АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/5529/14
Головуючий у І інстанції -
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 29 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про поділ
спільного майна.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 19 липня 1985 р. по
20 липня 2010 р. За час перебування у шлюбі
відповідач набув у власність за
договором міни квартиру АДРЕСА_1.

Зазначала що 1/10 частина квартири на
підставі договору дарування належить
її сину - ОСОБА_3

Посилаючись на викладені обставини та
положення ст.68, 69 СК України, просила
визнати вказану квартиру спільним
майном подружжя - сторін по справі, та
визнати за нею право власності на 9/20
частки квартири.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 29 січня 2014 р. в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимог в
повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

В суді апеляційної інстанції позивачка
підтримала апеляційну скаргу з підстав
та доводів, наведених в ній.

Відповідач проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з 19
липня 1985 р.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11.06.2010 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі розпорядження Боярської
міської Ради народних депутатів №401/94
від 07.07.1994 р. відповідачу ОСОБА_2 було
передано безоплатно у власність на
підставі Закону України від 19 червня 1992
р. «Про приватизацію державного
житлового фонду» однокімнатну
квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону
власник приватизованого житла має
право розпоряджатися квартирою
(будинком) на свій розсуд: продати,
подарувати, заповісти, здати в оренду,
обміняти, закласти, укладати інші
угоди, не заборонені законом. Порядок
здійснення цих прав власником житла
регулюється цивільним законодавством
України.

29.07.1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5
укладено договір міни, який
посвідчений державним нотаріусом
Києво-Святошинської державної
нотаріальної контори Стратілат П.І. й
зареєстровано в реєстрі за №І-2712,
згідно умов якого ОСОБА_2 поміняв
належну йому на праві особистої
власності квартиру АДРЕСА_3, на
квартиру АДРЕСА_1 належну на праві
особистої власності ОСОБА_5

ОСОБА_2 подарував належну йому 1/10
частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7, яка
05.10.2005 року подарувала цю частину
квартири ОСОБА_3

Доводи позивачки ОСОБА_1, про те, що
спірна квартира є спільною сумісною
власністю подружжя, не заслуговують на
увагу, оскільки вказана квартира у
м.Боярка, що одержана відповідачем
безоплатно у період шлюбу у приватну
власність в наслідок приватизації, є
його власністю, а не спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки йдеться
не про майно, нажите подружжям у шлюбі,
а про одержану громадянином у
власність у безоплатному порядку
квартиру із державного житлового
фонду.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Кодексу про шлюб
та сім'ю України, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
кожен з подружжя самостійно володіє,
користується і розпоряджається
належним йому роздільним майном.

Відповідач розпорядився належною
йому на праві власності приватизованою
квартирою, обмінявши її на спірну
квартиру АДРЕСА_1, яка є його особистою
власністю.

Посилання позивачки на те, що вказаний
обмін квартир було здійснено з
відповідною доплатою, є неспроможними,
оскільки згідно умов договору міни
квартир (п.3) обмін квартир здійснено
без доплати.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
недоведеність позовних вимог ОСОБА_1,
обґрунтовано відмовивши в задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 29 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

.