Справа №201/264/14-ц
Провадження 2-о/201/6/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
-Федоріщева С.С.,

при секретарі - Нижник І.В.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про встановлення факту, що має
юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
встановлення факту належності
заповіту, складеного ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1. На обґрунтування своїх вимог
заявник посилається на те, що в 1990 році
ОСОБА_2, який є дядьком заявника, склав
заповіт, згідно якого все своє майно, де
б воно не знаходилося та з чого б воно
не складалося, заповідав заявнику.
Заповіт 23 травня 1990 року посвідчений
приватним нотаріусом Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори і зареєстрований
в реєстрі за №1-1528. Заповіт складений
українською мовою і в ньому помилково
прізвище заявника зазначено як
«ОСОБА_1». Згідно паспорту, виданого на
ім'я заявника Жовтневим РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області 19
лютого 1998 року, прізвище заявника
українською мовою зазначено як
«ОСОБА_1». Після смерті ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заявник звернувся
до Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Під час
оформлення та надання в нотаріальну
контору відповідних документів, стало
необхідним подання документів про те,
що заявник є родичем ОСОБА_2
Спадкодавець є рідним братом матері
заявника - ОСОБА_3, відповідно до
свідоцтва про народження матері
заявника та архівної довідки з
Державного архіву Дніпропетровської
області, яку ОСОБА_1 отримав 04 жовтня 2013
року. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, в якій просив встановити факт
належності ОСОБА_1 заповіту, складеного
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, посвідченого
державним нотаріусом Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори 23 травня 1990 року
та зареєстрованого за реєстровим №1-1528.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився,
надавши суду заяву про розгляд даної
справи без його участі, на підставі
документів, наявних в матеріалах
справи, наполягав на задоволенні
викладених в заяві вимог в повному
обсязі.

Заінтересована особа в судове
засідання не з'явилася, надавши суду
заяву, відповідно до якої просить суд
розглянути справу без її участі.

За такими обставинами, суд вважає за
можливе розглянути дану справу за
відсутністю заінтересованих осіб та
винести рішення на загальних
підставах, встановлених ЦПК України, а
також без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК
України.

Дослідивши надані письмові докази, суд
встановив наступні обставини та
визначив відповідні до них
правовідносини.

Дійсно, з наданих суду письмових
доказів, а саме: копії паспорта ОСОБА_1
(а.с. 5-9), копії заповіту, посвідченого
державним нотаріусом Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори 23 травня 1990 року
та зареєстрованого за реєстровим №1-1528
(а.с. 10), копії свідоцтва про народження
заявника (а.с. 11), копією свідоцтва про
народження ОСОБА_3 (а.с. 12), копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с. 13),
копією архівної довідки з Державного
архіву Дніпропетровської області (а.с.
16), вбачається, що при оформленні
заповіту помилково прізвище заявника
українською мовою зазначено як
«ОСОБА_1», хоча згідно паспорту,
виданого на ім'я заявника Жовтневим РВ
ДМУ УМВС України в Дніпропетровській
області 19 лютого 1998 року, прізвище
заявника українською мовою зазначено
як «ОСОБА_1».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Виходячи з викладеного та враховуючи,
що встановлення факту належності
правовстановлюючого документу
необхідне заявникові для одержання в
органах, що вчиняють нотаріальні дії,
свідоцтва про право на спадщину, суд
вважає необхідним задовольнити вимоги
заявника.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст.256-259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа -
Третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту, що має юридичне значення -
задовольнити.

Встановити юридичний факт належності
ОСОБА_1 заповіту, складеного ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1, посвідченого державним
нотаріусом Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори 23
травня 1990 року та зареєстрований за
реєстровим № 1-1528.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи як брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.С.
Федоріщев