АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3965/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Соловйов І. М. Доповідач - Гайдук
В.І. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом, зазначаючи, що
у жовтні 2010 року вона мала намір
придбати приміщення магазину, що
розташоване по АДРЕСА_1, за 134000 грн., про
що усно домовилась з відповідачем. 01
жовтня 2010 року та 02 серпня 2011 року вона
передала йому частину коштів за
магазин у сумі 50000 грн. та 70000 грн.
відповідно, про що ОСОБА_2 видав їй
розписки про отримання частини коштів
за вчинення продажу магазину. Однак,
відповідач ухиляється від укладення
договору купівлі-продажу і
відмовляється повернути вже сплачені
кошти. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3
просила суд стягнути з ОСОБА_2
попередньо сплачену частку вартості
магазина у розмірі 120000 грн., та покласти
на відповідача судові витрати (а.с. 2-3).

Рішенням Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року позовні вимоги було
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 120000
грн. та судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1200 грн.(а.с.
169-173).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неповне з'ясування
судом обставин у справі, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про його скасування з
прийняттям нового про часткове
задоволення позовних вимог у розмірі
70000 грн. (а.с. 179-180).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги та
скасування або зміни судового рішення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
жовтні 2010 року між сторонами відбулася
усна угода про купівлю-продаж
приміщення магазину, що розташоване по
АДРЕСА_1.

Згідно розписки від 01 жовтня 2010 року
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 попередню
оплату за купівлю приміщення
вищевказаного магазину в розмірі 50000
грн., а також, відповідно до розписки
від 02 серпня 2011 року, частину коштів в
розмірі 70000 грн. (а.с. 50, 51).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Зобов'язання, встановлене
попереднім договором, припиняється,
якщо основний договір не укладений
протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином, оскільки сторони не уклали
договір купівлі-продажу нерухомого
майна у встановленому чинним
законодавством порядку, передана
позивачем відповідачу сума у розмірі
120000 грн. за змістом ст. 570 ЦК України є
авансом і підлягає поверненню на
підставі ст. 1212 ЦК України у разі, якщо
вона не повернута.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

При цьому, доводи апеляційної скарги,
щодо неврахування судом пояснень
свідків та інших суттєвих обставин,
якими підтверджується факт передачі
відповідачу лише 70000 грн., не знаходять
свого підтвердження матеріалами
справи та спростовується наявними
оригіналами розписок.

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: