Справа № 437/2985/14-ц
Провадження № 2/437/1494/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року

м. Луганськ

Ленінський районний суд міста
Луганська у складі:

головуючого - судді Кравченко Н.О.,

при секретарі - Савченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління комунальним майном
Луганської міської ради, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на 1/18 частку
квартири в порядку спадкування за
законом,-

Встановив:

В лютому 2014 р. позивач звернувся із
позовом до Управлінням комунальним
майном Луганської міської ради про
визнання права власності на 1/18 частку
квартири в порядку спадкування за
законом, в обґрунтування якого
зазначив, що квартира АДРЕСА_1
загальною площею 67,2 кв.м належала на
праві власності у рівних частках на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого відділом по
приватизації житлового фонду
Луганського міськвиконкому від 30.07.1993
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_7, кожному з власників належало
по 16 частки квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_7
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть. Після його смерті
відкрилась спадщина, що складалась з 16
частки квартири. На день смерті батька
позивач був зареєстрований у спірній
квартирі разом з ним, тобто спадщину, як
спадкоємець першої черги, прийняв.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали свідоцтво
про право власності на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_7 на 118
частку квартири кожна. Належна
позивачу 1/18 спадкова частка квартири
залишилась відкритою. На неї свідоцтво
про право власності за законом не
видавалось.14 лютого 2014 року позивач
звернувся до нотаріуса із заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на спірну 1/18 частку квартири, але в
зв'язку із відсутністю у позивача
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру йому було відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії.

В зв'язку із чим позивач просив суд
визнати за ним право власності у
порядку спадкування за законом як
спадкоємцем першої черги на 118 частку
квартири квартиру АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, дав пояснення
аналогічні позовній заяві.

Відповідач - Управління комунальним
майном Луганської міської ради надав
суду заяву в якій просить суд
розглядати справу за відсутністю
представника та прийняти рішення по
справі на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, вважала, що
позивач не має права звертатись після
строку , визначеного для прийняття
спадщини, а саме через 17 років. Вважала
посилання позивача щодо пропущеного
строку на тривалий судовий розгляд
таким, що не відповідає дійсності,
оскільки судовий розгляд ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визначення порядку користування
квартирою вселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про припинення права
власності, стягнення частки вартості
квартири розпочався через 7 років після
смерті спадкодавця.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у справі в їх
сукупності, прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу, в межах
заявлених ним позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК одним із
способів захисту цивільних прав є
визнання права судом.

Виходячи з системного аналізу
зазначених норм права, за захистом
права власності на спадкове майно
позивач вправі звернутись з позовом
про визнання права власності на
спадщину, що відповідає способу
захисту права, встановленого п.1 ч.2 ст.16
ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК
України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) і яке
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220,1221 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи; часом відкриття спадщини
є день смерті особи; місцем відкриття
спадщини є останнє місце проживання
спадкодавця.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право
на спадкування виникає у день
відкриття спадщини; право на
спадкування мають особи, визначені в
заповіті, а у разі неохоплення
заповітом всієї спадщини - спадкоємці
за законом.

Відповідно до ст.1258,1261,1262 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово; першу
чергу с правом на спадкування мають
дружина (чоловік) та діти спадкодавця

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст.1269 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким , що прийняв
спадщину, якщо протягом шести місяців з
часу відкриття спадщини він не заявив
про відмову від неї. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» отримання спадкоємцем,
який прийняв спадщину, свідоцтва про
право на спадщину відповідно до статті
1296 ЦК є

правом, а не обов'язком спадкоємця.
Відсутність у спадкоємця свідоцтва
про право на спадщину не може бути
підставою для відмови у відкритті
провадження у справі. Якщо
спадкоємець прийняв спадщину стосовно
нерухомого майна, але зволікає з
виконанням обов'язку, передбаченого
статтею 1297 ЦК, зокрема з метою
ухилення від погашення боргів
спадкодавця, кредитор має право
звернутися до нього з вимогою про
погашення заборгованості
спадкодавця, розмір якої може бути
визначений за правилами статті 625 цього
Кодексу.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Луганська від 09 жовтня 2012 р. №2-384
(а.с.4) встановлено, що в 1997 році помер
ОСОБА_7, після його смерті свідоцтво про
право власності отримали ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в рівних частках по 1/18, а 1/18
залишилась не оформленою.

14 лютого 2014 р. позивач звернувся
до державного нотаріуса четвертої
Луганської державної нотаріальної
контори із заявою про видачу Свідоцтва
про право на спадщину за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_7 на
1/18 частки квартири.

У Постанові про відмову у вчинені
нотаріальної дії від 14 лютого 2014 р.
зазначено, що «на 1/18 частки
вищевказаної квартири Свідоцтво не
видано. Ця частка залишена відкритою
для сина померлого ОСОБА_1, який прийняв
спадщину, так як місце його проживання
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, де
був зареєстрований та проживав
померлий, що перевірено за даними
Довідки № 419, виданої 29.102013р. МКП
«Центрожилком» філіал №5. Спадкоємець
який постійно проживав зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку, встановленого ст.1270
Цивільного кодексу він не заявив про
відмову від не. Тобто на 1/18 частку
квартири спадкоємцем за законом
відповідно до ст 1261 Цивільного кодексу
України є син померлого ОСОБА_7 -
ОСОБА_1». (а.с 6).

Підставою для відмови у видачі
Свідоцтва про право на спадщину було
відсутність документів, що
підтверджують право власності на
частку квартири, що є предметом
спадщини.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на
підстави звільнення від доказування,
зокрема, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем не надано суду відповідних
доказів на підтвердження права
власності померлого ОСОБА_7 на частку
квартири, що є предметом даного позову,
не заявленого відповідного клопотання
про витребування доказів.

Надане Рішенням Ленінського районного
суду м. Луганська від 09 жовтня 2012 р. №2-384
(а.с.4), з огляду на склад сторін та
предмет судового розгляду не є
преюдиціним, не є доказом
підтвердження права власності
померлого ОСОБА_7 на частку квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 58-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління комунальним майном
Луганської міської ради, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на 1/18 частку
квартири в порядку спадкування за
законом - відмовити за
необґрунтованістю.

Вступна та резолютивна частини рішення
ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено 29 квітня 2014 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному суді Луганської області
через Ленінський районний суд м.
Луганська шляхом подання протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Н.О.Кравченко