Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у
складі:

Головуючого
судді - Шарка О.П.

при секретарі
судових засідань - Христенко А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Харкові в
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Підрозділ відділу у
справах громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб
Фрунзенського РВ ХМУ УМВС в
Харківській області про визнання
втратившим права користування жилим
приміщенням,

в с т а н
о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа - Підрозділ відділу
у справах громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб
Фрунзенського РВ ХМУ УМВС в
Харківській області, в якому просить
суд про визнання відповідача
втратившим права користування жилим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач
зазначила, що їй на праві власності за
договором дарування належить житловий
будинок АДРЕСА_1, в будинку
зареєстровані вона та відповідач. В
березні відповідач добровільно
залишив місце проживання та переїхав
на постійне місце проживання до своєї
подруги у м.Мерефа Харківського району
Харківської області. При цьому
відповідач повідомив, що має намір
укласти шлюб з подругою та проживати у
неї. Домовленості щодо збереження за
відповідачем жилого приміщення на час
його відсутності не укладалося. З
березня 2013 року відповідач не
цікавиться станом будинку, не платить
за комунальні послуги, у зв'язку з чим
вона змушена самостійно сплачувати
кошти за воду, яка за відсутності
пристрою обліку нараховується на
зареєстрованих в будинку осіб, та
самостійно сплачувати земельний
податок. Речей, які належать
відповідачу, в будинку не залишилося,
що підтверджується відповідними
актами. Позивач працює в бюджетній
сфері, зайвих статків не має, однак
змушена сплачувати за відповідача
комунальні послуги, не маючи
можливості розпорядитися належними їй
грошовими коштами. На її думку,
відповідач чинить їй перешкоди у
користуванні власністю, а саме у
розпорядженні нею.

У судовому засіданні позивач, її
представник ОСОБА_4, яка діє згідно
довіреності, позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, пояснили суду про
обставини викладені вище. Позивач
також пояснила, що у неї склалися
неприязні відносини зі співмешканкою
відповідача, їй постійно погрожує син,
вона змушена сплачувати кредитні
зобов'язання відповідача ОСОБА_3, їй
необхідно скасувати його реєстрацію,
оскільки вона постійно сплачує за
нього комунальні послуги, а зараз у неї
не має можливості проводити такі
виплати.

Відповідач гр. ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, був повідомлений
належним чином про час і місце судового
розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77
ЦПК України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явились
в судове засідання без поважних
причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
гр. ОСОБА_3 не з'явився в судове
засідання без поважних причин, причину
неявки суду не повідомив, про час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі
змінами, внесеними Законом України "Про
судоустрій та статус суддів " від 07
липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи - Підрозділу
відділу у справах громадянства,
імміграції і реєстрації фізичних осіб
Фрунзенського РВ ХМУ УМВС в
Харківській області у судове засіданні
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлялася заздалегідь і
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
надані сторонами докази у їх
сукупності, вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки є необґрунтованими та
недоведеними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

У ході судового розгляду встановлено,
що позивачу ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 21.04.1983 року, на
праві власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 є сином позивача
ОСОБА_2, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1.

На підтвердження факту не проживання
відповідача, позивачем надано акти про
не проживання від 11.03.2013 року, 17.05.2013
року, 22.06.2013 року, 16.08.2013 року, складені
комісією у складі ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 ніким не посвідчені та не
завірені, на виклику та допиту
зазначених осіб у судовому засіданні
позивач не наполягала.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України,
відповідач є членом сім'ї співвласника
спірної квартири.

Згідно ст.. 156 ЖК України, члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї.

Як зазначає п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12.04.85 р. № 2, вирішуючи
спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, суд повинен з'ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача, и
приписані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що проживають
з ним, певний порядок користування
жилим приміщенням. Однак відсутність
письмової згоди членів сім'ї наймача на
вселення сама по собі не свідчить про
те, що особи, які вселилися, не набули
право користування жилим приміщенням,
якщо за обставинами справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку
згоду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 156 ЖК
України, до членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України,
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Суд вважає, що неприязні стосунки, які
склалися між позивачем та відповідачем
з його співмешканкою не є підставою для
виселення сім'ї зі спірної квартири,
крім того, до відповідача не
застосовувались заходи попередження з
судів, органів прокуратури, внутрішніх
справ, адміністративними комісіями
виконкомів або заходи громадського
впливу за місцем роботи або проживання
відповідача.

Несплата відповідачем вартості
комунальних послуг також не може бути
підставою для визнання відповідачем
втратившим право користування спірним
домоволодінням, оскільки позивач не
позбавлена права звернутися до
відповідача з вимогою про
відшкодування сплачених комунальних
платежів в порядку регресу, у
відповідності до ч.1 ст. 544 ЦК України,
яка передбачає, що боржник, який
виконав солідарний обов'язок, має право
на зворотну, вимогу (регрес) до кожного
з решти солідарних боржників в рівній
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Таким чином, позовні вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки є
недоведеними та необгрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст..ст.
9, 64, 116, 156 ЖК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12.04.85 р. № 2, суд,-

В И Р І Ш
И В :

У позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Підрозділ відділу у
справах громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб
Фрунзенського РВ ХМУ УМВС в
Харківській області про визнання
втратившим права користування жилим
приміщенням - відмовити.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана до суду протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Фрунзенський
районний суд м. Харкова протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення .

Рішення виготовлено в нарадчій
кімнаті, є оригіналом .

СУДДЯ: