Номер провадження: 22-ц/785/4464/14
Головуючий у першій інстанції Коблова
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 26 лютого 2014 року по справі за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_2 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, повязаних з регламентною
виплатою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року МТСБ України
звернулося до Малиновського районного
суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, повязаних з регламентною
виплатою, мотивуючи це тим, що 30.03.2010 в м.
Одесі по вул. Гайдара з вини громадянки
ОСОБА_2, яка керувала автомобілем
«Тойота» реєстраційний номер НОМЕР_1
була скоєна дорожньо-транспортна
пригода. Вина відповідача у скоєнні
вищезазначеної ДТП підтверджується
постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 26 травня 2010 року. В
результаті зазначеної ДТП був
пошкоджений автомобіль «Міцубісі»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що на
момент ДТП належав ОСОБА_3 Відповідно
до Висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 0403
від 26.04.2010 року, складеного
експертом-автотоварознавцем Корєпіним
Є.Е., вартість матеріального збитку
завданого власнику автомобіля
Міцубісі становить 15452,40 грн. Зазначена
шкода особисто винуватцем ДТП не була
відшкодована потерпілій особі. На дату
скоєння цієї пригоди відповідач не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. У зв'язку з
настанням події, передбаченої Законом
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", МТСБ України здійснило
регламентну виплату потерпілій особі в
розмірі 12877. Крім цього, МТСБ України
оплатило витрати на правову допомогу,
надану ТзОВ „ВМ" на підставі контракту.

12.11.2010 року МТСБ України звернулось до
відповідача з листом про компенсацію в
добровільному порядку витрат,
понесених у зв'язку з проведенням
регламентної виплати потерпілому, а
також витрат понесених МТСБ України
для встановлення розміру збитку та
збору документів (200 грн.). На даний час в
добровільному порядку відповідачем не
компенсовано витрати МТСБ України.

На підставі викладеного, просив
стягнути з ОСОБА_2 на користь МТСБ
України кошти в розмірі понесених
витрат: 12877 грн. - основний борг, 200 грн. -
витрат понесених МТСБ України для
встановлення розміру збитку та збору
документів по справі, 2000 грн. - витрат на
правову допомогу, а всього 15306,40 грн.

Рішенням Малиновського районного суду
м.Одеси від 26 лютого 2014 року позовну
заяву МТСБ України задоволено в
повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МТСБ
України відшкодування збитків в
розмірі 12877 гривень, витрати понесені
для встановлення розміру збитку та
збору документів по справі в розмірі 200
гривень, витрати на правову допомогу в
розмірі 2000 гривень та витрати пов'язані
зі сплатою судового збору в розмірі 229
грн. 40коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 26 лютого 2014 року та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом першої інстанції при
постановленні рішення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Районним судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що:

- 30 березня 2010 року в м. Одесі по
вул. Гайдара сталася
дорожньо-транспортна пригода, під час
якої відбулося зіткнення автомобілю
«Тойота», державний номерний знак
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та
автомобілю «Міцубісі» державний
номерний знак НОМЕР_2, що належав
ОСОБА_3;

- постановою Малиновського
районного суду м. Одеси від 26 травня 2010
року винною у скоєнні ДТП визнано
ОСОБА_2;

- на дату скоєння ДТП від 30.03.2010
року ОСОБА_2 не мала чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів;

- в результаті зазначеного ДТП,
був пошкоджений автомобіль
«Мітцубісі», державний номерний знак
НОМЕР_2, який на момент ДТП належав
ОСОБА_3;

- відповідно до Звіту № 0403 від
26.04.2010 року про оцінку автомобіля
«Мітцубісі», державний номерний знак
НОМЕР_2, матеріальний збиток, завданий
власнику автомобіля «Мітцубісі»,
державний номерний знак НОМЕР_2,
складає: 15452 (п'ятнадцять тисяч
чотириста п'ятдесят дві) гривні 40
копійок;

- у зв`язку із не відшкодуванням
ОСОБА_2 потерпілому шкоди, останній
звернувся до Моторного (транспортного)
страхового бюро України із заявою про
виплату страхового відшкодування, в
порядку статті 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»;

- позивач відповідно до п. п. «а», п.
41.1 ст. 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснив регламентну виплату
ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної
шкоди в розмірі 12877 (дванадцять тисяч
вісімсот сімдесят сім) гривень, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 3545 від 27.08.2010 року;

- МТСБУ звернулося до відповідача
з листом про компенсацію в
добровільному порядку витрат,
понесених у зв'язку з проведенням
регламентної виплати потерпілому, а
також витрат понесених МТСБ України
для встановлення розміру збитку та
збору документів. Проте відповідач в
добровільному порядку витрати МТСБУ не
компенсував.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач Моторне (транспортне)
страхове бюро України, здійснило в
порядку Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», регламентну виплату
потерпілій особі в матеріальної шкоди
в сумі 12877 грн., оскільки
цивільно-правова відповідальність
винної у ДТП особи застрахована не
була, а також витрати понесені для
встановлення розміру збитку та збору
документів по справі в розмірі 200
гривень, витрати на правову допомогу в
розмірі 2000 гривень. При цьому районний
суд у якості обґрунтування задоволення
позовних вимог окрім ст. 1191 ЦК України
одночасно також послався на ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Судова колегія вважає висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову відшкодування в порядку регресу
витрат, повязаних з регламентною
виплатою правильним, проте не може
повністю погодитися з його правовим
обґрунтуванням.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 Постанови від 01.03.2013 року №
4 «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» при вирішенні спорів про
право зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття "регрес" та
"суброгація". Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а для суброгації відповідно
до статті 993 ЦК і статті 27 Закону
України "Про страхування" встановлено
особливий правовий режим.

Отже, в даному випадку правовою
підставою задоволення вимог МТСБУ про
відшкодування в порядку регресу
витрат, повязаних з регламентною
виплатою є ст. 1191 ЦК України та ст. 38
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а не ст. 993 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування»
(право зворотної вимоги в порядку
суброгації).

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не з'ясовані у
повному обсязі всі суттєві обставини
справи, зокрема, що у відповідача не
вилучалися права , що ніхто її не
викликав до ДАІ, що в судові першої
інстанції не було надано можливості
представити докази в обґрунтування
заперечень проти заявленого позову, є
неспроможними, жодним чином не
обгрутовані належними доказами, не
засновані на законодавстві та
спростовують правильність остаточного
висновку районного суду.

Таким чином, судова колегія доходить
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції - зміні з
виключенням із мотивувальної частини
рішення посилання суду, як на підставу
задоволення позову на норми ст. 993 ЦК
України та ст. 27 Закону України «Про
страхування», в іншій частині рішення
слід залишити без змін, оскільки суд
першої інстанції в іншій частині
рішення порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 26 лютого 2014 року - змінити
та виключити із мотивувальної частини
рішення посилання суду, як на підставу
задоволення вимог про відшкодування в
порядку регресу витрат, повязаних з
регламентною виплатою, на норми ст. 993
ЦК України та ст. 27 Закону України «Про
страхування».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова