Справа № 2-1888/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бондаря
В.Я.

при секретарі Іщик
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на нерухоме майно, усунення
перешкод у користуванні власністю та
виселення, та за об'єднаним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Першого
Приморського відділу ДВС ОМУ юстиції
про визнання недійсним акту по
проведенню публічних торгів та
свідоцтва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, зміненим письмовою
заявою від 04.02.2014 року, відповідно до
якого просив визнати за ним право
власності на 651/1000 частин
чотирьохкімнатної комунальної
квартири АДРЕСА_1, зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод у
користуванні 651/1000 частин спірної
квартири та виселення. Позовні вимоги
мотивував тим, що у порядку примусового
виконання судового рішення
Приморського районного суду м. Одеси №
2-1813 від 23.01.2004р. про стягнення з ОСОБА_4
та ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 7 261, 00
грн. 29.07.2004 року Одеською філією
Державного спеціалізованого
підприємства «Укрспец'юст» йому було
продано з публічних торгів 651/1000 частин
чотирьохкімнатної комунальної
квартири АДРЕСА_1 за ціною 78 200, 00
гривень. 25.08.2004 року державним
виконавцем Першого відділу ДВС
Приморського районного управління
юстиції в м. Одесі Храмцовим Ю.Ю.
складений відповідний акт. На підставі
акту про проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна 08.12.2004
року приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
видано свідоцтво, що засвідчує право
власності ОСОБА_1, на 651/1000 частин
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1,
свідоцтво зареєстровано у реєстрі за №
10296.14.12.2004 року позивачем у КП «ОМБТІ та
РОН» було зареєстровано право
приватної спільної часткової
власності на 651/1000 частин вищевказаної
квартири. Однак відповідачі
перешкоджають йому у користуванні
придбаною спірною частиною квартири,
тому, вважаючи себе добросовісним
набувачем спірного майна, яке було
продано йому у порядку, передбаченому
для виконання судових рішень, ОСОБА_1
звернувся до суду за захистом своїх
майнових прав.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулись до суду за
об'єднаним позовом до ОСОБА_1, Першого
Приморського відділу ДВС ОМУ юстиції,
письмовою заявою від 04.02.2014 року
просили розглядати позовні вимоги у
редакції від 18.10.2010 року та просили
позовні вимоги розглядати без участі
Державного спеціалізованого
підприємства «Укрспец'юст» у зв'язку з
його ліквідацією. Відповідачі просили
суд визнати публічні торги, проведені 29
липня 2004 року, по реалізації 651/1000
частини квартири АДРЕСА_1 недійсними,
визнати акт по проведенню публічних
торгів від 25 серпня 2004 року по продажу
651/1000 частини квартири АДРЕСА_1
недійсним та визнати свідоцтво про
право власності 651/1000 частини квартири
АДРЕСА_1 від 08 грудня 2004, видане на ім'я
ОСОБА_1 приватним нотаріусом Одеського
нотаріального округу ОСОБА_6,
недійсним. При цьому посилались на те,
що рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 08.12.2003 року по справі №
2-1813/03 з ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 стягнуто
солідарно матеріальну шкоду у розмірі 5
339, 00 гривень та моральну шкоду у
розмірі 1 500, 00 гривень. 11.02.2004 року
постановою № В-9/161 державним
виконавцем Першого відділу ДВС
Приморського районного управління
юстиції у м. Одесі Храмцовим Ю.Ю.
відкрито провадження по виконанню
виконавчого листа №2-1813 від 23.01.2004 року,
виданого Приморським районним судом м.
Одеси, про стягнення грошової суми з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 у розмірі 7 261,
00 грн.. так, з 27.02.2004 року ОСОБА_4
здійснювала регулярні переводи грошей
на розрахунковий рахунок Першого
відділу ДВС Приморського районного
управління юстиції у м. Одесі, загальна
сума яких склала 1 891, 00 гривень.
Заборгованість за рішенням суду
залишилась у розмірі 5 300, 00 гривень.
27.05.2004 року ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 була надана розстрочка
виконання рішення суду з виплатою
щомісяця суми у розмірі 534, 00 гривень.
Однак, не зважаючи на це, 29 липня 2004 року
відбулися публічні торги з реалізації
арештованого майна, було продано 651/1000
частин квартири АДРЕСА_1, власниками
якої є відповідачі. Посилаючись на
вимоги діючого законодавства,
вказують, що торги були проведені з
порушенням встановлених законом норм,
оскільки державним виконавцем було
реалізовано майно, власник якого,
ОСОБА_2, не є боржником у виконавчому
провадженні, крім того, про час і місце
проведення прилюдних торгів сторони
повідомлені не були, що свідчить про
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням, та є підставою
для визнання їх недійсними. У зв'язку з
чим, вважають, що акт по проведенню
публічних торгів від 25 серпня 2004 року
по продажу 651/1000 частини квартири
АДРЕСА_1 складено не правомірно, тому і
правові підстави для видачі ОСОБА_1
свідоцтва про право власності 651/1000
частини квартири АДРЕСА_1 від 08 грудня
2004 відсутні.

Позивач у судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримав, крім того,
надав письмові заперечення, відповідно
до яких у задоволенні позовних вимог за
об'єднаним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3
просив відмовити. Письмовою заявою
позовні вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
частині зобов'язання відповідачів не
чинити перешкод у користуванні 651/1000
частин спірної квартири просив
залишити без розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
підтримав у повному обсязі, позовні
вимоги за об'єднаним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 не визнав.

Представник відповідачів позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнав у повному
обсязі, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
об'єднанні ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 17.05.2006 року в
одне провадження, підтримав у повному
обсязі, просив задовольнити.

Представник Першого Приморського
відділу ДВС ОМУ юстиції у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був сповіщений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Протокольною ухвалою суду від 19.02.2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про зобов'язання відповідачів
не чинити перешкод у користуванні 651/1000
частин спірної квартири залишені без
розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, у
свою чергу, позовні вимоги за
об'єднаним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Першого Приморського відділу
ДВС ОМУ юстиції слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, зокрема, у зв'язку з
невідповідністю змісту правочину ЦК
України та іншим актам цивільного
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для визнання торгів
недійсними відповідно до ч.1 ст. 215 та ч. 1
ст. 203 ЦК України позивачем зазначено
недодержання Першим Приморським
відділом ДВС ОМУ юстиції та Одеською
філією Державного спеціалізованого
підприємства «Укрспец'юст» при
проведенні прилюдних торгів норм
Закону України «Про виконавче
провадження» та Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
майна.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій
визначались Законом України «Про
виконавче провадження» та Інструкцією
про проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України 15 грудня 1999 року №74/5.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначено загальні
правові основи організації та
діяльності державної виконавчої
служби, її завдання та компетенцію, а
також визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їх права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 11, 12, 82 Закону).
Разом із цим, аналіз положень цього
Закону та Інструкції свідчить про те,
що вони не встановлюють порядку та
правил проведення прилюдних торгів, а
лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст.62 Закону та пп.
5.11, 5.12 Інструкції).

Відповідно до положень зазначених
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п.5.11
Інструкції).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5.

Пунктами 2.2., 3.2 Положення передбачено,
що прилюдні торги це продаж майна, за
яким його власником стає покупець, який
під час торгів запропонував за нього
найвищу ціну. Прилюдні торги проводить
спеціалізована організація за заявкою
державного виконавця, в якій
зазначається початкова вартість майна,
що виставляється на торги, за
експертною оцінкою та інші відомості,
передбачені Інструкцією про
проведення виконавчих дій.

Положенням передбачені також правила
проведення торгів, а саме: правила, які
визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); правила, які регулюють сам
порядок проведення торгів (розд. 4) і
правила, які стосуються оформлення
кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів з
врахуванням особливостей,
передбачених законодавством щодо
проведення прилюдних торгів, складання
за результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів, то це є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст.ст. 650, 655 та ч.4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14.06.1944 року №18/5).

Отже, враховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч.ч.1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч.1 ст. 215 ЦК України).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

Судом встановлено, що рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 08.12.2003 року був задоволений позов
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на їх
користь суму матеріальної шкоди у
розмірі 5 339, 00 гривень та суму
моральної шкоди у розмірі 1 500, 00
гривень.

(т. 1, а.с. 62)

11 лютого 2004 року постановою державного
виконавця Першого відділу ДВС
Приморського районного управління
юстиції у м. Одесі Храмцовим Ю.Ю.
відкрито виконавче провадження № В-9/161
по виконанню вик. листа № 2-1813 від 23.01.2004
року, виданого місцевим Приморським
районним судом м. Одеси, про стягнення
грошової суми з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_10 у розмірі 7 261, 00 грн.

(т.1, а.с. 159)

У період з лютого 2004 року по серпень 2004
року на рахунок виконавчої служби в
рахунок погашення шкоди відповідачем
добровільно було перераховано кошти у
розмірі 1 891, 00 гривень.

Ухвалою Приморською районного суду м.
Одеси від 27.05.2004 року було задоволено
заяву відповідачів та надано
розстрочку виконання вищевказаного
рішення суду від 08.12.2003 року.

(т.1, а.с. 65)

29 липня 2004 року на виконання
вищевказаного рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08.12.2003 року
Одеською філією Державного
спеціалізованого підприємства
«Укрспец'юст» були проведенні публічні
торги з реалізації 651/1000 частини
чотирьохкімнатної комунальної
квартири, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_4
згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
Виконкому Одеської міської Ради № 8-11135
від 18.10.2000 року та зареєстрованого
ОМБТІ та РОН за № 234 в книзі 385п стр. 120
від 13.11.2000 року, і складає загальну
площу 69,1 кв.м.. У зв'язку з цим, 25 серпня
2004 року державним виконавцем Храмцовим
Ю.Ю. було складено відповідний акт про
проведення публічних торгів з продажу
651/1000 частин вказаної квартири, акт
затверджено начальником першого
відділу ДВС Приморського районного
управління юстиції м. Одесі
Калашніковим Р.В..Згідно вказаного акту
державного виконавця Храмцова Ю.Ю. від
25.08.2004 року, 651/1000 частини вказаної
квартири були продані ОСОБА_1, за суму 78
200, 00 гривень.

(т.1, а.с. 209)

08 грудня 2004 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу на підставі акту про проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна, затвердженого
начальником першого відділу ДВС
Приморського районного управління
юстиції м. Одесі Калашніковим Р.В., було
видано свідоцтво, яким посвідчено
право власності ОСОБА_1 651/1000 частини
чотирьохкімнатної комунальної
квартири АДРЕСА_1, зареєстровано у
реєстрі за № 10296.

(т.2, а.с. 100)

У відповідності до ч. 2 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
стягнення за виконавчими
документами в першу чергу звертається
на кошти боржника в гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, в
тому числі кошти на рахунках та
вкладах боржника в установах банків
та інших кредитних організаціях, на
рахунки в цінних паперах у
депозитаріях цінних паперів.

Ч. 5 вказаної статті закону передбачено,
що у разі відсутності у боржника коштів
та цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається на належне боржникові інше
майно, за винятком майна, на яке згідно
з законом не може бути накладено
стягнення. Боржник має право вказати
ті види майна чи предмети, на які
необхідно звернути стягнення в першу
чергу. Крім того, ч. 1 ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що звернення стягнення на
будинок, квартиру, інше приміщення,
земельну ділянку, що є нерухомим
майном, провадиться у разі
відсутності у боржника достатніх
коштів чи рухомого майна. Згідно до ч. 8
ст. 50 вищевказаного закону, у випадках
коли боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Зазначене також підтверджується
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України 15 грудня 1999 року №74/5
(п.5.1.1 та 5.10.1).

З урахування вищевикладеного, рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 13.04.2005 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_4 до
Першого відділу ДВС Приморського
районного управління юстиції, Одеської
філії Державного спеціалізованого
підприємства «Укрспец'юст» було
задоволено та акт державного виконавця
Храмцова Ю.Ю., затверджений начальником
першого відділу ДВС Приморського
районного управління юстиції м. Одесі
Калашніковим Р.В., про проведення
публічних торгів з продажу 651/1000 частин
квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним.

(т. 1. а.с 38)

Пунктами 6.1 та 6.4. Тимчасового
положення передбачено, що після
повного розрахунку покупців за
придбане майно, на підставі протоколу
про проведення прилюдних торгів та
копії документів, що підтверджують
розрахунок за придбане майно,
державний виконавець складає акт про
проведені прилюдні торги і подає його
на затвердження начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби і на підставі цього
акта нотаріус видає покупцеві
свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони
є рівними учасниками судового розгляду
та на підставі ст.60 ЦПК України повинні
довести належними доказами обставини,
як в обґрунтування заявлених позовних
вимог , також щодо заперечень за
позовом. Крім того, ч. 3 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, повно і всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених доказами, що
були досліджені в судовому засіданні,
вирішив справу згідно із законом.

Враховуючи, що порушення Першим
Приморським відділом ДВС ОМУ юстиції
та Одеською філією Державного
спеціалізованого підприємства
«Укрспец'юст» норм Закону України «Про
виконавче провадження» та Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна знайшли своє
підтвердження у матеріалах справи,
зокрема рішенні Приморського
районного суду м. Одеси від 13.04.2005 року,
та поясненнях сторін, суд приходить до
висновку, що прилюдні торги були
проведенні з недодержанням вимог
закону, тому існують правові підстави
для визнання їх недійсними. У свою
чергу, оскільки прилюдні торги судом
визнанні недійсними, є недійсним і акт
державного виконавця про продаж майна
з прилюдних торгів, крім того, є
недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за необхідне задовольнити позовні
вимоги за об'єднаним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

У свою чергу, правових підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нерухоме майно судом не знайдено, тому
у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, ч. 3 ст. 209,
213-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Позовні вимоги за об'єднаним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Першого
Приморського відділу ДВС ОМУ юстиції -
задовольнити:

Визнати публічні торги, проведені 29
липня 2004 року по реалізації 651/1000
частини квартири АДРЕСА_1 - недійсними.

Визнати акт по проведенню публічних
торгів від 25 серпня 2004 року по продажу
651/1000 частини квартири АДРЕСА_1 -
недійсним.

Визнати свідоцтво про право власності
651/1000 частини квартири АДРЕСА_1 від 08
грудня 2004 виданий на ім'я ОСОБА_1
приватним нотаріусом Одеського
нотаріального округу ОСОБА_6 -
недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.Я. Бондар