АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1172/2014
Головуючий в І інстанції Ведяшкіна Ю.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

2014 року квітня місяця 16 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Лісової Г.Є., Базіль Л.В.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсон цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Новокаховського міського суду
від 11 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа -
регіональна універсальна товарна
біржа «Таврійська» про визнання угоди
купівлі-продажу дійсною та визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивачка звернулася
до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 01 листопада 2001
року між нею і ОСОБА_5 через регіональну
універсальну товарну біржу
«Таврійська» був укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1.

Вказаний будинок придбала за 6000 грн.,
які були передані відповідачу до
підписання договору, про що свідчить
пункт 2 договору.

Своїм правом власності на житловий
будинок вона не може скористатися т.я.
свого часу договір купівлі-продажу не
був посвідчений у нотаріальній
конторі, і на даний час приватний
нотаріус відмовила їй у вчиненні
нотаріальної дії.

Посилаючись на вимоги ст.47 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року), ст.12 Закону України
«Про власність» просила визнати
договір купівлі-продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, укладений 01 листопада
2001 року дійсним та визнати за нею право
власності на цей будинок.

Рішенням Новокаховського міського
суду від 11 лютого 2014 року позов ОСОБА_6
задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1, укладений 01.11.2001 року
на регіональній універсальній
товарній біржі «Таврійська» між ОСОБА_5
і ОСОБА_6 дійсним.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
будинок АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
судові витрати в сумі 4729,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
просив його скасувати і ухвалити нове,
яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її
позову.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_5 апеляційну скаргу
підтримав з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і
обґрунтованим представник ОСОБА_6
просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Із матеріалів справи вбачається що 01
листопада 2001 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6
був укладений договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1, посвідчений
регіональною універсальною товарною
біржею «Таврійська».

Позивачка прийняла майно і своє право
власності на спірний будинок ОСОБА_6
зареєструвала 11 квітня 2002 року в
Каховському державному бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно до п.4 Прикінцевих і
перехідних положень ЦК України 2003 року,
що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей
Кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Таким чином на спірні правовідносини
поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року,
чинного на час їх виникнення, що вірно
визначено судом.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.227 ЦК УРСР договір
купівлі-продажу житлового будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору (стаття 47
цього Кодексу).

Частиною 1 ст.47 УРСР визначено, що
нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках, зазначених
у законі. Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими частиною другою статті 48
цього Кодексу.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» №3 від 28 квітня
1978 року, чинної на час виникнення
правовідносин, з підстав недодержання
нотаріальної форми визнаються
недійсними тільки ті угоди, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню, зокрема,
договори: довічного утримання, застави,
купівлі-пролажу (в тому числі при
придбанні на біржових торгах), міни або
дарування житлового будинку (квартири)
чи його (її) частини, дарування іншого
майна на суму понад 500 крб. і валютних
цінностей на суму понад 50 крб.

Згідно ч.2 ст.48 ЦК УРСР якщо одна із
сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального
посвідчення, а друга сторона
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6
суд першої інстанції виходив з того, що
сторони договору купівлі-продажу
житлового будинку повністю виконали
угоду, а оскільки відповідач
ухиляється від її нотаріального
посвідчення, то у позивачки відсутні
інші способи захисту порушеного права.

Проте з таким висновком суду колегія
суддів не може погодитися, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
ухиляння ОСОБА_5 від нотаріального
посвідчення договору, не зазначено про
них і в рішенні суду першої інстанції,
про такі обставини не зазначала і
позивачка у своїй позовні заяві.

Інших підстав для визнання договору
дійсним ОСОБА_6 не заявлено, як і
підстав для визнання за нею права
власності.

Що стосується Закону України від 10
грудня 1991 року №1965-ХІІ «Про товарну
біржу», на яку в своєму рішенні
послався суд, то він є спеціальним
нормативним актом щодо визнання
правових умов створення і діяльності
товарних бірж на території України та
загальним стосовно укладення
договорів. З останнього питання
спеціальними є норми Цивільного
кодексу.

Таким чином, дововори щодо придбання на
біржових торгах об'єктів нерухомого
майна і, зокрема, житлових будинків,
вимагають оформлення в письмовій формі
та підлягають нотаріальному
посвідченню. Спірний договір
нотаріально посвідчений не був.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що у суду першої інстанції не
було законних підстав для задоволення
позову ОСОБА_6

Постановлене судове рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК, в силу
ст.ст.47, 48, 224, 227 ЦК УРСР колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду
від 11 лютого 2014 року скасувати і
ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її
позову.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук