АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Немировської О.В., Котули Л.Г.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Липкижитлосервіс» на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
10 грудня 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
«Липкижитлосервіс» про поновлення на
роботі й оплату часу вимушеного
прогулу.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 р. ОСОБА_1 звернувся у суд
з позовом до комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
«Липкижитлосервіс» про поновлення на
роботі й оплату часу вимушеного
прогулу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що під
час виконання своїх трудових
обов'язків з ним стався нещасний
випадок, внаслідок якого він отримав
травму. Згідно висновку МСЕК він
втратив працездатність на 25%, проте
інвалідом його визнано не було.

Зазначав, що після виходу з лікарняного
25 жовтня 2013 р. він повернувся до роботи
та подав до підприємства заяву про
переведення на більш легку працю,
однак, за результатами проведення
засідання профкому його було незаконно
звільнено на підставі п.2 ст.40 КЗпП
України за станом здоров'я.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі КП по утриманню
житлового господарства Печерського
району м. Києва «Липкижитлосервіс»,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідача, який
підтримав апеляційну скаргу, позивача
та його представника, які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 05 квітня 2013 р. під
час виконання трудових обов'язків з
ОСОБА_1 відбувся нещасний випадок,
внаслідок якого позивач отримав
виробничу травму. /а.с.8-12/

Згідно довідок Центральної МСЕК №1 від
22 жовтня 2013 р. ОСОБА_1 група
інвалідності не встановлена та
визначена ступінь втрати професійної
працездатності - 25% з 22жовтня 2013 р. і
довічно. /а.с.13,14/

25 жовтня 2013 р., після виходу з
лікарняного, ОСОБА_1 звернувся до
підприємства з заявою про переведення
на легшу роботу.

Того ж дня на підприємстві було
проведено засідання профкому, за
результатами якого було прийнято
рішення про звільнення ОСОБА_1 за п.2
ст.40 КЗпП України, остільки на
підприємстві вакантні лише дві посади -
двірника та прибиральника, посадові
обов'язки яких не відповідають
висновку ЛКК. /а.с.16/

Згідно наказу №213к від 25 жовтня 2013 р.
позивача звільнено за п.2 ст.40 КЗпП
України. /а.с.19/

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд виходив з того, що підприємством не
доведено та не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
правомірності своїх дій під час
звільнення позивача з роботи.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Відповідно до положень ст.170 КЗпП
України працівників, які потребують за
станом здоров'я надання легшої роботи,
власник або уповноважений ним орган
повинен перевести, за їх згодою, на таку
роботу у відповідності з медичним
висновком тимчасово або без обмеження
строку.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач під час звільнення ОСОБА_1
виходив з того, що на підприємстві є
вільними дві посади - двірника і
прибиральника, які, виходячи зі змісту
посадових інструкцій, за станом
здоров'я не міг обіймати позивач.

Однак, з долучених до справи доказів
убачається, що фактично на дату
звільнення ОСОБА_1 з роботи на
підприємстві були вільними п'ятнадцять
вакантних посад, серед яких посади
садівника та електромонтера з ремонту
та обслуговування
електроустаткування, які, як зазначав
ОСОБА_1, за станом здоров'я він міг
обіймати, проте відповідач йому не
запропонував. /а.с.102/

Окрім того, колегія суддів враховує й
данні виписки з історії хвороби
стаціонарного хворого №17310 КГКБ №12 від
08 листопада 2013 р., відповідно до якої
ОСОБА_1 прооперовано та встановлено
обмеження фізичного навантаження до
одного місяця. /а.с.131/

З урахуванням зазначеного, конкретних
обставин справи та матеріалів справи у
їх сукупності колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
суду першої інстанції про наявність
правових підстав до поновлення ОСОБА_1
на роботі.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Липкижитлосервіс» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/25665/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/995/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Соколова О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.