Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/749/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Іванова Н.Ю.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

12.03.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого -
Черненко В.В.

Суддів - Франко
В.А.,Потапенко В.І.

За участю секретаря
- Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 20.01.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа , яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні позивача -
Житлово-експлуатаційна контора №1
Управління житлово-комунального
господарства міськвиконкому про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні житловим приміщенням,
вселення в приміщення, відшкодування
моральної шкоди та зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа Відділ громадянства і міграції
та реєстрації фізичних осіб
Кіровського ВМ Кіровоградського МВ
УМВС України в Кіровоградській області
про визнання особи такою, що втратила
право на проживання та зняття з
реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась у суд з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа , яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні позивача -
Житлово-експлуатаційна контора №1
Управління житлово-комунального
господарства міськвиконкому про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні житловим приміщенням,
вселення в приміщення, та
відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що з 1989 року
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 разом зі своїм колишнім
чоловіком, ОСОБА_6. Спільне життя з
відповідачем не склалося через
несумісність характерів та різні
погляди на життя, тому рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 13.08.2013 p., яке набрало
законної сили 22.08.2013 p., розірвано їх
шлюб. З приводу користування даним
житлом виник спір. Відповідач з початку
літа перешкоджає у користуванні житлом
не допускаючи в квартиру (змінив замок).
Спірна квартира неприватизована
знаходиться у спільному користуванні
та перебуває на балансі ЖЕК № 1.

Позивач зазначила , що в зв'язку з тим,
що їй немає де проживати стан її
здоров'я погіршився, постійно
перебуває в стані нервового
потрясіння, втратила здоровий сон, має
постійні головні болі, підвищений тиск,
просить усунути перешкоди у
користуванні, квартирою АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
у користуванні спірною квартирою,
передати ключі від вхідних дверей
квартири, вселити в квартиру та
стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування
моральної шкоди 5000 грн.

В подальшому позивач уточнила позовні
вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору на стороні
позивача: Житлово-експлуатаційна
контора №1 Управління
житлово-комунального господарства
міськвиконкому про зобов'язання не
чинити перешкоди у користуванні
житловим приміщенням, вселення.
Просить усунути перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1, які
чиняться ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
чинити перешкоди у користуванні
квартирою , передати ключі від вхідних
дверей та вселити в квартиру Стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 15000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 01.10.2013 р. до участі у
справі за первісним позовом залучено в
якості співвідповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (а.с. 50).

Відповідач , ОСОБА_2 позов не визнав.
Подав зустрічну позовну заяву до
ОСОБА_3, третя особа Відділ
громадянства імміграції та реєстрації
фізичних осіб Кіровського ВМ
Кіровоградського МВ УМВС України в
Кіровоградській області про визнання
особи такою, що втратила право на
проживання та зняття з реєстраційного
обліку.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що
між позивачем ОСОБА_3 та ним 15.08.1987 р.
було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони
мають спільну дитину, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. 24.01.1990 р. йому було надано
право на зайняття житлової площі
(однокімнатної квартири), яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить ПАТ «Кіровоградгідроспецбуд»
відповідно до приписів 52 ЖК України,
тобто він є наймачем вказаного житла. У
вказаній квартирі він проживає до
теперішнього часу. Разом з ним на даний
час у вказаній квартирі проживають
співвідповідачі по справі ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та їх малолітня дитина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3. До моменту припинення
шлюбних відносин (травень 2013 року) з
ними проживала і позивач ОСОБА_3 Однак в
подальшому ОСОБА_3 вирішила створювати
іншу родину, тому повідомила його про
те, що розриває шлюб з ним і з 24.05.2013 р.
позивач залишила місце їхнього
спільного проживання. В подальшому
вона декілька раз з'являлась за
вказаною адресою та забрала частину
належних їй речей. На даний момент у
квартирі речі позивача ОСОБА_3 майже
відсутні. В подальшому, за позовом
ОСОБА_3 рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 13.08.2013 р. шлюб
між ними було розірвано. 25.10.2013 р., після
оформлення розірвання шлюбу із
позивачем, він офіційно оформив свої
шлюбні відносини з ОСОБА_8, з якою
фактично проживає однією сім'єю з
червня 2013 року. На даний час його
дружина ОСОБА_8 проживає разом з ним у
вказаній квартирі. Позивач по справі
також на даний час проживає однією
сім'єю із громадянином ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивачка ОСОБА_3 на його
думку на даний час втратила право
проживання у вкачаній квартирі, а тому
вона мас бути знята з реєстраційного
обліку. Крім того, проживання позивачки
ОСОБА_3 разом із ними фізично
неможливим, адже квартира є досить
малою, складається всього із однієї
кімнати загальною площею 18 м.кв. У
вказаній квартирі на даний час
проживає 5 чоловік - 4 дорослі людини та
малолітня дитина, тобто вселення
ОСОБА_3 є фізично неможливим.

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 20.01.2014 року, позов
задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Задовольняючи частково позовні вимоги
, суд першої інстанції встановив,що з
15.08.1987 р. по 13.08.2013 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно посвідчення № 23 від 24.01.1990 р.
ОСОБА_2 в СУ «Гідроспецбуд»-2 з сім'єю з 2
чоловік, до яких відносяться: дружина
ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, надана АДРЕСА_1
загальною площею 18,06 кв.м. (а.с. 36).

Згідно довідки ЖЕК № 1 в АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 (а.с. 7).

Суд встановив, що з кінця травня 2013 р.
ОСОБА_3 не проживає в АДРЕСА_1 у зв'язку
застосування фізичного насильства
ОСОБА_2 відносно позивача.

Суд встановив, що спірна квартира є її
єдиним житлом позивача , іншого місця
проживання вона не має. ОСОБА_3
зареєстрована по місцю постійного
проживання у спірній квартирі.
Відповідачі по основному позову
чинять їй перешкоди для проживання в
зазначеній квартирі, що
підтверджується зверненнями позивача
до прокуратури, правоохоронних органів
та не заперечується відповідачами (а.с.
8, 39, 41).

Суд першої інстанції зазначив, що
відповідно до ст. 47 Конституції
України, ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.
Аналогічне положення закріплене ст. 9
ЖК України.

Згідно зі ст. 107 ЖК України наймач або
член сім'ї, який вибув на інше постійне
місце проживання, втрачає право
користування жилим приміщенням із дня
вибуття, незалежно від пред'явлення
позову про це.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», на
підтвердження такого вибуття суд бере
до уваги фактичні дані, які свідчать
про обрання стороною іншого постійного
місця проживання (повідомлення про це в
листах, розписках, переадресування
кореспонденції, утворення сім'ї в
іншому місці, перевезення майна до
іншого жилого приміщення, виїзд до
іншого населеного пункту і постійна
там прописка, укладення трудового
договору на невизначений строк в
іншому населеному пункті тощо).

Суд першої інстанції дійшов висновку ,
що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають
задоволенню оскільки доведено , що
відповідачами по первісному позову
чиняться перешкоди ОСОБА_3 у
користуванні спірною квартирою .

Суд зобов'язав ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не чинити перешкоди у
користуванні ОСОБА_3 квартирою №1 в
будинку 41 по вул. Гоголя в м.
Кіровограді та передати ОСОБА_3 ключі
від вхідних дверей квартири , вселити
ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенню позовних вимог про
стягнення моральної шкоди суд відмовив
, оскільки позовні вимоги в цій частині
позовних вимог не підтвердженні
належними доказами.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог суд першої інстанції відмовив,
оскільки не знайшло свого
підтвердження факт вибуття ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1,на інше постійне
місце проживання, що в свою чергу
могло бути підставою для визнання
особою такою , що втратила право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку , з чим
погодилась і колегія суддів , що
позовні вимоги по основному позову
підлягають задоволенню частково ,
оскільки відповідачами по основному
позову порушено законне право
позивача на користування житлом яке є
його місцем постійного проживання.

Матеріалами по справі підтверджено, а
також не заперечується сторонами по
справі , що замок вхідних дверей
замінено з ініціативи відповідачів по
основному позову і саме останні не
допускають ОСОБА_3 користуватись
спірною квартирою.

Також не доведено факт вибуття ОСОБА_3
з квартири АДРЕСА_1,на інше постійне
місце проживання.

Доводи апеляційної скарги , що
оскільки в однокімнатній квартирі
крім ОСОБА_2 мешкає також дорослий син
з своєю сім'єю і проживання позивача
може піти на шкоду дорослому сину та
його сім'ї є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 47 Конституції
України, ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.
Аналогічне положення закріплене ст. 9
ЖК України. Докази , що ОСОБА_3 вибула на
інше постійне місце проживання і
відповідно до статті 107 ЖК України
втратила право користування жилим
приміщенням із дня вибуття в
матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції розглянув справу в
межах доводів позовної заяви , та
наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 20.01.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді