Єдиний унікальний номер 223/943/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/979/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Канурної О.Д., Кіянової С.В.

при
секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«ОХОРОНА-РІВНЕ» про відшкодування
моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Вугледарського міського суду
Донецької області від 31 жовтня 2013 року,-

В С Т А Н О В И
В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Вугледарського
міського суду Донецької області від 31
жовтня 2013 року, яким у задоволенні його
позовних вимог відмовлено.

В обгрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи;
апелянт вважає, що факт відсторонення
його від роботи 27 грудня 2008 року і
звільнення його з роботи в грудні 2008
року є встановленими і доведеними,
доведеними також є і те, що
відсторонення і звільнення були
незаконними, тому суд повинен був
визнати дії відповідача в цій частині
незаконними і стягнути моральну шкоду;
апелянт вважає безпідставним
посилання на рішення Вугледарського
міського суду від 2 серпня 2010 року,
оскільки в тому процесі події 25-29
грудня 2008 року не були предметом спору;
апелянт також вважає, що одним із
доказів, який є в матеріалах справи і
оцінка якого не відображена в даному
рішенні, є особова картка форми Т-2; на
думку апелянта вона є підробленою.

В судовому засіданні апеляційного
суду позивач підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційного суду
заперечував проти доводів апеляційної
скарги, вважаючи рішення законним і
обгрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 з 8 вересня 2008 року по 7 травня
2009 року знаходився у трудових
відносинах з ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ» в м.
Донецьку, де працював охоронцем.

Рішенням Вугледарського міського
суду Донецької області від 2 серпня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 17 листопада 2010 року було
встановлено, що дійсно ОСОБА_1 був
відсторонений від роботи наказом №4102
від 20 лютого 2009 року, оскільки він до 20
лютого 2009 року не надав відповідного
висновку про стан здоров'я, а у
подальшому ухилявся від проходження
медичного обстеження; до 7 травня 2009
року на роботу не виходив, а тому був
звільнений на підставі п.2 ст. 40 КЗпП
України.

Інших випадків відсторонення ОСОБА_1
від роботи та звільнення не
встановлено.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали цивільної
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах оскарження,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ч.1 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1
посилався на те, що у 2008 році між ним та
ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ» виникли трудові
відносини.

Наприкінці 2008 року, а саме 25-29 грудня
між ним та ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ» виникла
конфліктна ситуація, яка полягала в
тому, що 24 грудня 2008 року з'ясувалось, що
на підприємстві при необхідних 37
чоловік працює 38, у зв'язку з чим
виникла необхідність приведення
кількості працюючих охоронців до
штатної чисельності, тобто до
термінового звільнення одного з
охоронців.

Сталося так, що саме 24 грудня 2008 року,
коли був прийнятий на роботу 38-й
працівник ним (ОСОБА_1.) була передана
довідка про те, що йому протипоказано
заняття спортом. Даною ситуацією
скористалось керівництво ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ», наказавши йому
прибути в офіс після суточного
чергування 25 грудня 2008 року, що він і
зробив. В офісі начальник ОСОБА_2 в
грубій і ультимативній формі став
наполягати подати заяву про звільнення
за власним бажанням, але він на це не
погодився. 27 грудня 2008 року начальник
поставив його перед фактом, що він
звільнений з 25 грудня 2008 року і на
підставі свого усного наказу не
допустив його до роботи.

Проте копія рапорту ОСОБА_2 від 25
грудня 2008 року, яким він ставив питання
про його (ОСОБА_1) звільнення, а також
резолюція на рапорті вищого
керівництва, згідно якої Страшко
повинен був розібратися з ситуацією,
датована 29 грудня 2008 року, означають, що
станом на 27 грудня 2008 року реального
звільнення не було, а мали місце
самовільні дії ОСОБА_2 по незаконному
відстороненню його від роботи, але в
порушення роз'яснень державної
інспекції України з питань праці від 24
жовтня 2012 року наказ про причини
відсторонення не був до нього
доведений.

Активні дії з його сторони на захист
своїх інтересів принудили відповідача
допустити його до роботи, але на роботу
він вийшов по іншому графіку і на інший
об'єкт.

Проте, те, що він працював у січні 2009
року, не означає, що він не був
звільнений у грудні 2008 року.

Просив визнати дії ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ», які виразились в
незаконному відстороненні його від
роботи в період 25-29 грудня 2008 року без
оформлення відповідних дій
відповідним наказом чи його не
доведення до його відома незаконними
або визнати, що при трудових відносинах
з ним дотримання трудового
законодавства України не обов'язково,
будь-які дії, здійснені відносно нього,
заздалегідь вважаються законними
тільки тому, що вони були здійснені в
даній формі; зобов'язати ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ» відшкодувати
спричинену йому моральну шкоду в
розмірі 10000 грн. або визнати, що по
відношенню до нього допустимі будь-які
дії, на нього в будь-якій формі може
оказуватися психологічний вплив з
метою вирішення питання, яке виникло в
результаті халатності інших осіб, всі
дії, здійснені проти нього, заздалегідь
вважаються законними; визнати
незаконними дії ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ»,
які виразились в незаконному
звільненні з роботи з приховуванням
від нього наказу про звільнення у
грудні 2008 року або визнати, що у зв'язку
з тим, що на нього дія трудового
законодавства не поширюється, він не
має прав, приховування і не доведення
наказу про звільнення заздалегідь
вважається законним, оскільки належним
чином доведений до його відома наказ
про звільнення міг потягти здійснення
дій з його боку, направлених на
відновлення порушених прав і
інтересів, що абсолютно не допустимо;
зобов'язати ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ»
відшкодувати спричинену йому моральну
шкоду, яка виразилась в незаконному
звільненні з роботи, приховуванні
наказу про звільнення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами ті іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, на обґрунтування зазначених
позовних вимог належних та допустимих
доказів відсторонення від роботи в
період 25-29 грудня 2008 року і звільнення з
роботи у грудні 2008 року позивачем не
надано і зібраними по справі доказами
такі обставини не встановлені.

Згідно рапорту начальника відділу
охорони м. Донецька ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ»
ОСОБА_2 від 25 грудня 2008 року ним було
доведено до відома генерального
директора ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ», що 24
грудня 2008 року охоронець ОСОБА_1
передав заступнику начальника відділу
охорони м. Донецьк ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ»
довідку для вивільнення від занять
спортом, відповідно до якої ОСОБА_1
знаходиться на «Д» обліку у
невропатолога і йому протипоказано
заняття спортом; в процесі проведення
службового розслідування було
встановлено, що при прийомі на роботу 8
вересня 2008 року ОСОБА_1 приховав
інформацію про травму, отриману у 1989
році при виконанні службових
обов'язків; просив розглянути питання
подальшого перебування на роботі
охоронця ОСОБА_1 з 25 грудня 2008 року у
зв'язку з невідповідністю працівника
виконуваній роботі внаслідок
недостатнього стану здоров'я, яке
перешкоджає виконанню поставлених
завдань. На рапорті 29 грудня 2008 року
була поставлена резолюція
«розібратися».

З приводу зазначених подій будь-яких
наказів керівництвом ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ» не видавалось, що
підтверджується записами в особовій
картці ОСОБА_1 (форма Т-2), в якій
зроблені записи тільки про наказ від 8
вересня 2008 року про прийняття на роботу
та про наказ від 7 травня 2009 року про
звільнення з роботи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
зазначена особова картка підроблена є
безпідставними, оскільки ці обставини
належними та допустимими доказами не
доведені.

Крім того, з доданої до матеріалів
справи ксерокопії книги обліку руху
трудових книжок, початок заповнення
якої датований 1 серпня 2008 року,
вбачається, що запис про трудову
книжку ОСОБА_1 зроблений за № 11 12
вересня 2008 року; підставою видачі
трудової книжки ОСОБА_1 зазначений
наказ від 7 травня 2009 року, а не
будь-який інший.

З матеріалів справи також
вбачається, що у 2010 році Вугледарським
міським судом розглядались позовні
вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ»
про визнання незаконним наказу про
відсторонення його від роботи від 20
лютого 2009 року, в задоволенні яких
рішенням Вугледарського міського суду
від 2 серпня 2010 року ОСОБА_1 було
відмовлено. При цьому судом було
встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на
роботу охоронцем до ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ» з 8 вересня 2008 року;
звільнений з 7 травня 2009 року. Про інший
випадок відсторонення від роботи та
звільнення з роботи ОСОБА_1 при
розгляді зазначеної справи не
заявлялось і судом таких обставин не
встановлено, хоча в матеріалах справи
на а.с. 8 міститься копія листа ОСОБА_1 на
ім'я генерального директора ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ» від 27 грудня 2008 року
(направлений поштою 29 грудня 2008 року), в
якому він просить підтвердити чи
спростувати факт звільнення, тобто ще у
грудні 2008 року ОСОБА_1 з'ясовував це
питання і доказів того, що він був у
грудні 2008 року відсторонений чи
звільнений з роботи не отримав.

Більш того, в матеріалах справи на
а.с. 16 міститься копія рапорту
заступника начальника відділу охорони
м. Донецьк ТОВ «ОХОРОНА-РІВНЕ» ОСОБА_2
від 23 вересня 2009 року на ім'я
генерального директора ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ», в якому він
повідомляв, що ОСОБА_1 в період з 8
вересня 2008 року по 30 січня 2009 року
включно виконував обов'язки охоронця
відділу охорони м. Донецьк ТОВ
«ОХОРОНА-РІВНЕ» на об'єктах,
розташованих в м. Донецьку по вул.
Постишева, 117 (1.10.2008-25.12.2008) і вул.
Постишева, 127 (08.09.2008-30.092008, 27.12.2008-31.01.2009).

Таким чином, розглядаючи справу, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про недоведеність позивачем
заявлених ним позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст. ст.303, 304, 307, 308, 314 ч.1, 315
України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вугледарського міського
суду Донецької області від 31 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Судді: