УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Віньковецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області, Дунаєвецької
міжрайонної державної податкової
інспекції Хмельницької області, третя
особа - відділ Держземагенства у
Віньковецькому районі Хмельницької
області, про визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок в
частині та внесення змін в договори
оренди земельних ділянок, за
касаційною скаргою Віньковецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 06 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся в
суд з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що рішенням сесії
Віньковецької районної ради від 24
жовтня 2011 року затверджено технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земель площею 62,50 га та 37,50 га, що
надаються йому в оренду.
Розпорядженням Віньковецької районної
адміністрації від 30 грудня 2011 року йому
встановлено річну орендну плату у
розмірі 4 % від нормативної грошової
оцінки, яка відповідно становить 779 911,00
грн для земельної ділянки площею 62,50 га
та 334 378,00 грн для земельної ділянки
площею 37,50 га. Таким чином, орендна
плата за рік користування земельною
ділянкою площею 62,50 га склала 31 196,44 грн,
а за ділянку площею 37,50 га - 13 375,12 грн.
Позивач погодився з таким розміром
орендної плати і уклав з відповідачем
договори оренди цих земельних ділянок.

22 лютого 2013 року позивач отримав
повідомлення із податкової інспекції
про невідповідність задекларованих
сум у деклараціях орендної плати за
землю, вказуючи на те, що орендна плата
за користування земельною ділянкою
площею 62,50 га повинна становити 54 780,94
грн у рік та 23 486,71 грн за рік
користування ділянкою площею 37,50 га.

Таким чином, відповідач безпідставно в
односторонньому порядку змінив
істотну умову договору. Право
ініціювати внесення змін до договорів
оренди землі в частині зміни розміру
орендної плати належить місцевій раді
і має здійснюватися шляхом прийняття
відповідних рішень. За відсутності
такого рішення встановити волю
орендодавця щодо внесення змін до
договору неможливо. Враховуючи дані
обставини позивач вважає
неправомірними дії Віньковецької
районної державної адміністрації щодо
внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок в односторонньому
порядку, всупереч розпорядженню
районної державної адміністрації та
рішенню районної ради. Просив визнати
недійсними договори оренди земельних
ділянок у частині нормативної грошової
оцінки земельних ділянок та розміру
орендної плати та внести зміни в
договори оренди земельних ділянок зі
зменшення орендної плати.

Рішенням Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 26 червня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 06 листопада
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано і ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійсними пункти 4 і 8
договорів оренди земельних ділянок №
022-3/12, № 23-з/12 від 25 січня 2012 року
укладені між Віньковецькою районною
державною адміністрацією та ОСОБА_6

Внесено зміни до договору оренди
земельної ділянки № 022-3/12 зі зменшенням
орендної плати передбаченої пунктами 4
і 8 цього договору відповідно до
розпорядження Віньковецької районної
державної адміністрації від 30 грудня
2011 року, яка становить 4 % від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки у розмірі 334 378,00 грн та складає
13 375,12 грн щорічно, 1 114,59 грн щомісячно.

Внесено зміни до договору оренди
земельної ділянки № 023-3/12 зі зменшенням
орендної плати передбаченої пунктами 4
і 8 цього договору відповідно до
розпорядження Віньковецької районної
державної адміністрації від 30 грудня
2011 року, яка становить 4 % від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки у розмірі 779 911,00 грн та складає
31 196,44 грн щорічно, 2 599,70 грн щомісячно.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі заступник голови
Віньковецької районної державної
адміністрації Хмельницької області,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що
оскаржуване рішення апеляційного суду
є законним та обґрунтованим, у процесі
розгляду справи судом не порушені
норми матеріального і процесуального
права, а тому це судове рішення
необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу відхилити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що 25 січня 2012
року між Віньковецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області (орендодавець), в особі голови
Панасевича А.В., та ОСОБА_6 (орендар) були
укладені договір оренди земельної
ділянки площею 37,50 га № 022з/12 та
договір оренди земельної ділянки
площею 62,50 га № 023з/12.

Відповідно до п. 8 договору оренди
земельної ділянки площею 37,50 га №
022з/12 розмір орендної плати встановлено
у 23 486,71 грн на рік, а в аналогічному
пункті договору оренди земельної
ділянки площею 62,50 га № 023з/12
розмір орендної плати встановлено у 54
780,94 грн на рік.

Звертаючись з позов до суду ОСОБА_6
вказував на те, що перед укладенням
вказаних договорів сторонами
погоджено інший (менший) розмір
орендної плати, який і був відображений
в укладених договорах, однак у
результаті підробки представником
орендодавця цих договорів у них
з'явився інший (більший) розмір
орендної плати.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд виходив із того, що головою
Віньковецької РДА одноособово було
підписано договори оренди датовані
25 січня 2012 року, згідно з пунктів 4, 8
яких орендна плата за користування
ділянкою площею 37,50 га склала не 13 375,12
грн щорічно а - 22 486,21 грн, а за
користування ділянкою площею 62,50 га
склала не 31 196,44 грн щорічно, а - 54 780,94
грн.

Однак з таким висновком апеляційного
суду погодитися не можна, оскільки суд
у відповідності до ст. 214 ЦПК України
вирішуючи питання чи мали місце
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, повинен з'ясувати якими
доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Апеляційний суд всупереч вказаних
вимог процесуального закону, дійшовши
висновку про задоволення позову,
оскільки головою Віньковецької
РДА без погодження та відому позивача
були внесені зміни до оспорюваних
договорів оренди землі, що не
підтверджено належними і допустимими
доказами.

При цьому суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
позивачем не наведено та не надано
відповідних доказів на підтвердження
підстав передбачених статтями 203, 215 ЦК
України для визнання оскаржуваних
пунктів договорів оренди недійсними,
крім того, судом встановлено, що
волевиявлення позивача при укладенні
вказаних договорів було вільним. Також
місцевий суд вірно відмовив у
задоволенні вимог про внесення змін до
оспорюваних договорів, оскільки вимоги
у цій частині необґрунтовані і
недоведені.

Отже скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд у порушення вимог
статей 303, 316 ЦПК України переоцінив
наявні в матеріалах справи докази, не
витребував нових, а тому помилково
скасував рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду не може бути
визнаним законним і обґрунтованим, як
того вимагає ст. 213 ЦПК України.

Установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції
відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Віньковецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 06 листопада
2013 року скасувати, рішення
Віньковецького районного суду
Хмельницької області від 26 червня 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О.
Писана Г.В. Юровська