АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/430/14
Головуючий 1 інстанції -
Категорія: - кредитні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
особі Харківського обласного
управління на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 31 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
Комунального підприємства
«Благоустрій», Московського району м.
Харкова, треті особи служба у справах
дітей департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради,
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання дій неправомірними
щодо видачі довідки, про визнання
довідки незаконною, визнання договору
іпотеки недійсним, скасування заборони
на відчуження, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з зазначеним позовом.

Позивач посилався на те, що 16 березня 2007
року між ОСОБА_8 та ПАТ «Ощадбанк» було
укладено договір іпотеки. Згідно
зазначеного договору предметом
іпотеки було вказано житловий будинок
з надвірними будівлями за адресою
АДРЕСА_1. Він на той час проживав і був
зареєстрованим в цьому будинку, але в
довідки про осіб, які проживають у
будинку його не зазначено. При
укладенні договору іпотеки сторони не
зверталися до органу опіки і
піклування про згоду на таки договір.

Позивач вважав, орган КП «Благоустрій»
видав довідку, яка не відповідає
дійсності, що порушило його права. Він
просив визнати довідку недійсною, дії
КП «Благоустрій» неправомірними,
визнати договір іпотеки недійсним, і
скасувати заборону на відчуження
власником зазначеного будинку.

Рішенням суду позовні вимоги
задоволено частково.

Суд визнав незаконною довідку про
склад сім'ї від 08.02.2007 року, видану КП
«Благоустрій» Московського району м.
Харкова в який відсутні відомості про
реєстрацію в домоволодінні по АДРЕСА_1
неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд визнав недійсним договір іпотеки,
укладений 16.03.2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ
«Державний ощадний банк України».

Скасовано заборону на відчуження
домоволодіння по АДРЕСА_1, накладену 16
березня 2007 року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 04 січня 2014 року
виправлено помилки в рішенні суду.

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасуванні рішення суду і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Апелянт вважає, що
судом порушено вимоги матеріального і
процесуального закону. Справу
розглянуто у відсутність третіх осіб.
Рішення суду не є мотивованим. Доводи
про те, що позивач приживав і був
зареєстрований у спірному будинку не є
непереконливими. Договір іпотеки,
укладений між ВАТ «Державний ощадний
банк України» відповідає вимогам
закону і права мешканців будинку, який
є предметом іпотеки, не порушує.
Сторони по іпотечному договору не
батьками малолітніх або неповнолітніх
дітей, які зареєстровані в іпотечному
будинку. При укладені іпотечного
договору вимоги п.6 ст.203 ЦК України не
порушено. ОСОБА_8 при укладенні
договору іпотеки зазначив, що , що в
належному йому будинку прав
користування у малолітніх та
неповнолітніх дітей не має. Не
враховані судом і ті обставини, що
договір іпотеки укладено у 2007 році, а
позов про визнання його недійсним
подано до суду тільки у 2012 році.

Заслухавши доповідача, сторони,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду скасуванню в
частині задоволення позовних вимог і
ухваленні нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що на
час укладення договору іпотеки в
будинку, який належить ОСОБА_8 фактично
проживав і був зареєстрований
неповнолітній на той час онук
іпотекодавця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
відповідно до ст.12 Закону України «Про
основи соціального бездомних осіб і
безпритульних дітей», та ст.17 Закону
України «Про охорону дитинства» було
перешкодою для укладання договору
іпотеки без згоди органу опіки та
піклування. Суд також визнав
незаконною довідку про склад сім'ї від
08.02.2007 року, видану КП «Благоустрій»
Московського району м. Харкова
оскільки в цій довідці не зазначено, що
в будинку іпотекодавця проживає і
зареєстрований неповнолітній ОСОБА_5

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення. Та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
данні (попущення строку позовної
давності, тощо), яки мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
16.03.2007 року між ОСОБА_8 та ПАТ «Ощадбанк»
укладено договір іпотеки, згідно якого
предметом договору іпотеки є житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
ОСОБА_8 в будинку зареєстровані та
мешкають ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7. При
укладенні договору іпотеки ОСОБА_8
надав довідку про осіб, які проживають
в цьому будинку, але неповнолітній
ОСОБА_5 в довідці не зазначений (а.с.45). з
матеріалів справи вбачається, що
іпотекодавець ОСОБА_8 особисто надавав
усі необхідні документи для укладення
іпотечного договору, крім того
підписав особисто заяву (а.с.46) про те,
що прав користування у малолітніх та
неповнолітніх дітей на предмет іпотеки
немає. Правові наслідки надання
недостовірної інформації йому
роз'яснено.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпорядження майном. Сторони в суді
першої інстанції та в апеляційному
суді не заперечували, що власником
іпотечного будинку є ОСОБА_8

Згідно ст.12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян та безпритульних дітей» (у
редакції, чинний на час виникнення
спірних правовідносин) неприпустимо
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно житлових приміщень. Органи
опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей.

Згідно ст.32 ЦК України, ст.177 СК України,
ст.17 Закону України «Про охорону
дитинства», батьки не мають права без
дозволу органу опіки та піклування
укладати договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл,обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У п.44 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішені спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що судді повинні виходити
із того, чи мала дитина право власності
на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь які дії, вчинені без згоди іпотеко
держателя після укладення договору
іпотеки (наприклад, реєстрація
неповнолітньої особи в житловому
будинку, народження дитини після
укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстав невиконання вимог
закону про отримання згоди органу
опіки та піклування.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що на
час укладення договору іпотеки власник
будинку не вважав ОСОБА_5 особою, яка
має право на користування цим житлом,
що зазначено ним в особистій заяві на
адресу банку. З наданої позивачем
копії паспорту (а.с.85) неможливо
встановити коли саме його було
зареєстровано у спірному будинку. В
копії домової книги (а.с.21) під№36
записано «ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, 16р.
пост.», але відсутні відмітки коли
зроблено цій запис.

Крім того правочин, що вчиняється
батьками (усиновлювачами), не може
суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей, як зазначено у п.6
ст.203 ЦК України, у протилежному випадку
такий правочин є нікчемним.

При розгляді справи суд першої
інстанції не звернув аги на те, що
згідно договору іпотеки від16.03.2007 року
власником будинку є дід позивача
ОСОБА_8 Майнові права позивача ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 року на спірний будинок
відсутні. При цьому власник повідомив
банк і нотаріуса при укладенні
договору іпотеки, що неповнолітні діти
прав на будинок не мають.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених законом.
Позивач повинен був довести
недійсність договору. З матеріалів
справи не вбачається, що ОСОБА_5 довів
невідповідність договору іпотеки
вимогам закону. Власник будинку мав
право укладати договір іпотеки
відносно свого власного будинку.
Одержувати згоду органу опіки та
піклуванні на укладення такого
договору не було потрібно.

Крім того довідка про склад сім'ї від
08.02.2007 року, видана КП «Благоустрій»
Московського району м. Харкова в який
відсутні відомості про реєстрацію в
домоволодінні АДРЕСА_1 неповнолітнього
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставно
визнана судом незаконною. Позивач не
спростував неправдивість зазначених в
ній фактів. Крім того довідка отримана
особисто власником будинку і
безпосередньо ним надана банку і
нотаріусу для укладення договору
іпотеки. Відомості зазначені в довідці
відповідали дійсності на час укладення
договору іпотеки. У суду першої
інстанції не було підстав визнавати її
незаконною.

При таких обставинах у суду першої
інстанції не було підстав визнавати
договір іпотеки від 16.03.2007 року
укладений між ОСОБА_8 та ВАТ «Державний
ощадний банк України» недійсним і
відповідно скасовувати заборону
відчуження цього домоволодіння.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог відмовлено обґрунтовано. Рішення
в цій частині сторони не оскаржили.

З урахуванням наведеного судова
колегія задовольняє апеляційну скаргу,
скасовує рішення суду першої інстанції
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_5 і відмовляє йому у задоволенні
позову в частині визнання довідки КП
«Благоустрій» незаконною, в частині
визнання договору іпотеки від 16.03.2007
року недійсним, в частині скасування
заборони відчуження домоволодіння,
накладеної 16.03.2007 року приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
задовольнити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 31 жовтня 2013 року в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_5 скасувати і ухвалити в цій
частині нове рішення.

Відмовити у визначенні
незаконної довідки про склад сім'ї від
08.02.2007 року виданої КП «Благоустрій»
Московського району м. Харкова в який
відсутні відомості про реєстрацію в
домоволодінні АДРЕСА_1 неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовити у визначенні
недійсним договору іпотеки №2201 від
16.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_8 і ВАТ
«Державний ощадний банк України»

Відмовити у скасуванні
заборони відчуження домоволодіння
АДРЕСА_1, належного на праві власності
ОСОБА_8, накладеної 16.03.2007 року
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 по
іпотечному договору №2201 від 16.03.2007
року, укладеного між ОСОБА_8 і ВАТ
«Державний ощадний банк України».

В іншій частині зазначене
рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -