У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

27 березня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про
визнання заповіту недійсним, визнання
права власності на квартиру та гараж,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 3 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 15 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що він з 1987 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4 У 1990 році він придбав житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_2, в подальшому вони разом з
ОСОБА_4 отримали свідоцтво про право
власності. Належну йому частину
будинку він подарував сину ОСОБА_3, а
ОСОБА_4 свою подарувала сину ОСОБА_2 4
березня 1994 року шлюб між ним та ОСОБА_4
було розірвано, проте подружні
стосунки вони не припинили і
продовжували проживати однією сім'єю. 18
березня 1998 року вони придбали за
спільні кошти двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1 та оформили її на ОСОБА_4,
оскільки вона мала право на пільги, як
учасник ліквідації аварії на
Чорнобильській атомній
електростанції. 1 червня 1998 року вони
повторно зареєстрували шлюб. На
початку 2000 року він продав подарований
батьком легковий автомобіль і купив
гараж у гаражному кооперативі
«Ветеран» по АДРЕСА_3 та оформив його на
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
Після її смерті з'ясувалось, що 22 липня
1993 року вона склала заповіт, яким все
своє майно заповіла сину ОСОБА_2

З огляду на зазначене, просив визнати
заповіт недійсним з підстав
передбачених ч. 1 ст. 229, ч. 2 ст. 230 ЦК
України.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 3 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 15 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, дослідивши докази в
справі й давши їм належну правову
оцінку, дійшов правильного висновку та
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 3 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова