначеного кола людей і
має бути спростована у такий же спосіб,
у який вона була поширена.
Зазначає, що умисним приниженням
честі, гідності та ділової репутації
позивача йому була заподіяна моральна
шкода, яку він оцінює в 50 000 (п'ятдесят
тисяч) гривень. Вказує, що разі
задоволення позову всі грошові кошти
будуть переведені на благодійний
розрахунковий рахунок Запорізького
обласного спеціалізованого будинку
Просить визнати недостовірною
інформацію, поширену відповідачем 03
жовтня 2013 року у конференц-залі готелю
«Театральний» в м. Запоріжжі стосовно
причетності позивача до рейдерських
захватів, вимагання, шантажу та погроз
по відношенню до відповідача;
зобов'язати ОСОБА_2 оприлюднити
спростування інформації, поширеної 03
жовтня 2013 року у конференц-залі готелю
«Театральний» в м. Запоріжжі в той же
спосіб, в який вона була поширена, а
саме провести прес-конференцію, в якій
публічно вибачитися та оприлюднити
спростування інформації стосовно
причетності позивача до рейдерських
захватів, вимагання, шантажу та погроз
по відношенню до відповідача; стягнути
з відповідача на користь позивача
завдану моральну шкоду у розмірі 50 000
(п'ятдесят тисяч) гривень та сплачені
ним судові витрати.
В судове засідання позивач не
з»явився, його представник надав заяву
з проханням слухати справ у
відсутність позивача та його
представника, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі за вказаними у
позовній заяві підставами, просить
задовольнити позов в повному обсязі,
проти винесення заочного рішення не
Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з»явився, про день, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином згідно абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК
У зв'язку з неявкою сторін у судове
засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК
України,фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести
тіобставини, на які вона посилається як
на підставусвоїхвимогабозаперечень,
крімвипадків, встановленихцим
Так, в судовому засіданні
встановлено наступне.
03 жовтня 2013 року у конференц-залі
готелю «Театральний» в м. Запоріжжі
відбулася прес-конференція
мелітопольського промисловця ОСОБА_2.
В своїй прес-конференції відповідач
офіційно оприлюднив інформацію
стосовно тиску на нього та членів його
родини. Також Відповідач заявив, що по
відношенню до його бізнесу був
здійснений рейдерський захват,
пов'язаний з порушенням проти нього
кримінальних справ, триманням під
вартою, побиттям та викраденням його
дітей, організаторами та ініціаторами
чого, на думку відповідача, були
позивач та інші співробітники
Запорізької міліції.
Дані обставини підтверджуються
стенограмою прес-конференції,
зафіксованою на електронному носії,
доданому до позову, статтею, розміщеною
у газеті «Іскра» № 41(511) від 10.10.2013 року.
Особисто відповідач у своїй промові
зазначав наступні відомості(пряма
мова): «Я сегодня пошел на
пресс-конференцию, потому что опасаюсь
за свою жизнь, за жизнь своих родных,
сына, которые очень пострадали в
процессе разбирательств.В 2010 году
племянник ОСОБА_3, ОСОБА_4, познакомил
меня с бизнесменом изг. Запорожья
ОСОБА_5 и сказал, что у него есть
перспективные планы. У нашего
предприятия были свободные
производственные площади, и я с
удовольствием, по рекомендации таких
людей, предложил ему арендовать
производственные площади нашего
предприятия. Я очень ошибался,
поскольку меня познакомили с
профессиональным рейдером, с широкими
связями в органах МВД. Господин ОСОБА_5
начал арендовать небольшое помещение
до 10 000 кв.м. и потихоньку все
закончилось тем, что он владеет
полностью всем производством завода,
всей инфраструктурой, базой отдыха,
общежитием, стадионами. На сегодняшний
день все это перешло в его
В конце 2006-2007 года мы заключили первый
договор аренды на 1 год. В 2010 году все
договора аренды закончились, и я решил
дальше не продолжать арендные
отношения с этим бизнесменом. В это
время, на нашем предприятии активно
начали работать силовые структуры:
УБОП области, руководителем которого
является ОСОБА_1 Ежемесячно начали
наведываться его сотрудники и
настоятельно рекомендовать
сотрудничать с ОСОБА_5 и в дальнейшем
продать ему то помещение, которое он
арендовал, объекты энергоснабжения,
водоснабжения, обеспечения
предприятия. Проводились обыски на
предприятии, у меня дома, у сотрудников.
До 40 сотрудников МВД было у нас на
предприятии. Опять же шантаж и угрозы. В
результате пришлось пережить около 15
обысков на предприятии. ОСОБА_5, его
деятельность, была под «крышей» ОСОБА_1.
Он эту работу организовывал. Все его
заместители и рядовые сотрудники,
практически при каждом обыске
непрозрачно намекали, что пока я не
отдам собственность ОСОБА_5, никто от
них не отстанет и все закончится моим
арестом. Я конечно сопротивлялся,
пытался жаловаться во все инстанции, но
на то время я не был никем услышан.
Когда я находился в следственном
изоляторе, мой старший сын ОСОБА_8
приезжаехал ко мне с обычной передачей.
В это время ОСОБА_5 и его люди его
похищают, избивают, выгружают в машину
и везут в офис ОСОБА_5, там продолжаются
издевательства над ним, его бьют
профессионально без следов по почкам,
печени. Он уезжает. В следующий раз, там
где я сидел, случайно оказывается
мобильный телефон, включается
конференция, начинается избиение и
разговор о том, что если мой сын не
подпишет документы, меня убьют.
Параллельно на него было открыто
уголовное дело за нецелевое
использование средств по этому проекту
в процессе его изготовления. Поскольку
проект уже проходил в течении 5 лет,
факт нецелевого использования трудно
доказуем, именно по этому факту на него
и завели уголовное дело, т.к. он имел
отношение к этому проекту. Со стороны
бандитов, УБОПа, лично начальника
УБОПа, который этим занимался, была
угроза, что он тоже будет сидеть в
следственном изоляторе. Мой сын в
результате убежал, скрывался. У меня
есть еще второй сын, который видел то,
что я сижу, старший сын в бегах,
закончил юридический факультет, собрал
все бумаги, поехал к ОСОБА_5 на
переговоры, с готовностью все ему
отдать. Он поехал с адвокатом, ОСОБА_9
Они были избиты, вместе с адвокатом. У
них забрали мобильные, компьютеры,
автомобиль, на котором они приехали,
был подвержен обыску, из него изъяли
документы, договора, накладные,
уставные документы. Адвокат
возмущался, угрожал тем, что будет
писать правоохранительным органам, в
прокуратору. Ему ответили, что он
завтра будет там, где и я. Через неделю
он оказался в следственном изоляторе
После того, как вся собственность
попала в руки ОСОБА_5, он ее несколько
раз продал, перепродал, пристроил. Одна
из заводских баз в смт. Кирилловка,
стала собственностью ОСОБА_1 В
следственный изолятор ко мне начали
приходить люди, не бандитской
наружности, а милицейской, и заставлять
подписывать расписку со следующим
содержанием: «Я, ОСОБА_2 получил 27
января от ОСОБА_5 1 млн. долларов за
предприятие, которое перешло в его
собственность. Претензий не имею». Я,
конечно, не подписал такую бумагу, не
смотря на то, что ко мне приходили с ней
в итоге 8 человек, были уговоры, угрозы,
и то, что я могу остаться в СИЗО, и живым
Я знаю, что у многих бизнесменов, есть
проблемы с бизнесом, с собственностью,
с рейдерством и так далее, я хотел,
чтобы СМИ донесли эту информацию людям,
потому что на моем месте может
оказаться каждый. Те люди, которые
должны отвечать за соблюдением
законности, возглавляют вопросы по
«захвату». В то время, когда президент
проводит реформы и пытается навести
порядок, ввести нас в Европу, внутри
твориться полный беспредел, при
котором, невозможно привлечение
инвестиций, новых технологий,
оборудования для развития отрасли.
Я рад, что я нашел понимание у
губернатора, которые взял под контроль
эти вопросы, пообещал, что наведет
порядок с криминалом, с наркотиками,
потому что если такие большие
начальники, как Степанов, занимаются
«крышеванием» таких бизнесменов, как
ОСОБА_5, и это приводит к таким
последствиям, что нас ожидает дальше».
Разом з тим, відповідно до ст. 68
Конституції України кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України та законів України, не посягати
на права і свободи, честь і гідність
За змістом ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції
України кожен має право на повагу до
своєї гідності та право спростувати
недостовірну інформацію про себе, а
також на відшкодування моральної
шкоди, завданої поширенням такої
недостовірної інформації.
Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканими. Згідно зі ст. 299 ЦК
України кожен має право на
недоторканість своєї ділової
Відповідно до ч. 1 ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
Постанова Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009 № 1 "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи"(далі-Постанови
Пленуму ВСУ) зазначає, що негативною
слід вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації. Спростування
поширеної недостовірної інформації
повинно здійснюватись незалежно від
вини особи, яка її поширила.

В п.п. 18, 19 Постанови Пленуму ВСУ
зазначено, що згідно з положеннями
статті 277 ЦК ( 435-15 ) і статті 10 ЦПК ( 1618-15
) обов'язок довести, що поширена
інформація є достовірною,
покладається на відповідача, проте
позивач має право подати докази
недостовірності поширеної
інформації. Позивач повинен довести
факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Відповідно до частини другої
статті 471 Закону України "Про
інформацію" ( 2657-12 ) оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Судом встановлено, що висловлювання
відповідача не є оціночними
судженнями, а є саме фактичними
твердженнями, при цьому не містять
ніяких об'єктивних фактів та
підтверджуючих доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
негативну інформацію,поширену про
відповідача, недостовірною, відповідач
не скористався своїм правом довести
протилежне.

Також, враховуючи займану посаду
позивачем, суд вважає, що розповсюджені
відомості не відповідають дійсності,
ганьблять позивача, вказують на його
протиправну, злочинну діяльність та
зловживання посадовою особою своїм
службовим становищем, поширені з метою
приниження честі, гідності та ділової
репутації позивача , як полковника
міліції та начальника УБОЗ ГУМВС
України в Запорізькій області, що
завдає шкоди відповідним особистим
немайновим благам позивача.

Також незважаючи на те, що межа
допустимої критики щодо публічної
особи є значно ширшою ніж окремої
пересічної особи, публічна особа також
має право на спростування негативної
інформації, оскільки поширення
інформації про те, що ОСОБА_1 був
організатором низки злочинів проти
позивача та його сім»ї за своїм
змістом виходить за межі будь-якої
допустимої критики, при цьому,
зазначені висловлювання не є критикою
взагалі, а ця поширена інформація
ганьбить позивача в сфері його
професійної діяльності.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ,при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим

благам, або перешкоджає особі повно і
своєчасно здійснювати своє

особисте немайнове право.

Таким чином, враховуючи
вищевикладене, судом встановлено
юридичний склад правопорушення, що
вказує на необхідність задоволення
позову в частині зобов'язання ОСОБА_2
оприлюднити спростування інформації,
поширеної 03 жовтня 2013 року у
конференц-залі готелю «Театральний» в
м. Запоріжжі в той же спосіб, в який вона
була поширена.

Враховуючи вказівки, викладені у абз.3
п. 24 Постанови Пленуму, суд вважає за
необхідне зазначити строк, у межах
якого спростування повинно бути
оприлюднено, у 2 місяці з часу набрання
рішенням законної сили.

Разом з цим, обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права -шляхом
публічного вибаченняна
прес-конференції не передбачений
законодавством України, а саме- ст. ст..
11,15,16 ЦК України, роз»ясненнями, даними
у п. 3 Постанови Пленму ВСУ, що вказує на
відсутність підстав для задоволення
вказаної позовної вимоги.

Також суд вважає позовні вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача завданоїйому моральної
шкоди у розмірі 50 000 гривень
недоведеними, у зв»язку з чим не вбачає
підстав для їх задоволення.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
враховуючи норми ч.3 ст.6 Закону України
«Про судовий збір» суд стягує з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214, 215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та ділової репутації та
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію,
поширену ОСОБА_2 03 жовтня 2013 року у
конференц-залі готелю «Театральний» в
м. Запоріжжі стосовно причетності
ОСОБА_1 до рейдерських захватів,
вимагання, шантажу та погроз по
відношенню до ОСОБА_2

Зобов'язати ОСОБА_2 оприлюднити
спростування інформації, поширеної 03
жовтня 2013 року у конференц-залі готелю
«Театральний» в м. Запоріжжі в той же
спосіб, в який вона була поширена, а
саме провести прес-конференцію, в якій
оприлюднити спростування інформації
стосовно причетності ОСОБА_1 до
рейдерських захватів, вимагання,
шантажу та погроз по відношенню до
ОСОБА_2 в строк у 2 місяці з часу
набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкає
за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_2
судовий збір у сумі 243 /двісті сорок три/
гривні 60 копійок.

В решті позову -відмовити.

На рішенняможе бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя:

Ю.В.Ковальова