Провадження № 2/537/123/2014
Справа № 537/6296/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2014 року
м. Кременчук

Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі головуючого судді Сьоря С.І., при
секретарі Ткач О.Б. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Кременчуці цивільну справу за
позовом фізичної особи ОСОБА_1 до
фізичної особи ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
відповідно до якого просить суд
винести рішення, яким визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - АДРЕСА_2

Свої вимоги мотивує тим, що 09.01.1998 року
згідно рішення №21 виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області йому на сім'ю з
однієї особи, був виданий ордер № 336 на
кімнату АДРЕСА_2 Дана кімната має
житлову площу 16,60 кв.м. і знаходиться на
2-му поверсі 5-ти поверхового будинку,
який знаходиться в управлінні ТОВ
«Добробит». Він, починаючи з 1996 року в
цій квартирі зареєстрований та
проживає по теперішній час. З липня 2004
року на даній житловій площі була
зареєстрована його донька ОСОБА_2, яка
вийшла заміж та з січня 2010 року стала
проживати зі своїм чоловіком в АДРЕСА_3.
В даний час на житловій площі проживає
тільки він. З січня 2010 року
відповідачка житлом не користується,
не цікавиться ним. Вона повністю
припинила виконувати обов'язки члена
сім'ї, передбачені ст. 64 Житлового
Кодексу України, пов'язані з
утриманням, оплатою житлового
приміщення та комунальних послуг. Його
доходи не великі, він є інвалідом 1-ої
групи, потребує значних витрат зі свого
лікування, при цьому для недопущення
утворення боргів, він вимушений
сплачувати всі комунальні та інші
послуги і за відповідачку, яка не
проживає на даній житловій площі з 2010
року. В жовтні 2013 року ним було
направлено лист на адрес у
відповідачки з вимогою знятись з
реєстраційного обліку з найманого
приміщення - АДРЕСА_2 який ОСОБА_2
отримала 04.11.2013 року, однак зазначена
вимога залишилась без реагування.
Вважає, що оскільки відповідачка
ОСОБА_2 добровільно вибула на
проживання до іншого житлового
приміщення та з січня 2010 року не
користується вищевказаною житловою
площею, не сплачує комунальні послуги,
тому вона втратила право користування
житловим приміщенням в АДРЕСА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав зазначених у позові та
пояснив, що в січні 2010 року відповідач
переїхала на постійне місце проживання
в АДРЕСА_3 По теперішній час відповідач
до гуртожитку не з'являється та
комунальні послуги не сплачує.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що вона
дійсно до січня 2010 року була
зареєстрована та проживала у в АДРЕСА_2
Його батько у вказаній кімнаті не
проживав, а проживав в с.Білецківка
Кременчуцького району у співмешканки,
з якою згодом одружився. Вона також в 2009
році уклала шлюб. Після одруження її
батько та його дружина ОСОБА_3
заперечували, щоб вона разом із
чоловіком проживали у спірній кімнаті,
оскільки вони мали намір здавати
вказану кімнату для проживання іншим
особам. Під їх тиском в січні 2010 року
вона переїхала проживати до її
чоловіка за адресою АДРЕСА_3, а батько
здавав цю кімнату в найм іншим особам
та отримував за це кошти. Сам у вказаній
кімнаті він також не проживав. Інтерес
кімнати вона не втратила, так як
звернулася разом із батьком із заявою
про приватизацію цієї квартири. Вважає,
що вона не проживала у спірній кімнаті
з поважних причин, оскільки батьком та
ОСОБА_3 їй у цьому чинилися перешкоди.

Представник третьої особи
Крюківського районного відділу у
м.Кременчуці Державної міграційної
служби України в Полтавській області
до судового засідання не з'явився, але
завчасно надіслав заяву про розгляд
справи без його участі.

Представник третьої особи ТОВ
«Добробит» до судового засідання не
з'явився з невідомих суду причин.

Представник третьої особи відділ
обліку та розподілу житлової площі
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради до судового засідання не
з'явився, але завчасно надіслав заяву
про розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, пояснення відповідача та
його представника, пояснення свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, встановив наступне.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_1
знає близько 20 років. Вона живе в
АДРЕСА_4 ОСОБА_2 проживала у спірній
кімнаті тривалий час, а коли вийшла
заміж, то переїхала проживати до
чоловіка. Після того як вона переїхала,
то в кімнаті проживали квартиранти, які
часто змінювались. ОСОБА_1 в кімнаті
фактично не проживав, інколи приходив.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_2
проживала в к.74 з 2004 по 2010 рік. До неї та
після неї в квартирі проживали
квартиранти. Позивач ОСОБА_1 фактично
став проживати у цій кімнаті лише
недавно. До нього приходить його
дружина ОСОБА_3. Катерина їй
пропонувала гроші, щоб вона сказала, що
ОСОБА_2 в кімнаті не проживає, однак
вона відмовилася. ОСОБА_2 не приживає в
кімнаті з 2010 року.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що
позивача знає з 1984 року, товаришували
сім»ями та ходили один до одного в
гості. Зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо,
що його дочка ОСОБА_2 вийшла заміж та
після цього переїхала проживати до
чоловіка. З 01.01.2010 року по теперішній
час була у ОСОБА_1 в гостях близько
п»яти разів та ОСОБА_2 там не бачила та
не бачила в кімнаті квартирантів.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1
вона знає протягом тривалого часу, а
ОСОБА_2 особисто не знає, з нею не
зустрічалась. Її кімната знаходиться у
першому під»їзді будинку, а у ОСОБА_1 в
другому. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що
ОСОБА_2 не приживає у кімнаті з 2010 року.
Коли вона приходила в гості до ОСОБА_1
то ОСОБА_2 там не зустрічала та її речей
не бачила. Приходила людина із ЖЕКу та
вона підписувала акт про не проживання.
Про те, чи ОСОБА_1 здавав у найм кімнату
іншим особам їй невідомо.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
від 09.01.1998 року №21 ОСОБА_1 надана
кімната АДРЕСА_2 на склад сім»ї 1 особа,
видано ордер №336 на вселення у вказану
кімнату та 19.06.1996 року місце проживання
ОСОБА_1 зареєстровано за вказаною
адресою.

З 26.07.2004 року за вказаною адресою
зареєстровано місце проживання ОСОБА_2,

Згідно довідки виданої ТОВ «Добробит»
за вих.. №4051 від 29.10.2013 року ОСОБА_1,
ОСОБА_2 зареєстровані у гуртожитку в
АДРЕСА_2 і займають житлову площу 16.60
кв.м.

Відповідно до акту про не проживання
від 05.11.2013 року, що посвідчений ТОВ
«Добробит», ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 не
проживає з січня 2010 року і по
теперішній час.

25.10.2013 року на адресу ОСОБА_2 направлено
лист ОСОБА_1, відповідно до якого
останній запропонував ОСОБА_2 знятися з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_2, однак вказаний лист залишений
без реагування.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
№223 від 19.03.2010 року АДРЕСА_2 надано
статус гуртожитку.

Ст. 71 ЖК України передбачає, що при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців, а якщо вони були відсутні з
поважних причин понад шість місяців,
цей строк за заявою відсутнього може
бути продовжено наймодавцем, а в разі
спору судом.

Згідно ст..72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановленні строки, проводиться в
судовому порядку.

Главою 4 ЖК УРСР не передбачено
можливості визнати особу, яка
користується житловим приміщенням у
гуртожитку, такою, що втратила право
користування зазначеним приміщенням.

У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що
порядок користування житловою площею в
гуртожитках визначається
законодавством України.

Разом із тим, окрім відповідної глави
ЖК УРСР, зазначене питання
врегульоване лише у Примірному
положенні про гуртожитки. У розділі VIII
Примірного положення про гуртожитки,
яким передбачено відповідальність за
порушення правил надання жилої площі в
гуртожитку, користування гуртожитками
та їх утримання, зазначено, що особи,
винні у порушенні правил користування
гуртожитками, несуть відповідальність
відповідно до законодавства.

У зв'язку з цим необхідно розмежовувати
правовий режим гуртожитків, житлові
приміщення у яких підлягають
приватизації та правовий режим
гуртожитків, які призначені для
тимчасового проживання.

Як встановлено судом, житлові
приміщення у АДРЕСА_2, який має статус
гуртожитку, визначено як такі, що
підлягають приватизації.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що оскільки правовий режим
гуртожитків, житлові приміщення яких
підлягають приватизації відповідно до
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», прирівняно до правового режиму
житлових приміщень в будинках
державного і громадського житлового
фонду, то суд приходить до висновку, що
до мешканців таких гуртожитків у разі
їх тимчасової відсутності поширюються
вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Як встановлено судом та це не
заперечується сторонами, відповідач
ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_2 з січня
2010 року.

При обґрунтуванні заперечень проти
позову відповідач посилається на те, що
вона перестала мешкати у спірній
кімнаті та мешкає з чоловіком в іншому
місці, внаслідок тиску на неї позивача
та ОСОБА_3, які після її виселення також
перешкоджали їй в користуванні
кімнатою, здаючи її в найм.

Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем ОСОБА_2 суду не надано
належних доказів того, що вона вибула
для проживання в інше житлове
приміщення внаслідок неправомірної
поведінки щодо неї позивача та ОСОБА_3
та не надано доказів того, що останніми
їй чинилися перешкоди у користуванні
цією кімнатою, тобто не надано доказів,
що вона у кімнаті була відсутня понад
шість місяців з поважних причин. Дані
про її звернення до компетентних
органів, зокрема до правоохоронних
органів чи до суду з проводу захисту її
прав щодо користування спірною
кімнатою, в матеріалах спарви відсутні.

Таким чином оцінюючи в сукупності
зібрані по справі письмові докази,
пояснення сторін, покази допитаних по
справі свідків, суд приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_2 з січня
2010 року, тобто більше шести місяців, без
поважних причин не користується та не
проживає у спірній кімнаті та фактично
в січні 2010 року вибула на постійне
місце проживання до іншого житлового
приміщення, а тому остання втратила
право користування цим житловим
приміщенням, в зв»язку з чим позовні
вимоги є законними та обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позов підлягає
задоволенню, на підставі ст..88 ЦПК
України з відповідача на користь
держави необхідно стягнути судовий
збір.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 236
грн. 54 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: