Справа №490/5799/13-ц 15.04.2014 15.04.2014 15.04.2014
Провадження №22-ц/784/1021/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції
апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Ю.О.,

без участі осіб, які беруть участь
у справі і належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного
акціонерного товариства « Акцент-Банк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 29
січня 2014 року

за позовом

публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Акцент -
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором
споживчого кредиту,

В С Т А Н
О В И Л А

У червні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк»
(далі - Банк) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором
споживчого кредиту.

Позивач зазначав, що 10 квітня 2008
року між закритим акціонерним
товариством «Акцент-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Акцент-Банк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №ACMFRX19790019,
відповідно до якого остання отримала
кредит у розмірі 3840 грн. 00 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом на
строк до 10 квітня 2010 року.

Між тим, відповідачка свої
зобов'язання належним чином за
договором не виконувала.

Станом на 17 травня 2013 року
заборгованість склала 39 970 грн.63 коп., із
них: 3022 грн. 63 коп. - заборгованість за
кредитом, 272 грн.18 коп. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
1474 грн. 56 коп. - заборгованості по
комісії за користування кредитом, 32821
грн.71 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання умов зобов'язань за
договором та штрафи відповідно до п.5.3
Умов та правил надання банківських
послуг, 500 грн. - штраф ( фіксована
частина), 1879 грн.55 коп. штраф ( процентна
складова).

Посилаючись на викладене, Банк
просив стягнути з відповідачки на свою
користь вказану суму заборгованісті
та судові витрати.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 29
січня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк,
посилаючись на незаконність рішення
суду, порушення норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що 10 квітня 2008
року між закритим акціонерним
товариством «Акцент-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Акцент-Банк», та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №ACMFRX19790019,
відповідно до якого остання отримала
кредит у розмірі 3840 грн.00 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом на
строк до 10 квітня 2010 року.

За умовами договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати за який приймається період з 20
по 25 число кожного місяця відповідачка
повинна надати банку грошові кошти (
щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інших витрат згідно Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам („
Розстрочка") (Стандарт)( далі - Умови).

Згідно з ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Між тим, відповідачка взяті на
себе зобов'язання по поверненню
кредитних коштів не виконала,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яка станом на 17 травня 2013 року склала 39
970 грн.63 коп., із них: 3022 грн. 63 коп. -
заборгованість за кредитом, 272 грн.18
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1474 грн. 56 коп. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 32821 грн.71 коп. -
пеня за несвоєчасне виконання умов
зобов'язань за договором та штрафи
відповідно до п.5.3 Умов та правил
надання банківських послуг, 500 грн. -
штраф ( фіксована частина), 1879 грн.55 коп.
штраф ( процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем заявлено вимоги поза межами
позовної давності.

Між тим, з даним висновком суду
погодитися у повній мірі не можна.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України визначено,
що обов'язком позичальника за
кредитним договором є, зокрема,
повернення кредиту та сплата процентів
за користування ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

У статтях 256, 257 ЦК України
зазначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону,
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту (правова
позиція Верховного Суду України згідно
з

постановою у справі № 6-126цс13).

Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд, крім
інших вирішує питання, в тому числі, чи
є інші фактичні дані ( пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач із заявою про
застосування строку позовної давності
до суду першої інстанції не звертався.

А тому, суд першої інстанції з
врахуванням вищевикладеного, дійшов
помилкового висновку про можливість
застосування наслідків пропуску
позовної давності до спірних
правовідносин.

З врахуванням викладеного, з
відповідача на користь Банку належить
стягнути заборгованість за кредитним
договором станом на 17 травня 2013 року :
3022 грн. 63 коп. - заборгованості за
кредитом, 272 грн.18 коп. - заборгованості
по процентам за користування кредитом;
1474 грн.56 коп. - заборгованість по
комісії за користування кредитом; пеню
та штраф.

При вирішенні питання про
стягнення пені та штрафу слід
врахувати наступне.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні
від 7 липня 2013 р. по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності.

Крім того, вимога про нарахування
та сплати неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК
України засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове значення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання,
неустойка перетворюється на
несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитора.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Асамблеї ООН «Керівні
принципи для захисту інтересів
споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в
якій наголошено: визнаючи, що споживачі
нерідко перебувають у нерівному
становищі з точки зору економічних
умов, рівня освіти та купівельної
спроможності, принципи захисту
інтересів споживачів мають, зокрема, за
мету сприяти країнам у боротьбі зі
шкідливою діловою практикою усіх
підприємств на національному та
міжнародному рівнях, яка негативно
позначається на споживачах.

Тому Конституційний Суд України
зазначив, що захист цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір
нарахованої Банком на підставі умов
кредитного договору пені (32821 грн. 71
коп.) є надмірно великий порівняно з
розміром заборгованості за кредитом,
процентами за його користування та
комісії та, враховуючи положення ч. 3 ст.
551 ЦК України, відповідно до якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, колегія суддів
вважає за можливе зменшити розмір
неустойки до 5000 грн.

Відповідно до п. 5.3 Умов, наданих
позивачем до суду апеляційної
інстанції, відповідальність
позичальника за порушення зобов'язань
у формі штрафу при порушенні клієнтом
строків платежів по будь-якому з
грошових зобов'язань, передбачених
договором, більше ніж на 30 днів у
розмірі 250 грн.+5 % від суми позову.

Тому вимоги позивача про стягнення
штрафу підлягають задоволенню в межах
задоволених позовних вимог.

Відповідно підлягає стягненню штраф в
сумі: 250 грн.+ 488 грн. 46 коп. (3022.63+272.18 + 1474.56
+ 5000 х 5% /100 )= 738 грн.47 коп.

За такого, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України рішення суду необхідно
скасувати, ухваливши нове рішення про
часткове задоволення позову, а саме:
стягнення на користь позивача 10507 грн. 84
коп. заборгованості за договором, яка
складається з 3022 грн.63 коп. -
заборгованості за кредитом, 272 грн. 18
коп. - заборгованості по процентам за
користування кредитом; 1474 грн.56 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 5000 грн.00 коп.-
заборгованості по пені, 738 грн.47 коп.
штрафу.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, пропорційно до розміру
задоволених вимог, стягнути з
відповідачки на користь позивача 105
грн.08 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 29 січня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» - 10507 (десять тисяч п'ятсот
сім) грн. 84 коп. заборгованості за
кредитним договором станом на 17
травня 2013 року , з яких: з 3022 ( три
тисячі двадцять дві три ) грн. 63 коп. -
заборгованості за кредитом, 272 ( двісті
сімдесят дві ) грн. 18 коп. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1474 ( одна
тисяча чотириста сімдесят чотири) грн.
56 коп. - заборгованості по комісії, 5000
(п'ять тисяч) грн. 00 коп. - пені, 738 (
сімсот тридцять вісім) грн.47 коп. -
штрафу, а також 105 ( сто п'ять) грн. 08 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: