29 січня 2014 року Добропільський
міськрайсуд Донецької області у
судді Мавроді Р.Ф.
позивачів (відповідача)
представника позивачів(відповідача)
відповідача (позивача)
представника відповідача (позивача)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»,
ОСОБА_4 про стягнення страхових сум,
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
зобов'язання виконати певні дії,
11 липня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду із позовом до ПАТ
«АСК «ІНГО Україна», ОСОБА_4 про
стягнення страхових сум, відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.
В обґрунтування своїх вимог вказали, що
позивач ОСОБА_1 був власником
автомобілю «Citroen C-4» д/н НОМЕР_3. Право
керування даним автомобілем мав також
його син - позивач ОСОБА_2, який керуючи
вказаним автомобілем 28.07.2008 року, став
учасником ДТП при наступних
обставинах: так, 28.07.2008 року о 07.30 год.
відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем
«Mitsubishi-Lancer», д/н НОМЕР_5, в порушення ПДР
України, на автодорозі «Знам'янка-
Луганськ - Ізваріне» проявив
неуважність та не переконавшись у
безпеці свого руху, створив аварійну
ситуацію водієві ОСОБА_2, який, уникаючи
зіткнення з його автомобілем,
зманеврував різко вліво, втратив
контроль над керуванням свого
автомобілю , виїхав на ліве узбіччя,
далі в кювет, де сталося перекидання
транспортного засобу «Citroen C-4» д/н
НОМЕР_3. В результаті ДТП автомобіль
отримав механічні пошкодження, а
позивач ОСОБА_2 тілесні ушкодження
середньої степеню тяжкості.
Вироком Красноармійського
міськрайонного суду від 10.04.2012 року
ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні
злочину, передбаченому ст..286 ч.1 КК
України.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 02.10.2012 року, ОСОБА_4 був
звільнений від призначеного покарання
у зв'язку із закінченням строків
давності.

Відповідно до положень кримінального
законодавства України звільнення
особи від покарання за кримінальний
злочин у зв'язку із закінченням строків
давності не звільняє винну особу від
відшкодування заподіяної злочином
шкоди та не є реабілітуючими
підставами.

Позивачі вважають, що злочинними діями
відповідача ОСОБА_4 їм спричинена як
матеріальна, так і моральна шкода, яка
повинна бути компенсована. Крім того,
вказали, що цивільна-правова
відповідальність ОСОБА_4 була на момент
ДТП застрахована в ПАТ «АСК «ІНГО
Україна», вони зверталися з
відповідними документами для
відшкодування страхових сум, але ж їм
було відмовлено у зв'язку з тим, що на
момент звернення не було встановлено
особу, яка винна у скоєнні ДТП.

До початку розгляду справи по суті
ОСОБА_4 звернувся із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1 про
передання на свою користь залишків
пошкодженого автомобілю «Citroen C-4» д/н
НОМЕР_3.

Ухвалою суду від 04 листопаду 2013 року
первинний та зустрічний позов
об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 повністю підтримали свої
позовні вимоги та просили: стягнути із
ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь
ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в
межах ліміту відповідальності в
розмірі 25500 грн., на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 2250 грн., а
також стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду в
розмірі 65633 грн., моральну шкоду 5000
грн., витрати за правову допомогу 1500
грн., а на користь ОСОБА_2 моральну шкоду
в розмірі 47750 грн. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про зобов'язання виконати певні дії
позивач ОСОБА_1 просив відмовити у
зв'язку з тим, що залишки пошкодженого
автомобілю «Citroen C-4» д/н НОМЕР_3 на час
розгляду справи у суді вже продані
іншої особі.

Представник відповідача - ПАТ «АСК
«ІНГО Україна», діючий на підставі
довіреності, в судове засідання
жодного разу не з'явився, просив
розглянути справу у їх відсутність,
надавши письмові заперечення, у яких
вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не визнають, тому що позивачі
пропустили передбачені цивільним
законодавством строки звернення до
суду за захистом своїх прав та законних
інтересів. Просили застосувати позовну
давність та у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
себе також не визнав, зазначивши, що
дійсно був визнаний винним у скоєному
злочині, але ж вважав, що реальна сума
збитків на час розгляду цивільної
справи позивачами не доведена в
судовому засіданні. Тому просив у
задоволенні позову відмовити.

Між тим наполягав на зустрічних
позовних вимогах, просив їх
задовольнити.

Вислухавши пояснення та доводи сторін,
вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
28.07.2008 року о 07.30 год. ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Mitsubishi-Lancer», д/н НОМЕР_5, в
порушення пп. 2.36, 2.10а,б,в,г,г*,д,е,
9.1,10.1,14.3.14.2а ПДР України, на автодорозі
«Знам'янка- Луганськ - Ізваріне»
проявив неуважність та не
переконавшись у безпеці свого руху,
створив аварійну ситуацію водієві
ОСОБА_2, який керував автомобілем «Citroen
C-4» д/н НОМЕР_3, належний ОСОБА_1,
уникаючи зіткнення з його автомобілем,
зманеврував різко вліво, втратив
контроль над керуванням свого
автомобілю , виїхав на ліве узбіччя,
далі в кювет, де сталося перекидання
транспортного засобу «Citroen C-4» д/н
НОМЕР_3. В результаті ДТП автомобіль
отримав механічні пошкодження, а
позивач ОСОБА_2 тілесні ушкодження
середньої степеню тяжкості.

Дані обставини підтверджуються
вироком Красноармійського
міськрайонного суду від 10.04.2012 року,
згідно якого ОСОБА_4 був визнаний
винним у скоєнні злочину,
передбаченому ст..286 ч.1 КК України та
якому призначене покарання у вигляді
штрафу.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 02.10.2012 року, ОСОБА_4 був
звільнений від призначеного покарання
у зв'язку із закінченням строків
давності.

Суд погоджується з доводами позивачів,
що відповідно до положень
кримінального законодавства України
звільнення особи від покарання за
кримінальний злочин у зв'язку із
закінченням строків давності не
звільняє винну особу від відшкодування
заподіяної злочином шкоди та не є
реабілітуючими підставами.

Цивільна-правова відповідальність
ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована
в ПАТ «АСК «ІНГО Україна», що
підтверджується відповідним страховим
полісом №ВС 0381240, діючим з 09.04.2008 р. по
08.04.2009 р. Забезпеченим ТЗ є саме
автомобіль «Mitsubishi-Lancer», д/н НОМЕР_5.

Згідно висновкам експертизи №4 від
25.02.2010 року щодо факту спричинення
матеріальної шкоди володільцю КТЗ,
вартість матеріальної шкоди, яка
спричинена володільцю автомобіля
«Citroen C-4» д/н НОМЕР_3, на момент
проведення дослідження складає 90633,93
грн. Вартість відновлювального ремонту
даного автомобілю складає 133499,50 грн.

Належність автомобілю «Citroen C-4» д/н
НОМЕР_3 ОСОБА_1 підтверджується не
тільки проведеними експертними
дослідженнями, висновки яких залучені
до матеріалів справи, але ж і копіями
судових рішень щодо вищезазначеного
ДТП.

Відповідно до висновку авто
товарознавчого дослідження №16/01 від
10.01.2011 року ринкова вартість автомобілю
«Citroen C-4» д/н НОМЕР_3 після ДТП на дату
оцінки складає 23877 грн.

Позивачами були надані копії певних
документів, а саме договір комісії, акт
технічного стану та оцінки ТЗ, із яких
вбачається, що дійсно залишки
автомобілю «Citroen C-4» д/н НОМЕР_3 після
ДТП були реалізовані у 2011 році за 23877
грн. іншій фізичній особі.

ОСОБА_1 пояснив, що відчуження
автомобіля провів через 3 роки після
ДТП, оскільки ТЗ перебував у технічно
несправному стані, тривалий час
знаходився у гаражі і заважав йому в
господарстві. ОСОБА_1 пропонував ОСОБА_4
придбати в нього залишки ТЗ сплативши
визначену у експертизою вартість
матеріальної шкоди, однак ОСОБА_4
відмовився від його пропозиції.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному , повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Цивільним кодексом України ст.. 22
визначено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування, в розумінні кодексу
збитками є: 1) втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі,
якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Стаття 16 ЦК передбачає, що кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Стаття 1166 ЦК вказує, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, заподіяна фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю , відшкодовується
особою, що заподіяла його, при
наявності його вини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Із умов полісу видно, що розмір ліміту
матеріальної шкоди заподіяної здоров'ю
потерпілого, дорівнює 51000,00 грн., а
моральної шкоди не більше 5% від
вищезазначеної суми. Розмір же ліміту
відповідальності за матеріальну шкоду
завдану майну потерпілого складає 25
500,00 грн. із відрахуванням 510,00 грн.
франшизи, тобто, 24990,00 грн.

Стаття 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначає, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 26-1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», передбачає, що Страховиком (у
випадках, передбачених підпунктами "г"
і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту
41.2 статті 41 Закону,- МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної
пригоди, моральна шкода у розмірі 5
відсотків страхової виплати за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Враховуючи, що Вироком
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 10.04.2012 року
ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні
ДТП, суд вважає, що страхова компанія
повинна відшкодувати ОСОБА_2 моральну
шкоду в межах ліміту відповідальності
в сумі 2250,00 грн..

Згідно ст.. 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства,
витрати на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

З представленого в матеріалах справи
висновку автотоварознавчої
експертизи, проведеної «Експертним
бюро Кібенко і Ко» №4 від 25.02.2010р.
вартість матеріального збитку (ринкова
вартість) заподіяного транспортному
засобу склала 90 633,93 грн. розмір
відновлюваного ремонту складає 133499,50
грн., тобто відновлення автомобілю є
економічно необґрунтованим, а сам
транспортний засіб вважається
фізично знищеним, як це вказує ОСОБА_1

За матеріальну шкоду завдану власнику
транспортного засобу ОСОБА_1 суд
вважає за обґрунтоване стягнути з ПАТ
«АСК «ІНГО Україна» страхову суму в
розмірі 24990 грн..

Згідно ліміту відповідальності
страхової компанії, страхова сума
належна до відшкодування ОСОБА_1
складає 24490,00 грн. Залишок матеріальної
шкоди завданої майну ОСОБА_1 згідно ст..
1194 ЦК України повинен сплатити ОСОБА_4,
як винуватець ДТП в розмірі 65643,93 грн.
Але, приймаючи до уваги, що встановлена
вартість залишків пошкодженого ТЗ
складає 23877,00 грн., суд вважає за
необхідне зменшити суму відшкодування
з ОСОБА_4 саме на вказану суму, тому сума
відшкодування повинна складати: 65643,93 -
23877,00= 41766,93 грн.

Згідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ №6
від 27.03.1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», постановляючи
рішення про стягнення на користь
потерпілого відшкодування вартості
майна, що не може використовуватись за
призначенням , але має певну цінність,
суд одночасно повинен обговорити
питання про передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Приймаючи до уваги, що на момент
розгляду справи залишки пошкодженого
автомобілю «Citroen C-4» д/н НОМЕР_3 були
відчужені іншої особі, зустрічний
позов у тій редакції, яка заявлена
ОСОБА_4, задоволенню не підлягають. У
такому випадку зменшення розміру
відшкодування матеріальної шкоди з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на суму
вартості залишків ТЗ є доцільним та
доречним.

Розв'язуючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_4
на користь позивачів, судом прийнято до
уваги, що позивач ОСОБА_1 переніс
визначені моральні страждання,
заподіяні власником джерела
підвищеної небезпеки, винного в
ушкодженні транспортного засобу, дії і
турботи, пов'язані зі знищенням та
втратою транспортного засобу ,
позбавлення можливості користування
транспортним засобом, необхідністю
використовувати свій робочий час на
поїздки до судових органів, що в деякій
мері змінили його спосіб життя і вважає
за необхідне, що ці життєві обмеження
повинні бути відповідним чином
компенсовані.

Відносно вимог в цієї частині позивача
ОСОБА_2, суд приймає до уваги доводи
позивача, який переніс визначені
моральні і щиросердечні страждання,
заподіяні внаслідок скоєного злочину ,
який отримав травму, дії і турботи,
пов'язані з лікуванням, незручністю у
житті, що певним чином змінили спосіб
його життя і вважає за необхідне, що ці
життєві обмеження повинні бути
відповідним чином компенсовані.

Визначаючи суму морального збитку, суд
виходить з розміру позовних вимог
позивачів, ступеня порушень їх
життєвих зв'язків , характеру
додаткових зусиль в організації життя,
викликаних знищенням автомобіля та
отриманими тілесними ушкодженнями, і з
урахуванням принципів розумності та
справедливості, вважає можливим
стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
морального збитку суми в розмірі 2000 та
8000 гривень відповідно.

В інший частині позову слід відмовити.

Крім того, суд вважає необґрунтованим
суму витрат за юридичні послуги в
розмірі 1500 грн, тому що сума витрат не
доведена суду, ні позивачами, ні їх
представником не надано ніяких
розрахунків обгрунтування саме цієї
суми.

Ствердження представника ПАТ «АСК
«ІНГО Україна» про нібито пропущення
позивачами строків звернення до суду
за захистом своїх прав та законних
інтересів у вигляді відшкодування
шкоди суд вважає безпідставними.

Так, відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Згідно ст.268 ЦК України, позовна
давність не поширюється, у тому числі,
на вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.

Крім того, суд вважає, що перебіг
позовної давності на відшкодування
шкоди для позивачів почався саме з того
моменту, коли винність ОСОБА_4 була
доведена в судовому засіданні, а саме
набранням відповідними судовими
рішеннями чинності з цього приводу, що
є ухвала Апелляційного суду Донецької
області від 02 жовтня 2012 року.

У зв'язку з тим, що позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 під час звернення до суду із
зазначеним позовом були звільнені від
сплати судового збору , відповідно до
ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід
розподілити наступним чином: стягнути
з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь
держави судовий збір в сумі 249,90 грн. та
114,70 грн.

З ОСОБА_4 слід стягнути на користь
держави судовий збір в сумі 417, 66 грн. та
114,70 грн.

На підставі ст. ст. 22, 23, 268, 1166, 1167, 1168,
1187,1188,1194 ЦК України, Закону України «Про
обов"язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постанови Пленуму ВСУ від
31.03.1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної(
немайнової) шкоди» та Постанови
Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», керуючись ст. ст. 5, 10,60,88, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»,
ОСОБА_4 про стягнення страхових сум,
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» ІПН 16285602, (01054,
м.Київ, вул. Воровського,33) на користь
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 24990 (
двадцять чотири тисячі дев'ятсот
дев'яносто ) гривень, 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» ІПН 16285602, (01054,
м.Київ, вул. Воровського,33) на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож.АДРЕСА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 2250 ( дві
тисячі двісті п'ятдесят) гривень, 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( ІПН
НОМЕР_4), прож.АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_1 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 41766 (
сорок одна тисяча сімсот п'ятдесят
шість) гривень, 93 коп. , в рахунок
моральної шкоди суму в розмірі 2000 ( дві
тисячі) гривень, а всього стягнути 43766
(сорок три тисячі сімсот п'ятдесят
шість) гривень 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( ІПН
НОМЕР_4), прож.АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3, прож. АДРЕСА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди 8000 (
вісім тисяч) гривень 00 коп.

В інший частині позову відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про зобов'язання виконати певні дії
відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» ІПН 16285602, (01054,
м.Київ, вул. Воровського,33) на користь
держави судовий збір в сумі 249 ( двісті
сорок дев'ять) гривень 90 коп. та 114 ( сто
чотирнадцять) гривень 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( ІПН
НОМЕР_4), прож.АДРЕСА_3 на користь
держави судовий збір в сумі 417 (
чотиреста сімнадцять) гривень 66 коп. та
114 ( сто чотирнадцять) гривень 70 коп.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано власноручно в нарадчій
кімнаті в одному примірнику

Повний текст рішення виготовлений 03
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Р.Ф. Мавроді

29.01.2014