Справа № 349/49/13-ц
Провадження № 22-ц/779/69/2014
Головуючий у 1 інстанції Лошак О.О.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: Соколовського
В.М.,

суддів: Горблянського
Я.Д., Пнівчук О.В.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Черченської
сільської ради Рогатинського району
Івано-Франківської області про
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення
Рогатинського районного суду від 18
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3, Черченської
сільської ради Рогатинського району
Івано-Франківської області, в якому
просив визнати недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №856055 від 09.12.2009 року, виданого
на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення 11
сесії п'ятого скликання Черченської
сільської ради від 26.01.2009 року. Позовні
вимоги мотивував тим, що
приватизувавши земельну ділянку,
відповідач закрив проїзд брамою та
поставив навісний замок, що
унеможливлює проїзд та прохід до його
будинку, а він є інвалідом другої групи.
Стверджує, що не погоджував межі з
відповідачем, його підпис в акті про
погодження меж є підробленим та в акті
зазначені невірні паспортні дані.

Рішенням Рогатинського районного суду
від 18 листопада 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Черченської сільської ради
Рогатинського району
Івано-Франківської області про
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №856055 від 09.12.2009 року, виданого
на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення 11
сесії п'ятого скликання Черченської
сільської ради від 26.01.2009 року.

Не погоджуючись з даним рішенням,
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що рішення суду першої інстанції
є незаконним та необґрунтованим,
постановлено судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі висновків, які не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Зокрема зазначає, що до його земельної
ділянки з вулиці через земельну
ділянку відповідача завжди проходила
дорога, по якій апелянт міг дістатися
до своєї земельної ділянки, а також до
його домоволодіння можна було проїхати
легковому та вантажному транспорту. З
2012 року ОСОБА_3 загородив проїзд по
даній дорозі, закрив проїзд брамою та
поставив навісний замок, що
унеможливило прохід та проїзд до його
земельної ділянки і зробило неможливим
її використання за цільовим
призначенням. Таким чином позивач
дізнався про виготовлення ОСОБА_3
Державного акту на право приватної
власності на суміжну з його земельну
ділянку.

Стверджує також, що технічна
документація на вказану земельну
ділянку виготовлена ОСОБА_3 без
погодження з позивачем, шляхом
підроблення підпису ОСОБА_4 в Акті
встановлення та погодження меж
суміжних землекористувачів.

На даний час позивач фактично
позбавлений можливості вільно і
безперешкодно дістатися своєї
земельної ділянки, проходити до неї,
доїхати автотранспортними засобами, що
позбавляє ОСОБА_4 права вільно
користуватися належною йому земельною
ділянкою.

Крім того зазначає, що є інвалідом II
групи з дитинства, неможливість
проїзду до його домоволодіння
автомобілів невідкладної медичної
допомоги та пожежної машини ставить
під загрозу життя та здоров'я ОСОБА_4

Не згідний апелянт і з відмовою суду в
призначенні почеркознавчої
експертизи.

В зв'язку з наведеним представник
апелянта просив рішення суду першої
інстанції скасувати, постановити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги підтримав з наведених у ній
мотивів та просив скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення
апеляційної скарги заперечив, просив
відмовити у задоволенні скарги із-за її
безпідставності, а рішення суду, як
законне та обґрунтоване, - залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач не довів
порушення відповідачем ОСОБА_3 його
права як суміжного землекористувача.
Суд дійшов висновку, що при оформленні
оспорюваного державного акту були
дотримані вимоги закону, інструкції, а
спірні земельні питання щодо суміжного
користування були вирішені 02 вересня
2008 року дев'ятою сесією п'ятого
скликання Черченської сільської ради,
рішенням якої затверджено акт
земельної комісії від 17.04.2008 року
(підпис на якому позивачем не
оспорюється), а також рішенням
Рогатинського районного суду, яким
позивачу було встановлено земельний
сервітут на користування заїздом по
спірній земельній ділянці.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Так, за змістом ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва
про право власності на житло від
02.03.2001 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на
праві приватної власності в рівних
долях належить житловий будинок в с.
Черче Рогатинського району
Івано-Франківської області. Напис
державного нотаріуса на даному
правовстановлюючому документі
стверджує, що ОСОБА_4 отримав Свідоцтво
про право на спадщину за законом на 2/3
частини вказаного домоволодіння (а.с.7).

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 16.09.2005
року ОСОБА_3 на праві приватної
власності належить домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.39).

Рішенням Черченської сільської ради
Рогатинського району
Івано-Франківської області від 13.03.2007
року ОСОБА_3 надано дозвіл на
проведення інвентаризації земельної
ділянки з метою передачі безоплатно у
приватну власність для
індивідуального житлового будівництва
та ведення особистого селянського
господарства (а.с.29).

Згідно рішення Черченської сільської
ради Рогатинського району
Івано-Франківської області від 26.01.2009
року вирішено передати безоплатно у
приватну власність ОСОБА_3
земельну ділянку загальною площею 0,2475
га, в тому числі: для індивідуального
будівництва - 0,2475 га, з них під
будівлями і дворами - 0,0795 га, рілля - 0,0983
га, багаторічні насадження - 0,0697 га
(а.с.31).

Звертаючись із позовом про скасування
державного акту на землю, ОСОБА_4 як на
підставу позову посилався на те, що не
погоджував межі з відповідачем, а його
підпис у акті про погодження меж (а.с.6) є
підробленим, в акті зазначені невірні
паспортні дані. Однак, у матеріалах
справи є інший акт обстеження та
встановлення межових знаків,
підписаний позивачем, якого ОСОБА_4 не
заперечує.

Зокрема судом встановлено, що 17.04.2008
року земельною комісією складено акт
обстеження та встановлення межових
знаків між земельними ділянками ОСОБА_4
та ОСОБА_3 (а.с.34).

Рішенням Черченської сільської ради
Рогатинського району
Івано-Франківської області від 02.09.2008
року затверджено вищевказаний акт по
спірних земельних питаннях (а.с.43), який
позивач не оскаржував і з яким
погодився.

В зв'язку з цим суд правильно відмовив
позивачу у призначенні почеркознавчої
експертизи на документі щодо
узгодження меж землекористування,
оскільки на іншому документі такі межі
погоджені позивачем добровільно.

Також матеріалами справи встановлено,
що 09.12.2009 року ОСОБА_3 на підставі
рішення Черченської сільської ради
Рогатинського району
Івано-Франківської області від 26.01.2009
року 11 сесії п'ятого скликання видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ №856055, площею
0,2475 га, в с. Черче Рогатинського району
Івано-Франківської області для
індивідуального житлового, гаражного і
дачного будівництва, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації Державних актів на право
власності на землю за №52.
Земельна ділянка ОСОБА_3, відповідно до
плану меж земельної ділянки та опису
меж, межує із земельною ділянкою ОСОБА_4
(а.с.5).

На замовлення ОСОБА_3 приватним
підприємством «Західний контент» у
2009 році виготовлено технічний звіт по
проведенню землекадастрової
інвентаризації земельної ділянки
ОСОБА_3 для індивідуального житлового
будівництва та ведення особистого
селянського господарства в с. Черче
Рогатинського району
Івано-Франківської області (а.с.25-42).

Як вбачається з висновку №08-04-45/107
управління Деркомзему у Рогатинському
районі Івано-Франківської області,
прав третіх осіб на використання
земельної ділянки, що передається у
власність ОСОБА_3, на території
Черченської сільської ради в с. Черче
Рогатинського району
Івано-Франківської області не
встановлено (а.с.28).

Порядок видачі державних актів на
право власності на земельну ділянку
врегульовано Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
04 травня 1999 року №43, яка була чинна на
час видачі оспорюваного Державного
акту.

Згідно п.1.12 зазначеної Інструкції
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі або
наданні земельних ділянок громадянам,
підприємствам, установам, організаціям
та об'єднанням громадян всіх видів
проводиться після перенесення в натуру
(на місцевість) меж земельної ділянки
та закріплення їх довгостроковими
межовими знаками встановленого зразка
за затвердженим в установленому
порядку проектом відведення цієї
ділянки.

Звернувшись до суду із даним позовом,
ОСОБА_4 просив скасувати Державний акт
на право власності на земельну ділянку,
виданий на ім'я ОСОБА_3, оскільки вважав,
що відповідач чинить йому перешкоди у
вільному проході та проїзді до його
земельної ділянки, який можливий
тільки через територію земельної
ділянки відповідача. В цьому випадку
для захисту свого порушеного права
позивач обрав такий спосіб захисту як
скасування державного акту.

Як вбачається із матеріалів справи, для
захисту того ж права ОСОБА_5 звертався в
суд з іншим позовом, в якому просив
встановити земельний сервітут на
земельній ділянці відповідача, і цей
позов було задоволено.

Так, рішенням Рогатинського районного
суду Івано-Франківської області від
21.06.2013 року у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_8, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог - Черченська
сільська рада Рогатинського району
Івано-Франківської області,
встановлено земельний сервітут на
користь ОСОБА_4 на безоплатне
користування частиною земельної
ділянки суміжного землекористувача
ОСОБА_3, а саме: заїздом шириною 5,29 м. та
довжиною 31,24 м. в с. Черче Рогатинського
району Івано-Франківської області
відповідно до плану відведення
земельної смуги для права проїзду до
його домоволодіння автомобілів
швидкої допомоги та пожежних
автомобілів. Рішення сторонами в
апеляційному порядку не оскаржувалося
та набрало законної сили 01 липня 2013
року (а.с.97-99). Отже, ухваливши дане
рішення, суд захистив порушене право
позивача. З огляду на це, вимога про
скасування державного акту
відповідача, виданого відповідно до
законодавства, з метою захисту цього ж
права позивача - є безпідставною.

Таким чином колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції,
належно вивчивши матеріали справи,
дослідивши подані сторонами докази,
взявши до уваги доводи, якими сторони
мотивували свої вимоги та заперечення,
та правильно визначивши, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, вірно
застосувавши норму матеріального
закону, яка підлягала застосуванню,
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду, викладених в оскаржуваному
рішенні, а тому не можуть бути
підставою для скасування по суті
правильного рішення суду лише з одних
формальних міркувань.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду
від 18 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук