Справа № 359/7827/13-ц Головуючий у І
інстанції Борець Є.О.Провадження №
22-ц/780/1381/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Верланова С.М.,

при секретарі - Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернувся до суду з вказаним
позовом, уточнивши під час розгляду
справи посилається на те, що він є
правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», який 5 грудня 2007 року уклав з
відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір,
відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом 99000 доларів США на строк до
05.12.2020 року з процентною ставкою за
користування 12,25% річних.

Далі позивач, мотивуючи тим, що
відповідач належним чином не виконує
кредитні зобов'язання, у зв'язку з чим у
відповідача виник борг та останній
ухиляється від добровільного
повернення боргу на вимогу Банку,
просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
станом на 02.10.2013 року у розмірі 237738,95
дол. США, що за курсом НБУ становить
1900247,43 грн. та судові витрати у розмірі
3441 грн.

Відповідач заперечував проти
задоволення позову, мотивуючи тим, що
розмір боргу є завищеним, не враховано
сплату ним грошових коштів у розмірі
37533 доларів США, тому просив врахувати
вказані обставини та зменшити розмір
неустойки на підставі ч.3 ст.551 ЦК
України.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 грудня 2013 року позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» було
задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь
Банку борг за кредитним договором у
розмірі 1900247 грн. 43 коп. та судовий збір
у сумі 3441грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким зменшити суму
стягнення та суму неустойки. В
обґрунтування своєї скарги послався на
те, що судом не враховано того, що він
сплатив 37533 дол.США із загальної суми
взятого кредиту - 99 000 дол.США. Крім того
послався, що суд не взяв до уваги його
прохання про зменшення розміру
неустойки за наявних для цього
обставин в рішенні нічого не зазначив.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
банку, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений
законом строк.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути кредит
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини кредиту, що залишилась та
сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 ЦК України у
разі порушення зобов'язання боржник
повинен передати кредиторові пеню
(грошові кошти) у розмірі,
передбаченому в договорі.

Судом встановлено, що позивач є
правонаступником ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль».

5 грудня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» уклав з ОСОБА_1 кредитним
договір №014/6435/74/65435 за яким ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» зобов'язався
надати кредит у розмірі 99000 доларів США,
а відповідач зобов'язався щомісячно до
5 грудня 2020 року повертати кредит по
частинам та сплачувати відсотки за
користування ним у розмірі 12,25% річних.
У разі неналежного виконання грошових
зобов'язань ОСОБА_1 зобов'язався
сплачувати пеню у розмірі 0,5% від суми
прострочених платежів за кожен день
прострочення (а.с.12-17).

З копії меморіального ордеру №1
вбачається, що відповідач 6 грудня 2007
року отримав кредитні кошти у розмірі
99000 доларів США (а.с.27).

Крім того, судом встановлено, що 2 липня
2009 року відповідач уклав з ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» додаткову
угоду до кредитного договору
№014/6435/74/65435/1 з метою зменшення
фінансового навантаження в умовах
кризових явищ в економіці (а.с.18).

Однак, у зв'язку із неналежним
виконанням позичальником умов
кредитного договору у відповідача
перед Банком виникла заборгованість
станом на 02.10.2013 року у сумі 237738,95 долари
США, що за курсом НБУ становить 1900247,43
грн., яка складається із: 92766,26 дол.США що
за курсом НБУ становить 741480,72 грн.-
заборгованість за кредитом; 10008,90
дол.США, що за курсом НБУ становить 80001,14
грн. - заборгованість за нарахованими
відсотками та пеня за прострочення
погашення кредиту та відсотків у сумі
134963,79 дол.США що за курсом НБУ становить
1078765,57 грн. (а.с.79).

Вирішуючи спір, суд дійшов до
обґрунтованого висновку щодо права
банку за дострокове стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
проте висновки суду у частині
визначення розміру заборгованості, з
урахуванням визначення розміру пені,
неможливо вважати правильними.

Відповідно до ст. 548 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК України,
які мають іншу правову природу. При
цьому проценти, які підлягають сплаті
згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК
України, у такому порядку не підлягають
зменшенню через не співмірність із
розміром основного боргу, оскільки
вони є платою за користування грошима і
підлягають сплаті боржником за
правилами основного грошового боргу.

Суд першої інстанції у порушення ст. ст.
212-214 ЦПК України, стягуючи на користь
банку пеню у розмірі 1078765 грн. 57 коп., не
врахував, що розмір пені значно
перевищує розмір збитків, не обговорив
питання про зменшення розміру
неустойки відповідно до правил ч. 3 ст.
551 ЦК України, на чому наполягав
відповідач.

Так, заявлений Банком до стягнення
розмір пені 1078765 грн. 57 коп. не
відповідає сумі неповернутого кредиту,
оскільки співвідношення пред'явлених
до стягнення санкцій, і наслідки
порушення зобов'язань не є співмірними,
виходячи з принципів справедливості та
розумності, закріплених у ст.3 ЦК
України, колегія суддів, враховуючи
наявність обставин, що мають істотне
значення, а саме те, що відповідач є
інвалідом ІІ групи, всі кошти від
продажу квартири позивача, яка була
предметом іпотеки надійшли до Банку в
рахунок погашення заборгованості, син
позивача, який був поручителем по
борговим зобов'язанням відповідача
трагічно загинув 26.13.2013 року, дійшла до
висновку про необхідність зменшення
розміру пені до 50000 грн.

Доводи апелянта про те, що суд не
врахував сплачені ним кошти у сумі 37533
дол. США, спростовуються матеріалами
справи, оскільки відповідно до
розрахунку заборгованості, наданого
Банком, ця сума зарахована в рахунок
сплати боргу (а.с.78).

Отже, з урахуванням зменшення розміру
пені, рішення суду першої інстанції
підлягає зміні щодо розміру стягнутої
загальної заборгованості, а саме з
відповідача на користь позивача слід
стягнути у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
кошти у сумі 871481 грн. 86 коп., з яких: 92766,26
дол. США що за курсом НБУ становить
741480,72 грн.- заборгованість за кредитом;
10008,90 дол. США, що за курсом НБУ
становить 80001,14 грн. - заборгованість за
нарахованими відсотками та пеня за
прострочення погашення кредиту та
відсотків у сумі 50000 грн.

Керуючись ст.ст.309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 грудня 2013 року щодо розміру
стягнутої заборгованості змінити,
стягнувши із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 871481 (вісімсот сімдесят одна
тисяча чотириста вісімдесят одна) грн.
86 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: