АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі
головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Пікало К.В.

за участю: представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача -
Смаль А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_4 на ухвалу
Дніпровського районного суду м.Києва
від 9 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Представництва Фундації
Антиснід-США в Україні про визнання
недійсним трудового договору в частині
визначення строку його дії, визнання
недійсним наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за період
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
Представництва Фундації Антиснід-США в
Україні про визнання недійсним
трудового договору в частині
визначення строку його дії, визнання
недійсним наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за період
вимушеного прогулу.

Справа № 755/6244/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/7444/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Чех
Н.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.Ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 9 квітня 2014 року позовну заяву в
частині вимог про визнання недійсним
наказу про звільнення, про поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за період вимушеного
прогулу, залишено без розгляду на
підставі п.4 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі, представник
позивача просить ухвалу суду
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на те, що суд
виніс ухвалу яка не відповідає вимогам
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
судом не повно з'ясовано обставин
справи.

Зазначив, що суд першої інстанції не
прийняв до уваги те, що дійсно
позивачем було подано майже одночасно
позови до різних судів, однак вимоги та
підстави у цих позовах є різними.

В судовому засіданні представники
позивача апеляційну скаргу підтримали
і просили її задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував і просив постановлену у
справі ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.207 ЦПК України суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо спір між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав розглядається в іншому
суді.

Постановляючи ухвалу про залишення
частини позовних вимог без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того,
позовні вимоги ОСОБА_4 в частині
визнання недійсним наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за
період вимушеного прогулу є
аналогічними позовним вимогам ОСОБА_4,
з якими остання звернулася до
Шевченківського районного суду
м.Києва.

Такий висновок суду є правильним
з огляду на таке.

Відповідно до ст.207 ЦПК України суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо спір між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав розглядається в іншому
суді.

Предметом двох позовів, з якими
ОСОБА_4 звернулася до Дніпровського та
Шевченківського районного суду
м.Києва, є вимоги про визнання
недійсним наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за період
вимушеного прогулу, які є похідними від
вимог про визнання трудового контракту
недійсним в цілому або в частині.

Підставою заявлених ОСОБА_4
позовних вимог про визнання недійсним
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за період вимушеного прогулу
є сукупність одних і тих же фактів з
зазначенням одних і тих же норм права,
на яких ґрунтуються ці вимоги
позивача.

Отже, в цьому випадку є підстави
вважати, що позовні вимоги ОСОБА_4 до
Представництва фундації Антиснід - США
в Україні про визнання недійсним
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за період вимушеного прогулу
є тотожними.

Зі змісту п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України
вбачається, що залишити позовну заяву
без розгляду з цієї підстави можна
тільки після підтвердження факту
розгляду тотожної справи в іншому суді.

Колегія суддів погоджується з
доводами апеляційної скарги в тій
частині, що, постановляючи
оскаржувану ухвалу, суд першої
інстанції не пересвідчився, чи
відкрито провадження у справі за
такими ж вимогами позивача у
Шевченківському районному суді
м.Києва. Але, враховуючи, що на даний час
Шевченківським районним судом м.Києва
відкрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_4 в тому числі за вимогами
про визнання недійсним наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за
період вимушеного прогулу, розгляд
справи триває, колегія суддів вважає,
що підстави для скасування
оскаржуваної ухвали відсутні.
Скасування ж ухвали з формальних
міркувань є неприпустимим.

Що стосується посилання
представників позивача на те, що
сторони у цих двох справа різні, а отже
відсутні підстави для застосування п.4
ч.1 ст.207 ЦПК України, колегія суддів
такі відхиляє, оскільки оспорюваний
ОСОБА_4 трудовий контракт укладений з
Фондом Анти-СНІД - США.

Згідно із ст.95 ЦК України
представництвом є відокремлений
підрозділ юридичної особи, що
розташований поза її
місцезнаходженням та здійснює
представництво і захист інтересів
юридичної особи.

Отже, оскільки представництво не
є юридичною особою, а здійснює
представництво і захист інтересів цієї
особи, відсутні підстави вважати, що
Фундація Анти-СНІД - США та її
представництво є різними особами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а ухвала як
така, що постановлена з дотриманням
норм процесуального права підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315, 324 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4 -відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду
м.Києва від 9 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: