Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2014
сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської
області в складі головуючого судді
Грузман Т.В., при секретарі судового
засідання Слинько Ю.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Управління Державної
міграційної служби у Полтавській
області, третя особа - орган опіки та
піклування Оржицької районної
державної адміністрації, про визнання
осіб такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Оржицького
районного суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та Управління Державної міграційної
служби у Полтавській області про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивував тим, що він
згідно договору дарування від 29.01.2008
року є власником житлового будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. У
вищезазначеному будинку зареєстровані
колишня дружина позивача - ОСОБА_2, діти
- ОСОБА_3 та ОСОБА_5, невістка - ОСОБА_4,
онуки - ОСОБА_7 та ОСОБА_6. В липні 2011 року
відповідачі виїхали з належного
позивачу будинку, проте до
теперішнього часу не знялися з
реєстраційного обліку. Зазначена
обставина порушує його право власності
на житловий будинок з надвірними
спорудами. Знятися з реєстраційного
обліку за вказаною адресою в
добровільному порядку відповідачі
відмовляються.

18.12.2013 року позивач змінив підстави
позову та вказав, що відповідно до ст. 405
ЦК України оскільки члени сім»ї
власника житла відсутні за місцем
проживання понад 1 рік, то вони є такими
що втратили право на проживання у
спірному приміщенні. Прохає визнати
відповідачів такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням
та зняти їх з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні представник
позивача та позивач позовні вимоги
підтримали. Вказали, що у липні 2011 року
відповідач ОСОБА_2 ще до офіційного
розлучення забрала з будинку всі речі,
які вважала за необхідне. Більш з того
часу у будинку не проживала, разом із
нею виїхали і діти та онуки. Перешкод у
користуванні будинком з боку позивача
вчинено не було. На даний час
відповідачі придбали інше житло, але
через не закінчення оформлення
спадщини з боку продавців, ще не уклали
договір купівлі-продажу.

Відповідачі до суду не з'явилися, хоч
були належним чином повідомлені про
дату та час розгляду справи, проте
відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надали
суду заперечення, в яких просять
відмовити позивачу в задоволенні
позову, посилаючись на
необґрунтованість позовних вимог.

Представник відповідача Управління
Державної міграційної служби у
Полтавській області позов визнав
повністю.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Оржицької районної
державної адміністрації не заперечує
щодо задоволення позову. При цьому
вказала, що на протязі розгляду справи
в суді відповідачі до служби у справах
дітей не з»являлись та не турбувались
питанням зняття дітей з реєстраційного
обліку. Оскільки відповідачі придбали
інше житло в якому проживають
неповнолітні діти, то перешкод у
задоволенні позову служба не вбачає.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідка, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що згідно договору
дарування від 29.01.2008 року ОСОБА_1 є
власником житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з
Державного реєстру правочинів № 5359470
від 29.01.2008 року серії НОМЕР_1.

Право власності на вищезазначений
будинок підтверджує Витяг про державну
реєстрацію прав, серії СЕІ № 282595 від
03.12.2012 року, виданий Комунальним
підприємством «Лубенським міжрайонним
бюро технічної інвентаризації».

Рішенням Оржицького районного суду
Полтавської області від 16.08.2013 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який
зареєстрований 16.08.1986 року у
Сазонівській сільській раді
Оржицького району Полтавської області
- розірвано.

Згідно довідки, виданої виконкомом
Чевельчанської сільської ради
Оржицького району Полтавської області
№ 330/02-27 від 17.10.2013 року ОСОБА_1 має склад
сім'ї: мати - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дружина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, син -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, невістка - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, онука - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6, онука - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Чевельчанської сільської
ради Оржицького району Полтавської
області № 329/02-27 від 17.10.2013 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7
дійсно зареєстровані в будинку
АДРЕСА_1, але з 13 липня 2011 року фактично
не проживають за цією адресою.

Згідно довідки, виданої виконкомом
Сазонівської сільської ради
Оржицького району Полтавської області
№ 417/02-24 від 05.12.2013 року ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7
дійсно проживає в АДРЕСА_1 без
реєстрації. Документи знаходяться в
стадії переоформлення. ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає в АДРЕСА_2 без
реєстрації.

У судовому засіданні було допитано
свідка ОСОБА_10, який пояснив, що
являється односельцем позивача та йому
достовірно відомо, що відповідачі вже
понад 2 роки не проживають у будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Відомо про обставини
того, як відповідач ОСОБА_2 забрала речі
з будинку та що це було понад 2 роки
тому. Позивач перешкод у користуванні
будинком їй та іншим членам сім»ї не
чинив. На даний час відповідачі
придбали інше житло у с.Сазонівка
Оржицького району де і проживають
разом із неповнолітніми дітьми.

З огляду на те, що відповідачі
реєстрацією у будинку чинять перешкоди
у розпорядженні нерухомим майном, то
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення враховуючи
слідуючі норми законодавства.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися майном. Право власності
є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, не залежно від
волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно з частиною другою статті 18
Закону України "Про охорону дитинства"
діти члени сім'ї наймача або власника
житлового приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою.

З урахуванням того, що відповідачі
понад один рік не користуються
житловим будинком АДРЕСА_1 без поважних
причин, то існують підстави для
задоволення позову в цій частині.
Реєстрація відповідачів у даному
будинку перешкоджає позивачеві вільно
ним розпоряджатися. Окрім того, згідно
довідки сільської ради відповідачі
проживають в іншому будинку у
с.Сазонівка Оржицького району, хоча
документальне оформлення придбання
вказаного будинку не здійснили,
вказане дає підстави вважати, що
неповнолітні діти, які за даним
рішенням втрачають право на
користування житловим будинком по
АДРЕСА_1 не втрачають права на
проживання в іншому житлі разом зі
своїми батьками.

Щодо іншої частини позовних вимог про
зняття осіб з реєстраційного обліку, то
саме рішення суду є підставою для
зняття з реєстрації осіб, які втратили
право користування житловим
приміщенням, і додаткового ухвалення
рішення з цього питання не
потребується, оскільки сама процедура
вказана в законі. В даній частині
позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК
України необхідно віднести за рахунок
відповідачів пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 316, 317, 321, 346, 391, 405 ЦК України, ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» , ст.ст.3, 10, 11, 88,
209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовільнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7
такими, що втратили право на
користування будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 судовий збір на користь ОСОБА_1 у
розмірі по 114,71 грн. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.В.Грузман