Справа № 495/2199/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/2199/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до нотаріуса Білгород-Дністровської
міської державної нотаріальної
контори Кушнір І.В.

про визнання неправомірними дій
нотаріуса по відмові у вчиненні
нотаріальної дії

В С Т А Н О В И В:

25.03.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до нотаріуса
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори Кушнір
І.В. (далі по тексту - відповідач) про
визнання неправомірними дій нотаріуса
по відмові у вчиненні нотаріальної дії.

Так, позивач просить суд визнати дії
державного нотаріуса
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори Кушнір
І.В. про відмову ОСОБА_1 вчинити певну
дію неправомірними та зобов'язати
державного нотаріуса
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори Кушнір
І.В. вчинити нотаріальну дію по видачі
свідоцтва на право власності житлового
будинку з надвірними будовами у
АДРЕСА_1, на підставі заповіту ОСОБА_4
від 25.11.1999 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.12.2013
року апеляційним судом Одеської
області було прийняте рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та
визнано недійсним заповіт, складений
30.08.2005 року і договір дарування
житлового будинку з надвірними
будовами у АДРЕСА_1, складений 20.09.2005
року ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1.
25.11.1999 року ОСОБА_4 надала заповіт, в
якому вказала, що на випадок смерті все
майно, що належало їй вона заповідає
ОСОБА_1 01.03.2014 року ОСОБА_1 на підставі
вказаного рішення суду, та вимог ч.4
ст.1254 ЦК України звернулась до
нотаріуса з заявою про надання їй
свідоцтва на право власності на
вказаний будинок, так як чинність
попереднього заповіту відновилась.
20.03.2014 року нотаріус
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори Кушнір
І.В. надала ОСОБА_1 письмову відповідь
на вказану заяву, в якої фактично
відмовила в проведені нотаріальної
дії.

Дані обставини і стали підставою для
звернення ОСОБА_1 до суду із
відповідною позовною заявою про
визнання неправомірними дій нотаріуса
по відмові у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
22.04.2014 року не з'явилася, але її
представник подав до суду заяву, згідно
з якою заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить їх
задовольнити та розглянути справу за
його відсутністю та за відсутністю
самої ОСОБА_1

Відповідач - нотаріус Б-Дністровської
МДНК Кушнір І.В., в судове засідання не
з'явився, але подав до суду заяву,
згідно з якою просить розглянути
справу без його участі.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності учасників судового
процесу на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступних
висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до нотаріуса Б-Дністровської
МДНК Кушнір І.В. про визнання
неправомірними дій нотаріуса по
відмові у вчиненні нотаріальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
20.11.1999 року ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, склала на ім'я ОСОБА_1
заповіт, згідно якого все майно, що
належало їй вона заповідає ОСОБА_1

Згодом - 30.08.2005 року, ОСОБА_4 склала новий
заповіт на належне їй майно на ім'я
ОСОБА_5, а пізніше - 20.09.2005 року,
подарувала належний їй будинок з
надвірними будівлями ОСОБА_5

11.03.2011 року ОСОБА_1 звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
із позовом до ОСОБА_5 про визнання
заповіту, складеного 30.08.2005 року ОСОБА_4
та договору дарування від 20.09.2005 року,
вчиненого нею ж недійсними, на тій
підставі, що на момент укладання обох
правочинів ОСОБА_4 хоч і була
дієздатною, але не розуміла через
психічну хворобу значення своїх дій та
не могла керувати ними.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання заповіту
та договору дарування недійсними було
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просила рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року скасувати, постановити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 21.05.2013 року була призначена
повторна посмертна
судово-психіатрична експертиза, згідно
до висновку якої від 04.10.2013 року ОСОБА_4
була визнана такою, що не могла на
момент вчинення оспорюваних
правочинів розуміти значення своїх дій
та (або) керувати ними в наслідок
органічного розладу особистості,
оскільки страждала на церебральний
атеросклероз з гіпертензією,
дискцеркуляторну енцелопатію з
вираженими розладами пам'яті та
психотичними включеннями у формі ідей
марення збитків.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 10.12.2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28.02.2013 року було скасовано та
ухвалено нове, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання заповіту
та договору дарування недійсними було
задоволено у повному обсязі.

На підставі даного рішення та вимог ч.4
ст.1254 ЦК України, 01.03.2014 року ОСОБА_1
звернулася до нотаріуса з заявою про
надання їй свідоцтва на право
власності на вказаний будинок, так як
чинність попереднього заповіту
відновилась.

Згідно із листом
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори №540/02-14
від 01.03.2014 року, при зверненні до
нотаріальної контори з метою
оформлення та отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1
було відмовлено у зв'язку із тим, що:

- відповідно до п.2 ст.1254 Цивільного
кодексу України, заповідач має право у
будь-який час скласти новий заповіт.
Заповіт, який було складено пізніше,
скасовує попередній заповіт, повністю
або частково;

- відповідно до п.3 ст.1254 Цивільного
кодексу України, кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним;

- відповідно до п.4 ст.1254 Цивільного
кодексу України, якщо новий заповіт,
складений заповідачем був визнаний
недійним, чинність попереднього
заповіту не відновлюється, крім
випадків, встановлених статтями 225 і 231
цього Кодексу.

Також, даним листом нотаріус повідомив
ОСОБА_1, що 10.01.2014 року Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ відкрив
касаційне провадження по оскарженню
рішення апеляційного суду Одеської
області від 10.12.2013 року та зупинив
виконання цього рішення до закінчення
касаційного провадження.

За твердженням позивача, відповідач
обмежився цитуванням п.п. 2, 3, 4 ст. 1254 ЦК
України без будь якого обґрунтування
відношення цих норм до відмови в
проведенні нотаріальної дії та взагалі
не вбачається будь-якого зв'язку між
ухвалою суду та відмовою в проведені
нотаріальної дії .

Дані обставини і стали підставою для
звернення ОСОБА_1 до суду із
відповідною позовною заявою про
визнання неправомірними дій нотаріуса
по відмові у вчиненні нотаріальної дії.

Одним із способів захисту порушеного
права, відповідно до вимог п.3 ст.16
Цивільного кодексу України, є
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчинені.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про нотаріат», нотаріус або посадова
особа, яка вчиняє нотаріальні дії,
відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,
якщо:

1) вчинення такої дії суперечить
законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим
нотаріусом або посадовою особою, яка
вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, усвідомлює значення, зміст,
правові наслідки цієї дії або ця особа
діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась особа, яка
в установленому порядку визнана
недієздатною, або уповноважений
представник не має необхідних
повноважень;

6) правочин, що укладається від імені
юридичної особи, суперечить цілям,
зазначеним у їх статуті чи положенні,
або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
встановлені законодавством платежі,
пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених цим
Законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, не приймає для
вчинення нотаріальних дій документи,
якщо вони не відповідають вимогам,
встановленим у статті 47 цього Закону,
або містять відомості, передбачені
частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка
вчиняє нотаріальні дії, забороняється
безпідставно відмовляти у вчиненні
нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, нотаріус
або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, зобов'язані викласти
причини відмови в письмовій формі і
роз'яснити порядок її оскарження. Про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
нотаріус протягом трьох робочих днів
виносить відповідну постанову.

Нотаріальна дія по видачі свідоцтва на
право власності на будинок в порядку
спадкування не є виконанням рішення
суду тому, що апеляційним судом
Одеської області рішення про визнання
права власності на будинок за ОСОБА_1 не
виносилось.

На час звернення ОСОБА_1 з відповідною
заявою до нотаріуса не існує будь-яких
заборон, арештів на відчуження
спірного майна, що також свідчить про
незаконність дій нотаріуса.

Статтею 49 Закону України «Про
нотаріат» передбачений вичерпний
перелік підстав, за яких нотаріус
відмовляє у вчиненні нотаріальних дій.

Такі підстави в даному випадку
відсутні, а тому суд визнає відмову
державного нотаріуса
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори Кушнір
І.В. у вчиненні нотаріальних дій
неправомірною.

Відповідно до вимог ст.50 Закону України
«Про нотаріат», нотаріальна дія або
відмова у її вчиненні оскаржується до
суду.

Згідно із п.8 прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України,
нотаріальні дії чи відмова в їх
проведенні оскаржується в порядку
позовного провадження.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про законність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог ОСОБА_1 до нотаріуса
Б-Дністровської МДНК Кушнір І.В. про
визнання неправомірними дій нотаріуса
по відмові у вчиненні нотаріальної дії,
у зв'язку з чим такий позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1254 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 49, 50 Закону
України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60,
88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до нотаріуса
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори Кушнір
І.В. про визнання неправомірними дій
нотаріуса по відмові у вчиненні
нотаріальної дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
нотаріуса Білгород-Дністровської
міської державної нотаріальної
контори Кушнір І.В. про відмову ОСОБА_1
вчинити певну дію неправомірними по
видачі свідоцтва на право власності
житлового будинку з надвірними
будовами у АДРЕСА_1, на підставі
заповіту ОСОБА_4 від 25.11.1999 року, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати державного нотаріуса
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори Кушнір
І.В. вчинити нотаріальну дію по видачі
ОСОБА_1 свідоцтва на право власності
житлового будинку з надвірними
будовами у АДРЕСА_1, на підставі
заповіту ОСОБА_4 від 25.11.1999 року, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Мишко