Справа №2-2213/11 Головуючий у суді у 1
інстанції - Шелєхова Ганна
ВалеріївнаНомер провадження 22-ц/788/2/14
Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І., Левченко Т. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 08 вересня 2011 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», правонаступником якого
щодо прав вимоги за кредитами є
Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк», до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т
а н о в и л а:

У травні 2011 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що за договором про надання
споживчого кредиту № 0 від 21
лютого 2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 34500 доларів США під 13,90% річних
строком до 20 лютого 2018 року. У зв'язку з
невиконанням відповідачем умов
договору про надання споживчого
кредиту у нього виникла заборгованість
щодо своєчасного повернення грошових
коштів, яку позивач просив стягнути з
ОСОБА_4 на свою користь на загальну суму
41666,43 доларів США та 500 грн. неустойки
(штрафу) за порушення зобов'язань.

Крім того, за договором про надання
споживчого кредиту та заставу майна №
0 від 10 жовтня 2006 року ОСОБА_4 під
поручительство ОСОБА_5 та ОСОБА_3, з
якими були укладені окремі договори,
отримав кредит у розмірі 22418
швейцарських франків під 8,2% річних
строком до 09 жовтня 2013 року. У зв'язку з
порушенням відповідачами своїх
зобов'язань щодо своєчасного
повернення грошових коштів, позивач
просив стягнути в солідарному порядку
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3
заборгованість за вказаним кредитним
договором в сумі 18536,34 швейцарських
франків та 500 грн. неустойки (штрафу) за
порушення зобов'язань.

Заочним рішенням Зарічного районного
суду м. Суми від 08 вересня 2011 року
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість в сумі
42166,43 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 18 квітня 2011 року становить
331964 грн. 79 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк»
заборгованість в сумі 18536 швейцарських
франків 34 сан., що за курсом НБУ станом
на 18 квітня 2011 року становить 165466 грн. 04
коп., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн., а також судовий збір в сумі 1700 грн.,
в солідарному порядку.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 18 лютого 2013 року замінено
вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на
нового стягувача ПАТ «Дельта Банк», як
правонаступника щодо прав вимоги за
кредитами, у виконавчому провадженні
(боржник - ОСОБА_3) з виконання
виконавчого листа по справі № 2-2213/11,
виданого 23 вересня 2011 року Зарічним
районним судом м. Суми про стягнення з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в солідарному
порядку на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
заборгованість у сумі 18536 швейцарських
франків 34 сантима, що за курсом НБУ
станом на 18 квітня 2011 року становить
165466 грн. 04 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 грн., а також
судовий збір в сумі 1700 грн. (т.2, а.с.7-8).

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 03 липня 2013 року заяву
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про
перегляд заочного рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 08 вересня 2011
року у даній цивільній справі залишено
без задоволення.

Вказане заочне рішення суду відповідач
ОСОБА_3 в частині стягнення з неї в
солідарному порядку, як з поручителя,
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту та заставу
майна оскаржила в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі вона, посилаючись
на невідповідність висновків суду
першої інстанції обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду в зазначеній частині скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову в оскаржуваній
частині.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що суд першої інстанції
не звернув увагу на обставини того, що 04
лютого 2009 року банк та ОСОБА_4 уклали
додаткові угоди до договору про
надання споживчого кредиту та застави
транспортного засобу від 10 жовтня 2006
року, в результаті яких строк кредиту
був збільшений з 09 жовтня 2013 року до 09
жовтня 2015 року, а також змінилась схема
погашення кредиту.

Оскільки у зв'язку з цим банк не уклав з
нею, як з поручителем, жодних
додаткових угод до договору поруки і,
відповідно, зміни до договору поруки не
вносились, тому відповідачка вважає, що
її зобов'язання за договором поруки
припинились, так як збільшилась її
відповідальність за договором поруки
без погодження цього питання з нею,
тому в силу положень ч.1 ст.559 ЦК України
порука є припиненою, внаслідок чого у
суду не було підстав стягувати з неї
борг за кредитним договором.

В іншій частині заочне рішення суду від
08 вересня 2011 року не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_6 про задоволення апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
21 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_4 було укладено договір №
0 про надання споживчого кредиту,
відповідно до якого останньому було
надано кредит у сумі 34500 доларів США, що
еквівалентно 174225 грн., на строк до 20
лютого 2018 року зі сплатою 13,90% річних
(т.1, а.с.7-10, 11, 12-14).

До того ж, раніше, 10 жовтня 2006 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був
укладений договір №0 про надання
споживчого кредиту та заставу майна,
відповідно до умов якого банк надав
останньому кредит в сумі 22418
швейцарських франків, що еквівалентно
89792 грн. 13 коп., строком до 09 жовтня 2013
року, а позичальник у заставу банку
передав належний йому автомобіль -
MITSUBISHI COLT 1.3, 2006 року випуску (т.1, а.с.15-20,
21).

Крім того, виконання вказаного
зобов'язання за договором від 10 жовтня
2006 року гарантували відповідачі ОСОБА_5
та ОСОБА_3, уклавши з банком договори
поруки від 10 жовтня 2006 року за №№ 48604 та
48608, відповідно до яких вони
зобов'язались відповідати перед
кредитором в повному обсязі за
виконання позичальником усіх його
зобов'язань, що виникли з вказаного
кредитного договору, як існуючих в
теперішній час, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому (п.1.1) (т.1,
а.с.26-27, 29-30).

04 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_4 були укладені Додаткові
угоди №1 та №2 до вказаного договору
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу (т.1, а.с.22,
23-24, 25).

Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1
сторони кредитного договору дійшли
згоди про зміну схеми погашення
кредиту шляхом щомісячної сплати
ануїтетного платежу в розмірі 255
швейцарських франків.

Згідно з п.1, 2 Додаткової угоди №2
змінено кінцевий термін повернення
кредиту за договором, а саме: не пізніше
09 жовтня 2015 року, та перенесено строки
виконання зобов'язань позичальника,
тобто сплати процентів, нарахованих за
використання кредитних коштів у
доларах США, замість періоду часу з 01
грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року на
інший період з 04 лютого 2009 року по 13
січня 2014 року.

Виходячи з вимог п.3 Додаткової угоди №2
позичальник зобов'язався не пізніше
ніж через 30 календарних днів з дати
укладення цієї Додаткової угоди
докласти всіх необхідних зусиль,
здійснити всі необхідні дії та укласти
або забезпечити укладення (якщо
забезпечення за Договором надає третя
особа) відповідних договорів про
внесення змін та/або доповнень до усіх
договорів забезпечення, які відповідно
до умов Додаткових угод були та/або
можуть бути укладені для забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
кредитним договором щодо надання згоди
осіб, які передали забезпечення за
договором, на зміну зобов'язання,
обумовлену підписанням цієї
Додаткової угоди.

Враховуючи умови вказаних Додаткових
угод, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 04
лютого 2009 року була укладена додаткова
угода № 1 до договору поруки № 48604 від 10
жовтня 2006 року, відповідно до якої
остання надала свою згоду на зміну
основного зобов'язання, що забезпечує
договір про надання кредиту (т.1, а.с.28).

У зв'язку з порушенням відповідачем
ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитними
договорами виникла заборгованість
стосовно повернення банку належних сум
грошових коштів.

З цього приводу позивач звертався до
відповідачів з вимогами добровільно
погасити борг (т.1, а.с.45, 46, 47, 48, 49, 50, 51).

Задовольнивши позов в частині
стягнення заборгованості за кредитним
договором з поручителя ОСОБА_3, суд
першої інстанції керувався
положеннями ст.554 ЦК України щодо
відповідальності поручителя перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник, а також послався на
доведеність позивачем факту порушення
вказаним відповідачем своїх
зобов'язань щодо виконання умов
договору поруки, тому поклав на неї
відповідальність за порушення умов
договору поруки, стягнувши в
солідарному порядку суму
заборгованості стосовно повернення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, а також неустойку у вигляді
пені та штрафу за порушення
зобов'язань.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині вирішення позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
оскаржується, тому з урахуванням
положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є
предметом апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п.22
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що витікають із кредитних
відносин» від 30 березня 2012 року №5,
відповідно до частини першої статті 559
ЦК України припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте, якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
ст.559 ЦК України порука припиняється у
разі зміни основного зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як вбачається із зміненого відповідно
до рішення Апеляційного суду Сумської
області від 11 березня 2014 року рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 05
лютого 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
третя особа: ОСОБА_4, про визнання
договору поруки припиненим, позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано договір поруки, укладений між
ОСОБА_3 і ПАТ «УкрСиббанк» від 10 жовтня
2006 року № 48608, припиненим (т.2, а.с.203-204).

Враховуючи, що рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 05 лютого 2014
року набрало законної сили, тому
встановлені вказаним судовим рішенням
обставини щодо припинення між ПАТ
«УкрСиббанк» і ОСОБА_3 договору поруки
від 10 жовтня 2006 року за № 48608, так як у
зв'язку із зміною без згоди цього
поручителя умов кредитного договору
збільшився обсяг її відповідальності,
не потребують доказування при розгляді
даної цивільної справи, рішення в якій
оскаржується, у якій бере участь та
особа, тобто відповідач ОСОБА_3, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, визнано припиненим укладений між
ОСОБА_3 і ПАТ «УкрСиббанк» договір
поруки, за яким вказана особа
поручалась перед банком про виконання
боржником ОСОБА_4 зобов'язань за
кредитним договором, тому колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
стосовно стягнення з цього відповідача
в солідарному порядку заборгованості
за кредитним договором задоволенню не
підлягають, у зв'язку з чим доводи
апеляційної скарги стосовно цього
заслуговують на увагу.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, порушив
норми матеріального та процесуального
права, тому є підстави для скасування
оскарженого рішення суду в частині
стягнення в солідарному порядку з
відповідача ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором та ухвалення
нового рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у
зазначеній частині, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, встановленому ст.88 ЦПК
України.

Оскільки вимоги апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_3 задоволені
повністю, їй підлягають поверненню
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати щодо
сплати судового збору при подачі до
суду першої інстанції заяви про
перегляд заочного рішення в сумі 114,70
грн., а також сплачений нею судовий збір
при подачі апеляційної скарги на
заочне рішення суду в сумі 827 грн. 33 коп.
(165466,04 грн. * 1% / 50%), які необхідно
стягнути з ПАТ «УкрСиббанк», як
позивача в даній справі, на її користь.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1,4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 08 вересня 2011 року в
даній справі в частині вирішення
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
правонаступником якого щодо прав
вимоги за кредитами є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором скасувати та
ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному
товариству «УкрСиббанк»,
правонаступником якого щодо прав
вимоги за кредитами є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк», у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту та заставу майна № 0 від 10
жовтня 2006 року.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» на користь
ОСОБА_3 судовий збір за подачу заяви про
перегляд заочного рішення до суду
першої інстанції в сумі 114 грн. 70 коп., а
також судовий збір за апеляційний
перегляд заочного рішення суду першої
інстанції в сумі 827 грн. 33 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -