Справа № 372/4745/13-ц Головуючий у І
інстанції Кулініченко Г.В.Провадження
№ 22-ц/780/1222/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 44
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою садового
товариства «Енергетик» на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 16 грудня 2013 року у справі за
позовом садового товариства
«Енергетик» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: шоста Київська державна
нотаріальна контора про визнання
державного акту на земельну ділянку
недійсним та його скасування ,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року садове товариство
«Енергетик» звернулося до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
садове товариство є добровільним
об'єднанням громадян, яке здійснює свою
діяльність на земельній ділянці, яка
розташована біля с. Старі Безрадичі
Обухівського району Київської області.
В члени даного товариства можуть бути
прийняті громадяни згодні виконувати
вимоги статуту товариства, але
відповідачі в порушення даних вимог
набули право власності на земельну
ділянку позивача.

Позивач вказував, що спірна земельна
ділянка перейшла відповідачам в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_3, який не був членом їх садового
товариства, не сплачував членських
внесків, в порушення земельного
законодавства отримав Державний акт на
право приватної власності на вказану
земельну ділянку.

Посилаючись на те, що рішення про
передачу йому у власність земельної
ділянки органом місцевого
самоврядування не приймалось, тим
самим державний акт був виданий
неправомірно, оскільки при видачі
відповідачам свідоцтва про право на
спадщину не було враховано, що у них
різні прізвища з спадкодавцем, а саме у
останнього «ОСОБА_3», а у відповідачів
«ОСОБА_2», що вказує на неправильність
оформлення свідоцтв, в зв'язку з чим,
позивач просив визнати недійсним
державний акт на право приватної
власності на зазначену земельну
ділянку ОСОБА_3, а також визнати
недійсними свідоцтва про право на
спадщину.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 16 грудня 2013 року
в задоволені позовних вимог садового
товариства «Енергетик» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, садове товариство «Енергетик»
подало апеляційну скаргу, в якій,
просило скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав неповного
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
10.05.1988 року рішенням виконавчого
комітету Київської обласної Ради
народних депутатів №110 були вилучені
земельні ділянки з користування
колгоспів та надані підприємствам,
установам і організаціям, в тому числі
п/с А-1897 та ВЕО «Київенерго», для
розміщення садів.

22.01.1990 року був затверджений статут
позивача, а 16.04.1991 року рішенням
виконавчого комітету Обухівської
районної ради народних депутатів №135
було зареєстровано даний статут.

В 1992 році був виданий державний акт на
право користування землею серії Б №086405
на ВЕО «Київенерго» площею 34,3 га для
колективного садівництва (а.с.97-103).

Зі змісту рішення
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 11.11.1994 року вбачається, що ОСОБА_3
було надано дозвіл на приватизацію
спірної земельної ділянки (а.с.15,16,122).

23.11.1994 року позивач отримав свідоцтво
про державну реєстрацію (а.с.14).

З матеріалів справи вбачається, що
20.07.1995 року рішенням
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
було затверджено матеріали
інвентаризації земельних ділянок
позивача, передано у приватну
власність членам останнього, в тому
числі ОСОБА_3, земельні ділянки та
надано дозвіл на виготовлення
державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки (а.с.85-94).

20.09.1995 року, згідно рішення
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 20 липня 1995 року, ОСОБА_3, отримав
державний акт на право приватної
власності на землю серії КВ площею 0,065
га на території Старобезрадичіської
сільської ради для ведення садівництва
(а.с.17,48,94,121).

20.09.1995 року, згідно рішення
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 20 липня 1995 року, відповідач, ОСОБА_5,
отримав державний акт на право
приватної власності на землю серії КВ
площею 0,060 га на території
Старобезрадичіської сільської ради
для ведення садівництва, що
підтверджується копією акту (а.с.49).

З копії свідоцтва про смерть
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
помер (а.с.115).

Зі змісту свідоцтва про право на
спадщину від 30.08.2010 року вбачається, що
позивачі отримали свідоцтво про право
на спадщину за законом на земельну
ділянку площею 0,065 га на території
Старобезрадичіської сільської ради
для ведення садівництва, яка згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії КВ належала їх
батьку, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.18,19,124,125).

30.08.2010 року державним нотаріусом Шостої
Київської державної нотаріальної
контори була здійсненна відмітка в
державному акті на право приватної
власності на землю серії КВ від 20.07. 1995
року про перехід права власності в
порядку спадкування до позивачів, що
підтверджується копією акту (а.с.17).

З копії рішення Обухівського районного
суду Київської області від 14 червня 2011
року вбачається, що позовні вимоги
відповідачів до ОСОБА_5, третя особа -
позивач, про усунення перешкод в
здійсненні права власності був
задоволений та зобов'язано ОСОБА_5 не
чинити перешкоди відповідачам в
здійсненні ними права власності на
території позивача шляхом звільнення
земельної ділянки (а.с.50-53).

16.11.2011 року рішенням Обухівського
районного суду Київської області,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду Київської
області від 23 січня 2012 року, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до відповідачів,
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
про визнання державного акту на право
власності на землю було відмовлено, а
зустрічний позов відповідачів був
задоволений, а саме - скасовано рішення
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 22 листопада 2002 року про передачу
ОСОБА_5 земельної ділянки та визнано
недійсним державний акт на земельну
ділянку останнього.

06 листопада 2012 року позов відповідачів
до ОСОБА_5, третя особа - позивач, про
усунення перешкод в здійсненні права
власності був задоволений повстю, а
саме було зобов'язано ОСОБА_5 звільнити
належну відповідачам земельну ділянку
та знести самочинно збудовану огорожу,
що підтверджується копією рішення суду
(а.с.67-69).

05.02.2013 року ухвалою колегії суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 06 листопада 2012
року було залишено без змін (а.с.70,71).

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції вірно встановив характер
спірних правовідносин, застосував до
них положення ст. 17 ЗК України (ред. 1990
року), ч.5 ст. 57 ЗК України ( ред. 1991 року)
та ст. 22 ЗК України ( ред. 1990 року) та
прийшов до обґрунтованих висновків про
відмову в задоволені позовних вимог
садового товариства «Енергетик».

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права, визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
порушення, примусове виконання
обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків, відшкодування моральної
шкоди, визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка
вважає, що її право порушене, може
скористатися не будь-яким, а цілком
конкретним способом захисту свого
права, який, як правило, визначається
спеціальним законом (Цивільний Кодекс
чи інший акт цивільного законодавства),
що регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 ЦПК
України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем не надано беззаперечних
доказів на підтвердження того, що його
законні права та інтереси порушено
відповідачами.

Таким чином, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що викладені в
ній доводи є необґрунтованими,
оскільки не спростовують висновків
ухваленого судом першої інстанції
рішення.

Доводи про наявність у справі правових
підстав для скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову не ґрунтуються на
матеріалах справи і апелянтом не
підтверджені належними, допустимими
доказами.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, правильно
встановлено правові відносини сторін,
дана належна правова оцінка доказам у
справі, висновки місцевого суду
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
апеляційну скаргу садового товариства
«Енергетик» відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу садового товариства
«Енергетик» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 16 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: