Справа № 346/2006/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

Головуючого-судді Обідняка В.Д.

Секретаря Горох Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Коломия
справу за позовом ОСОБА_1 до
Княждвірської сільської ради про
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулась до суду з даним
позовом в якому зазначила, що у 2003 році
вона звернулась до ВАТ "Коломийський
сирзавод" від 07.03.2003 року про продаж їй
нерухомого майна, що заходиться за
адресою АДРЕСА_1, яке знаходилось на
балансі даного підприємства.

Згідно протоколу №3 засідання
спостережної ради ВАТ "Коломийський
сир завод" від 07.03.2003 року вирішено її
заяву задовольнити та продати їй
молокоприймальний пункт вартістю 10158
грн. за вищевказаною адресою.

11 березня 2003 року вона купила у ВАТ
"Коломия сирзавод" молокоприймальний
пункт оплативши у касі даного
підприємства його вартість і
приміщення згідно накладної №55 від
11.03.2003 року переданий їй. Таким чином з
11.03.2003 року дане приміщення перебуває у
її володінні.

Вищевказане приміщення продано
на підставі ст.ст. 42,43, 224 ЦК України (в
редакції 1960 року) і договір не
посвідчений нотаріально.

У зв'язку із змінами у
законодавстві і необхідності в
обов'язковій реєстрації права
власності на нерухоме майно, вона у 2013
році звернулась до реєстраційної
служби Коломийського міськрайонного
управління юстиції щодо реєстрації її
права власності на нерухоме майно.
Однак, їй відмовлено з тих підстав, що
державна реєстрація права власності на
нерухоме майно за новим набувачем
проводиться за наявності державної
реєстрації права власності на таке
майно за попереднім правонабувачем. У
попереднього власника майна відсутній
правовстановлювальний документ та
державна реєстрація права власності на
майно, оскільки згідно раніше діючого
законодавства майно підприємства
обліковувалося лише згідно балансу
підприємства.

На даний час ВАТ "Коломийський
сирзавод" ліквідовано без визначення
правонаступника в особі фізичної чи
юридичної особи.

Просить суд визнати за нею право
власності на нерухоме майно - нежитлову
будівлю в АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, подала до суду заяву в якій
зазначила, що позовні вимоги підтримує
та просить їх задоволити, справу
заслухати у її відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, одав до суду
заяву в якій зазначив, що не заперечує
щодо задоволення позову та визнання за
позивачкою права власності на спірне
нежитлове приміщення, справу просить
заслухати у відсутності представника
сільської ради.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає, що позов підставний
та підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Судом встановлено, що нежитлове
приміщення в АДРЕСА_1 перебувало на
балансі ВАТ "Коломийський сирзавод". У
2003 році на підставі заяви позивачки та
за рішенням спостережної комісії ВАТ
"Коломийський сирзавод" (протокол№3 від
07.03.2003 року прийнято рішення продати
вказане нежитлове приміщення
позивачці вартістю 10158 грн.

11 березня 2003 року після внесення
позивачкою готівки до каси
підприємства накладною № 55 від 11.03.2003
року їй передано куплене нежитлове
приміщення.

Спірне приміщення продано на
підставі ст.ст. 42,43, 224 ЦК України (в
редакції 1960 року) і договір купівлі
продажу нотаріально не посвідчувався.

Оскільки позивачка набула права
власності на молокоприймальний пункт
згідно правочину, який вчинений у
відповідності до законодавства, яке
діяло на момент його укладення то даний
правочин не був зареєстрований
відповідним чином.

З метою належної реєстрації права
власності на належне їй нерухоме майно
позивачка звернулась з відповідною
заявою до державної реєстраційної
служби Коломийського міськрайонного
управління юстиції, де їй відмовлено,
оскільки державна реєстрація права
власності на нерухоме майно за новим
набувачем проводиться за наявності
державної реєтрації права власності
на таке майно за попереднім
правонабувачем. У попереднього
власника майна, ВАТ "Коломийський
сирзавод", відсутній
правовстановлювальний документ та
державна реєстрація права власності на
приміщення, оскільки згідно раніше
діючого законодавства майно
підприємства обліковувалося лише
згідно балансу підприємства. На даний
час ВАТ "Коломийський сирзавод"
ліквідовано без визначення
правонаступника в особі фізичної чи
юридичної особи.

Встановлене судом підтверджено
випискою з протоколу засідання
спостережної ради від 07.03.2003 року,
накладною про оплату за приміщення,
технічним паспортом та іншими
перевіреними в суді доказами.

Отже, суд вважає, що за позивачкою
слід визнати право власності на
нежитлове приміщення в АДРЕСА_1, яке
вона на законних підставах придбала в
2003 році у ВАТ "Коломийський сирзавод".

На підставі ст.ст. 328, 392 ЦК України
та керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задоволььнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на нежитлове приміщення
молокоприймальний пункт, що в АДРЕСА_1.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області, протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Обідняк В. Д.