У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про
стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Київської області від 16 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення
коштів.

На обґрунтування позовних вимог
вказувала, що відповідачка є власником
житлового будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, посилаючись на те, що сторони
проживають у вказаному житлі, однак
вона самостійно сплачувала
житлово-комунальні послуги, зокрема за
надані послуги постачання електричної
енергії, а відповідачка відмовляється
добровільно повернути їй половину суми
сплачених платежів, уточнивши позовні
вимоги, просила стягнути із
ОСОБА_5 8004 грн 98 коп.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 частину витрат на оплату послуг
з постачання електричної енергії в
розмірі 3201 грн 99 коп. та 91 грн 74 коп.
сплаченого судового збору, а в решті
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 16 грудня 2013 року рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, місцевий
суд дійшов висновку про те, що оскільки
ОСОБА_4 самостійно оплачувала спожиті
послуги з постачання електричної
енергії, а ОСОБА_5 участі в їх оплаті не
приймала, а тому за рахунок позивачки
та без достатньої правової підстави
зберегла грошові кошти в розмірі 3201 грн
99 коп., а тому у відповідності до ст. 1212
ЦК України зобов'язання повернути
ОСОБА_4

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що в належному
відповідачці будинку зареєстровані та
проживають й інші особи, які також
користуються послугами по наданню
електричної енергії, однак до участі в
справі в якості співвідповідачів вони
залучені не були.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Тобто, якщо відповідальність повинна
нести інша особа, а не та, до якої
пред'явлено позов, і позивач не
погоджується на її заміну, суд залучає
до участі у справі іншу особу як
співвідповідача та в результаті
розгляду справи відмовляє в позові до
неналежного відповідача.

Положенням ч. 1 ст. 901 ЦК України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 543 ЦПК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі. Солідарний
боржник не має права висувати проти
вимоги кредитора заперечення, що
ґрунтуються на таких відносинах решти
солідарних боржників з кредитором, у
яких цей боржник не бере участі.
Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

Згідно з ч. 1 ст. 544 ЦПК України боржник,
який виконав солідарний обов'язок, має
право на зворотну вимогу (регрес) до
кожного з решти солідарних боржників у
рівній частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції зазначених вимог закону не
врахував, не з'ясував позицію щодо
ОСОБА_4 інших осіб, які зареєстровані та
проживають будинку й необхідність їх
обов'язкової участі у вказаній справі в
якості співвідповідачів, залишивши
поза увагою те, що позивачка ставила
вимоги про стягнення із ОСОБА_5 суми
витрат понесених на оплату послуг за
надану електричну енергію
розподіленої з урахуванням займаної
останньою житлової площі, оскільки
рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 квітня 2010 року поряд із
встановленням порядку користування
житловим будинком АДРЕСА_1 між
сторонами у даній справі розподілено й
витрати на оплату комунальних послуг
пропорційно займаній житловій площі,
таким чином ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, як особи, які також проживають у
вищевказаному житловому приміщенні,
займають відповідну площу та
користуються комунальними послугами,
зокрема використовують електричну
енергію, окремо кожен з них, несе
цивільно-правову відповідальність
перед позивачкою, яка самостійно
виконала зобов'язання по її сплаті.

Поряд із цим, не можна погодитися й з
висновками суду першої, оскільки їх
зроблено без повного дослідження
обставин справи, вияснення прав і
обов'язків сторін.

У відповідності до ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції посилаючись на ст.
1212 ЦК України не врахував, що
застосовувати цю загальну норму слід у
контексті глави 83 ЦК України разом з
іншими нормами, не визначився з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
зобов'язують відповідачку
відшкодувати ОСОБА_4 понесені нею
витрати по оплаті комунальних послуг і
розміром суми, яка підлягає стягненню з
урахуванням розподілу витрат на оплату
комунальних послуг за судовим рішенням
від 19 квітня 2010 року.

З огляду на викладене, ухвалені у
справі судові рішення не можна визнати
законними й обґрунтованими, тому вони
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 16 грудня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко