Єдиний унікальний номер 260/6025/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/5286/2014
Головуючий в 1 інстанції - Хмельницька
Доповідач - Гапонов А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Алексєєва А.В., Азевича В.Б.,

при секретарі Доброрез А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 23 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, третя особа -
Приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 23 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1,
третя особа - Приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним -
задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 22.03.2013 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і посвідчений
22.03.2012 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим №838 -
недійсним.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 23 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове яким
відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, апелянт зазначив, що в момент
укладання договору купівлі-продажу з
ОСОБА_4, ОСОБА_1 не було відомо про
будь-які обставини, які б могли
унеможливити укладення договору і
судові тяжби. Квартира, за адресою
АДРЕСА_1, значно змінила вартість у
зв'язку з тим, що в ній було зроблено
поліпшення загальною вартістю в 350 000
грн., вона вже не є тим об'єктом
купівлі-продажу. Також апелянт
зазначив, що він є добросовісним
набувачем, тому договір
купівлі-продажу не може бути визнано
недійсним, а реєстрацію права
власності не може бути скасовано. Тому
він вважає, рішення суду першої
інстанції є незаконним та таким, що
суперечить законодавству.

Представник відповідача ОСОБА_1 доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
рішення суду скасувати й у задоволенні
позову відмовити.

Представники позивача проти доводів
апеляції заперечували, просили у за
доволенні апеляції відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідувача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, рішення суду
скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
квартира за адресою: АДРЕСА_1 в м.
Донецьку на праві приватної власності
належала ОСОБА_3 - батьку позивача, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на квартиру № 9411 від 14.04.1994
року, виданим Фондом комунального
майна Донецької міської ради.

Позивач ОСОБА_3, який є сином померлого
у визначений законом термін звернувся
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
батька, але йому було постановою
нотаріуса від 18.10.2007 року відмовлено у
вчиненні нотаріальних дій, оскільки
він не надав до нотаріальної контори
правовстановлюючих документів на
квартиру.

У відповідності до рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 12.07.2007 року, яке набуло законної
чинності було встановлено факт
мешкання однією родиною без реєстрації
шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з березня 1991
року по день смерті ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1
року. На підставі зазначеного рішення
ОСОБА_4 є спадкоємцем 4-ї черги після
смерті ОСОБА_3

24.06.2009 року ОСОБА_4 звернулась з заявою
до Управління Комунальних ресурсів
про передачу у приватну власність
квартири АДРЕСА_1. Рішенням Виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Донецьку Ради від 28.10.2009 року № 414/10
визнано ОСОБА_4 наймачем спірної
квартири за раніше укладеним договором
найма житлового приміщення замість
ОСОБА_3 Згідно розпорядження
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради № 2717 від 17.11.2009
року спірну квартиру передано у
приватну власність ОСОБА_4 та видано
свідоцтво про право власності на житло
№ 2717 від 17.11.2009 року.

Станом на 08.02.2012 року право власності
на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про
право власності, виданого Управлінням
комунальних ресурсів від 17.11.2009 року за
реєстровим номером 2717.

Станом на 31.05.2012 року у відповідності
до даних КП БТІ м. Донецька право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_5 за
реєстровим номером 838 від 22.03.2012 року.

У відповідності до рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 22 вересня 2011 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання приватизації недійсною,
визнання недійсним свідоцтва про права
власності на квартиру, визнання права
користування житловим приміщенням,
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені,
визнано за позивачем ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування за
законом на спадщину після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а
саме: квартиру АДРЕСА_1. Зустрічні
вимоги ОСОБА_4 залишені без
задоволення.

У відповідності до рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 22.12.2011 року рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 22.09.2011
року скасоване. В задоволенні вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовлено, також
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
приватизації недійсною, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру, визнання права
користування житловим приміщенням.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 04 липня 2012 року
рішення Апеляційного суду Донецької
області від 22 грудня 2011 року було
скасоване, рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 22.09.2011
року залишено в силі.

Квартира АДРЕСА_1 на праві власності
належить ОСОБА_3

У відповідності до рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 05.12.2012 року приватизація квартири
АДРЕСА_1, здійснена на ім'я ОСОБА_4 на
підставі рішення Ленівнського
районного суду м. Донецька від 17.11.2008
року згідно розпорядження Управління
комунальних ресурсів Донецької
міської ради від 17.11.2009 року № 2717
визнана недійсною. Також визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на житло № 2717 від 17.11.2009 року
на квартиру АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_4 згідно розпорядження
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради № 2717 від 17.11.2009
року. Зазначене рішення суду набрало
законної чинності.

Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

При цьому суд виходить з того, що
відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.216 ЦК
України, у разі недійсності правочину
кожна сторона із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала….

Таким чином, правовим наслідком
визнання оскаржуємого правочину не
дійсним буде повернення квартири
продавцю - ОСОБА_4.

В мотивувальній частині рішення суд
посилається на положення ст.ст.215, 216 ЦК
України (на визнання правочину
недійсним та правові наслідки такого
визнання) з одного боку та з другого
боку вказує, що відповідачка ОСОБА_4 не
мала право на укладання договору
купівлі-продажу квартири, бо не мала на
неї права власності, що є
взаємовиключними обставинами.

Тому колегія суддів вважає судом
першої інстанції допущено неправильне
застосування матеріального права.

Відповідно до рішення Ленінського
районного суду міста Донецька від
22.09.2011 року (а.с.9-11) позивач є власником
квартири АДРЕСА_1, але ОСОБА_3 до
відповідача ОСОБА_1 з позовом про
витребування майна (в порядку ст.388 ЦК
України), не звертався.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права…

При таких обставинах апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
якого діє ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 23 травня 2014 року
скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, третя особа -
Приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціа лізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді: