Єдиний унікальний номер 253/8434/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3809/2014
Головуючий в I інстанції Попова В.О.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 22 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дочки, яка продовжує
навчання,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дочки, яка продовжує
навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим,
що вона є студентом денного факультету
інноваційної економіки і кібернетики
Східноукраїнського Національного
університету ім. В. Даля, у зв'язку з чим
потребує матеріальної допомоги;
відповідач по справі є її батьком.
проте в добровільному порядку
матеріальної допомоги не надає, але
може надавати таку допомогу, оскільки є
працездатною особою, зареєстрований як
фізична особа-підприємець та здійснює
підприємницьку діяльність. Позивач
просила суд з урахуванням уточнення
позовних вимог стягнути з відповідача
на її користь аліменти в розмірі 1 000
гривень щомісячно на весь період
навчання, починаючи з дня пред'явлення
позову і до закінчення навчання але не
більш ніж до досягнення нею двадцяти
трьох років.

Рішенням Центрально-міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 22 січня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 06 березня 2014 року
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на її утримання, як
повнолітньої дочки, яка продовжує
навчання задоволено частково. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання у
розмірі 450 гривень щомісячно, починаючи
стягнення з 24 квітня 2013 року і на весь
період навчання ,але не більш ніж до
досягнення нею 23-х річного віку.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 аліменти на її
утримання в розмірі 700 грн. щомісячно,
починаючи стягнення з 24.04.2013 року і на
весь період навчання. В обґрунтування
скарги посилається на те, що
встановлений судом розмір аліментів у
450,00 грн. є недостатнім для забезпечення
нормальних умов життя, оскільки
прожитковий мінімум на одну
працездатну особу в 2014 році з
розрахунку на місяць встановлений в
розмірі 1 218,00 грн.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1
не з'явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлялася належним чином
листом і телефонограмою № 1523,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 22 квітня 2014 року (а.с.129), клопотань
про перенесення розгляду справи до
апеляційного суду не надходило, що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_5, діючий на
підставі довіреності (а.с. 52),
заперечували проти апеляційної скарги
та просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції при частковому
задоволенні позову виходив з того, що
позивачка навчається на денному
відділенні вищого учбового закладу,
відповідач з урахуванням його
матеріального становища має змогу
надавати доньці матеріальну допомогу в
розмірі 450 грн. щомісячно.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній його частині повністю
зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач по справі ОСОБА_3 відповідно
до запису в свідоцтві про народження є
батьком ОСОБА_1 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досягла повноліття.

Відповідно до довідки №313 від 06
листопада 2013 року, ОСОБА_1 навчається у
Східноукраїнському національному
університеті імені Володимира Даля у
інституті управління (за бюджетом),
форма навчання денна, кінцевий термін
навчання за програмою
освітньо-кваліфікаційного рівня
бакалавр до 30 червня 2016 року (а.с.55).

Відповідно до довідки №211 від 16 квітня
2013 року (а.с.5), ОСОБА_1 отримує стипендію
в розмірі 730,00 грн. на місяць.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки від 14 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3 про стягнення неустойки за
прострочення виплати аліментів ,яке
набрало законної сили 11 грудня 2013 року
,встановлено, що з 06 березня 2012 року
ОСОБА_3 зареєстрований як фізична
особа-підприємець та з квітня 2012 року
займається підприємницькою діяльністю
з організації перевезень та таксі
(а.с.74-80).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 20 постанови від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК
України право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів мають
самі дочка, син, які продовжують
навчатися, а також той із батьків, з
яким вони проживають.

Відповідно до ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Із наданої відповідачем довідки про
його доходи, яка підписана ним особисто
як платником єдиного податку,
вбачається, що його доходи є
нерегулярними та мінливими, а саме:
чистий дохід у січні 2013 року складає 1 788
гривень, а у березні 2013 року - 1 155
гривень (а.с.48).

За таких обставин суд першої інстанції,
з урахуванням встановлених під час
розгляду справи обставин, дав
правильну правову оцінку зібраним у
справі доказам, вірно застосував норми
матеріального та процесуального права
та, виходячи з положень ст. ст. 199, 200 СК
України, обґрунтовано дійшов висновку,
що оскільки позивачка продовжує
навчання і у зв'язку з цим потребує
матеріальної допомоги, знаходиться на
утриманні матері, батько у
добровільному порядку матеріальної
допомоги не надає, однак в змозі її
надавати та стягнув з відповідача на
користь позивачки аліменти в розмірі
450,00 грн. на утримання повнолітньої
доньки, яка продовжує навчання.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність розміру стягнутих
аліментів до прожиткового мінімуму,
встановленого діючим законодавством
на 2014 рік не заслуговують на увагу,
оскільки при визначенні розміру
аліментів суд першої інстанції
правильно виходив із положень ст. 200 СК
України та врахував матеріальне
положення позивача, яка отримує
стипендію в розмірі 730,00 грн.,
матеріальне положення відповідача,
вартість навчання, можливість матері
надавати допомогу доньці та стягнув
аліменти у розмірі 450,00 грн.

Більш того, прожитковий мінімуму для
працездатних осіб складає 1218,00 грн., а 30%
від цього розміру складає 365,40 грн., тому
доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, в сукупності
встановлених у справі обставин суд дав
належну оцінку усім доказам і дійшов
правильного висновку про часткове
задоволення позову.

А тому, апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній його частині
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
22 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: