РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 569/23460/13-ц

16 квітня 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Денисюка П.Д.,

при секретарі Киричок М.М.,

з участю представника позивачів -
адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4,

представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідачів
ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_2, ОСОБА_9, Відділу Державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних
позовних вимог щодо предмету спору на
стороні відповідачів - ОСОБА_5, про
визнання правочину удаваним та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися
до Рівненського міського суду з
позовом до ОСОБА_2, Відділ ДВС
Рівненського міського управління
юстиції у якому просять визнати
удаваним договір усного доручення від
07 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_7
та ОСОБА_2 посвідченого приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрованого в реєстрі за №978 та
визнати таким, що фактично укладений
між ними договір купівлі-продажу
автомобіля, марки Mercedes-Benz ML500,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року
випуску, кузов НОМЕР_2 визнати, що
вищевказаний автомобіль належить на
праві власності ОСОБА_7, відповідно до
вищевказаного договору
купівлі-продажу та зобов'язати Відділ
ВДВС Рівненського міського управління
юстиції зняти арешт, накладений
ухвалою Рівненського міського суду від
10 грудня 2012 року на вищевказаний
автомобіль, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2 по
справі №1715/21561/12 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог
вказали, що ОСОБА_2, довіреністю від 07
березня 2008 року, посвідченої приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 07.03.2008р.
зареєстровану в реєстрі за №978
уповноважив ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
користуватися автомобілем, марки
Mercedes-Benz ML500, реєстраційний номер НОМЕР_1,
2002 року випуску, кузов НОМЕР_2.
Стверджують, що між ними та ОСОБА_2
фактично було укладено договір
купівлі-продажу вищевказаного
автомобіля, який з метою зменшення
сплати державного мита при оформленні
купівлі-продажу по взаємній згоді
сторін, оскільки було оформлено у формі
генеральної довіреності. Зазначають,
що сторонами було виконано умови
договору купівлі-продажу, а саме
ОСОБА_7, як покупцем сплачено ОСОБА_2
обумовлену суму коштів, про що останнім
видано відповідну розписку, а ОСОБА_2,
як продавцем передано ОСОБА_7
автомобіль та документи на нього, що
підтверджується актом
приймання-передачі транспортного
засобу від 07.03.2008р.

У судовому засіданні представник
позивачів позов підтримав пояснив, що
відповідно положень до статті 235 ЦК
України договір доручення, укладений в
усній формі між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, на
виконання та підтвердження якого
останнім видана довіреність від
07.03.2008р. є удаваним правочином,
укладеним для приховання насправді
укладеного між ними договору
купівлі-продажу спірного автомобіля, а
тому позов просив задоволити у повному
обсязі.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив
проти задоволення позову вказав, що
фактична передача транспортного
засобу у володіння позивача на
підставі довіреності не має наслідком
набуття права власності на спірний
автомобіль, оскільки видача
довіреності не створює для позивача
будь-яких інших прав та обов'язків крім
тих, що виникають із договірних
правовідносин. Таким чином, позивач у
встановленому законом порядку не набув
права власності на спірний автомобіль,
оскільки сторони не виконали вимог,
необхідних при відчуженні
транспортного засобу. Договір
купівлі-продажу транспортного засобу
між сторонами було укладено у простій
письмовій формі, а довіреність не
укладалася з метою приховування іншого
правочину.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 позов не визнав у
задоволенні яких просив суд відмовити
вказав, що його довірителем при
передачі автомобіля було порушено
встановлений законом порядок
відчуження транспортних засобів, а
договір купівлі-продажу спірного
транспортного, укладений між останніми
07 березня 2008 року вимогам
законодавства не відповідає, а тому
позовні вимоги є незаконними та
необґрунтованими.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідачів
заявлені позовні вимоги не визнав
вказав, що при оформленні довіреності
перехід права власності не
відбувається, а видача генеральної
довіреності не є договором, який
допускає перехід права власності на
майно до третіх осіб, а не повіреної
особи, у зв'язку з чим підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов слід
задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
вчинили.

Судом установлено, що згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу,
серії №299428 від 25 грудня 2003 року
автомобіль, марки Mercedes-Benz ML500,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року
випуску, кузов НОМЕР_2 належить ОСОБА_2

Відповідно до положень ст.655 ЦК України
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність іншій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

07 березня 2008 року між ОСОБА_2 (далі
Продавець) та ОСОБА_7 (далі Покупець)
було складено акт приймання-передачі
вищевказаного транспортного засобу,
який і засвідчений їхніми підписами,
згідно якого продавець передає, а
покупець приймає у приватну власність
вищевказаний транспортний засіб.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Як убачається із акт
приймання-передачі сторонами було
обумовлено вартість транспортного
засобу,яка становить 200 000 грн.,
покупцем його оглянуто та жодних
недоліків ним не виявлено.

Згідно підписаної ОСОБА_2, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 розписки, ОСОБА_2 засвідчив, що 07
березня 2008 року продав ОСОБА_7
автомобіль, марки Mercedes-Benz ML500,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року
випуску, кузов НОМЕР_2 за 200 000 грн.

Статтею 205 ЦК України визначено, що
правочин може вчинятись усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Відповідно до
положень частини 1 статті 639 ЦК України
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

Із дослідженої у судовому засіданні
розписки убачається, що ОСОБА_2 в день
її підписання ОСОБА_7 передано
вищевказаний автомобіль у власність
разом з усіма документами, а саме
технічним паспортом та довіреністю.
Претензій щодо транспортного засобу
ОСОБА_7 не виявлено. Продаж
транспортного засобу здійснено з
дозволу його дружини ОСОБА_2, яка свою
згоду на те засвідчила своїм підписом.

Окрім того, сторони погодили той факт,
що право власності автомобіль, марки
Mercedes-Benz ML500, реєстраційний номер НОМЕР_1,
2002 року випуску, кузов НОМЕР_2 з 07
березня 2008 року перейшло до ОСОБА_7

Разом з тим, відповідно до вимог статті
328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема з
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно з вимогами статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбаченні актами
цивільного законодавства, а також дій
осіб, що не передбаченні цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є в тому числі й договори та
інші правочини.

Згідно ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

На виконання умов акту приймання
передачі та розписки, довіреністю від 07
березня 2008 року, посвідченої приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 07.03.2008р.
зареєстровану в реєстрі за №978 ОСОБА_2
уповноважив ОСОБА_11, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
користуватися автомобілем, марки
Mercedes-Benz ML500, реєстраційний номер НОМЕР_1,
2002 року випуску, кузов НОМЕР_2.

Крім того, рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від
06 листопада 2013 року в цивільній справі
№569/6141/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2,
Відділу ДВС Рівненського міського
управління юстиції, третя особа ОСОБА_5,
про визнання права власності на
автомобіль, яке було залишено без змін
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 16 грудня 2013 року набрало
законної сили.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України,
такі обставини є обов'язковими для суду
та не підлягають доказування по даній
справі, оскільки в ній беруть участь ті
самі особи щодо яких встановлено ці
обставини.

Аналіз вищенаведеного дає підстави
вважати, що правочин, який був
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7
спрямований на встановлення, зміну або
припинення цивільний прав та
обов'язків з приховуванням іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
тобто договір купівлі-продажу
вищевказаного автомобіля, оскільки при
нотаріальному оформленні договору
купівлі-продажу настали б інші грошові
обов'язки.

А тому, суд приймає до уваги твердження
відповідачів про те, що відсутні
підстави для визнання удаваним
договору доручення та наявності
насправді укладеного договору
купівлі-продажу у зв'язку з наявністю
укладеного в простій письмовій формі
договору купівлі-продажу від 07.03.2008р., а
також приходить до висновку про
відсутність належного договору
купівлі-продажу спірного
транспортного засобу між сторонами, у
зв'язку із чим, позивачі по справі на
даний час фактично позбавлені
можливості оформити належним чином
право власності на вказаний
транспортний засіб інакше як на
підставі рішення суду.

З огляду на обставини, суд приходить до
висновку про те, що укладений 07 березня
2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 договір
доручення на підтвердження якого
видана довіреність є удаваним
правочином, оскільки спрямований на
приховання насправді укладеного між
сторонами купівлі-продажу
транспортного засобу - автомобіля
марки Mercedes-Benz ML500, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_3
відповідно до досягнутих ними як
сторонами такого договору умов, на
укладення якого й було спрямоване
волевиявлення сторін.

Крім того, відповідно до положень ч.1
ст.334 ЦК України право власності у
набувача за договором виникає з
моменту передання майна, яким згідно з
частиною другою даної статті є
вручення його набувачеві, та беручи до
уваги положення статті 664 ЦК України,
суд приходить до висновку про те, що
обов'язок продавця передати товар
покупцеві було виконано, а тому в нього
виникло право власності на спірний
автомобіль з 07 березня 2008 року.

Також судом встановлено, що і не
заперечується сторонами Відділом ДВС
Рівненського міського управління
юстиції на виконання ухвали
Рівненського міського суду
Рівненської області від 10 грудня 2012
року про забезпечення позову по справі
№1715/21561/12 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2
було накладено арешт на зазначений
спірний транспортний засіб.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що накладений Відділом ДВС
Рівненського міського управління
юстиції, згідно ухвали Рівненського
міського суду від 10 грудня 2012 року
арешт на автомобіль, марки Mercedes-Benz ML500,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року
випуску, кузов НОМЕР_2 слід зняти.

Враховуючи вище кладене, суд приходить
до висновку, що договір доручення від 07
березня 2008 року укладений для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, тому його слід
визнати удаваним, визнати, що
автомобіль належить на праві власності
ОСОБА_7 а заходи забезпечення позову,
згідно ухвали Рівненського міського
суду від 10 грудня 2012 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 10, 58, 59, 60, 88, 208, 212-215, 218,
223, 291, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати удаваним договір усного
доручення від 07 березня 2008 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на
підставі та на виконання якого
останній видав Довіреність, посвідчену
07 березня 2008 року приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу - ОСОБА_10, зареєстровану в
реєстрі за №978, та визнати таким, що
фактично укладений між ними 07 березня
2008 року договір купівлі-продажу
автомобіля марки Mercedes-Benz ML500,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року
випуску, кузов НОМЕР_2.

Визнати, що автомобіль марки Mercedes-Benz
ML500, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року
випуску, кузов НОМЕР_2, належить на
праві власності ОСОБА_7 відповідно до
договору купівлі-продажу, укладеного 07
березня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції зняти
арешт, накладений на автомобіль марки
Mercedes-Benz ML500, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_2
згідно ухвали Рівненського міського
суду Рівненської області від 10 грудня
2012 року про забезпечення позову по
справі №1715/21561/12 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - у той
же строк з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Рівненського міського суду

П.Д. Денисюк