Провадження № 2/127/298/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17.04.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Сичук
М. М.,

при секретарі Ліщишині О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимого на
предмет спору на боці відповідача,
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу
Вінницької області ОСОБА_4 про визнання
договору дарування квартири недійсним,
-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в грудні 2013 року звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання договору дарування квартири
недійсним.

В обгрунтування своїх
вимог вказала, що в серпні 2011 року вона
позичила ОСОБА_3 гроші в сумі 20000
доларів США для того, щодо заплатити
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кошти за відмову від
спадщини. В подальшому в зв'язку з
неповерненням коштів вона звернулась
до суду та рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від 25
квітня 2012 року її позов задоволено.

Також ухвалою суду від 8 лютого 2013
року було забезпечено позов та
накладено арешт на майно ОСОБА_3
Незважаючи на наявний арешт на спірну
квартиру АДРЕСА_1, яка була 29 березня 2013
року успадкована ОСОБА_3, остання 30
березня 2013 року подарувала дану
квартиру своїй матері ОСОБА_2

Оскільки відповідач ОСОБА_3,
знаючи про існування ухвали судді
Вінницького міського суду Вінницької
області про накладення арешту на її
майно, ухиляється від виконання
грошового зобов'язання та переоформила
спадщину на свою матір ОСОБА_2, позивач
звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7
підтримали позов в повному обсязі з
підстав, зазначених в позові, та
просили суд визнати договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений між
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
недійсним, та стягнути судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2
адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні
заперечив проти позову з тих підстав,
що вказана квартира набута
відповідачем ОСОБА_3 після накладення
арешту на майно та не виступала в
якості забезпечення виконання
зобов'язання, а позивач взагалі не
виступала стороною договору.

Відповідач ОСОБА_3 заперечила
проти позову в зв'язку з його
безпідставністю. В судовому засіданні
пояснила, що вона подарувала квартиру
матері, однак продовжує в ній проживати
разом з дитиною.

Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні підтвердила, що вона була
представником в судовому засіданні по
справі про стягнення боргу, де була
присутня відповідач ОСОБА_3, якій було
відомо про накладений арешт та вона
думала, як реалізувати спадкове майно.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
підтвердив, що чув, як відповідач зі
своїм представником планували
реалізувати квартиру.

В судовому засіданні представник
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу
Вінницької області ОСОБА_4 ОСОБА_11
заперечив проти позову з тих підстав,
що нотаріусом було дотримано всіх
вимог Закону. Однак зазначив, що у
випадку, якби ухвала суду про
забезпечення позову була б належним
чином виконана, нотаріусом не було б
посвідчено договір дарування.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
те, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні
встановлено, що ухвалою судді
Вінницького міського суду Вінницької
області від 8 лютого 2013 року в цивільній
справі № 127/1380/13-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів було
задоволено заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову - накладено арешт
на майно, що належить ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої по АДРЕСА_3,
паспорт серії НОМЕР_3, виданий
Ленінським РВ УМВС України у
Вінницькій області 13.09.2011 року (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження № 466/15, номер
за ЄДРВП 36803328, вчиненого Замостянським
відділом державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції постановою старшого
державного виконавця Дячука В.В. від 1
березня 2013 року відкрито виконавче
провадження на виконання ухвали
Вінницького міського суду Вінницької
області від 8 лютого 2013 року про
накладення арешту на все майно, що
належить ОСОБА_3, про що повідомлено
сторони та суд. Постановою від 1 березня
2013 року виконавче провадження
закінчено в зв'язку з його повним
виконанням.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяжень від 5 березня 2013
року було накладено арешт на нерухоме
майно ОСОБА_3, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, країна громадянство: Україна
(а.с. 11).

Рішенням суду від 25 квітня 2013 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 159800
гривень в рахунок відшкодування
основного боргу та 1230 гривень 46 копійок
пені та судові витрати (а.с. 8, 9).

Відповідно до свідоцтва про право
на спадщину за законом від 29 березня 2013
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий
номер НОМЕР_2, належала квартира під
номером АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 69).

Згідно картки фізичної особи -
платника податків ОСОБА_3 отримала
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 81).

Згідно витягу з державного
реєстру обтяжень рухомого майна від 30
березня 2013 року інформація щодо
обтяжень фізичної особи ОСОБА_3, НОМЕР_2,
відсутня (а.с. 75, 79).

Як зазначено в звіті про
визначення вартості однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, її вартість
становить 232229 гривень (а.с. 74).

Відповідно до договору дарування
квартири від 30 березня 2013 року
дарувальник ОСОБА_3 подарувала та
передала обдаровуваній ОСОБА_2, а
обдаровувана ОСОБА_2 прийняла в дар від
дарувальника квартиру квартиру за
номером АДРЕСА_1 (а.с. 67).

Саме зазначений договір
дарування квартири позивач і просить
визнати недійсним.

Так, згідно із статтями 4, 10 та
203 ЦК України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим
законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
ЦК України, міжнародним договорам,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не
повинен суперечити положенням також
інших, крім актів цивільного
законодавства, нормативно-правових
актів, прийнятих відповідно до
Конституції України (статті 1, 8
Конституції України).

Відповідно до статей 215 та 216
ЦК України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Згідно частин 9 ст. 153 ЦПК
України ухвала про забезпечення позову
виконується негайно, а її оскарження не
зупиняє її виконання.

Відповідно до п. 18 Постанови КМ
України, від 22.06.2011 року № 703 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" (чинної на момент
виникнення спірних правовідносин)
державний реєстратор на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень вносить
записи до Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 6.1. Глави 15
«Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженого
наказом міністра юстиції від 22.02.2012 №
296/5 Про зняття заборони, а також про
зняття судовими або слідчими органами
та органами державної виконавчої
служби накладеного ними арешту на
майно нотаріус робить відповідні
відмітки в реєстрі для реєстрації
заборон і арештів та в алфавітній книзі
обліку заборон відчуження і арештів
нерухомого майна.

П. 6.2 вказує, що відомості про
зняття заборони відчуження нерухомого
майна, а також про зняття судовими або
слідчими органами та органами
державної виконавчої служби
накладеного ними арешту на об'єкти
нерухомого майна підлягають
обов'язковій реєстрації в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
в порядку, установленому
законодавством у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно.

За ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, і
за її межами.

Таким чином, наявність
ухвали суду про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно
означає, що відповідач не має права
розпоряджатись майном або коштами, на
які накладено арешт, з моменту
винесення такої ухвали, незалежно від
того, які зроблені дії на стадії
виконання цієї ухвали.

Отже, відповідач ОСОБА_12 з
8 лютого 2013 року, тобто з моменту
винесення ухвали Вінницьким міським
судом Вінницької області про
накладення арешту на належне їй майно
не мала права розпоряджатись нерухомим
майном, на яке було накладено арешт.

Таким чином, заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі. При цьому суд відхиляє
заперечення відповідачів з наступних
підстав. В ході судового розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів ухвалою
суді від 8 лютого 2013 року з метою
забезпечення позову було накладено
арешт на майно ОСОБА_3 Суд критично
оцінює пояснення відповідача ОСОБА_3,
що не було відомо про існуючий арешт,
оскільки ОСОБА_3 була стороною, брала
участь в судовому засіданні самостійно
та за допомогою представника, учасники
ознайомлювались з матеріалами
цивільної справи. Крім того, ОСОБА_3
направлялись постанови державного
виконавця про відкриття та закінчення
виконавчого провадження по виконанню
ухвали про накладення арешту на майно.
Накладений арешт було внесено до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію обтяжень, однак
помилково було вказано реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1 замість вірного
НОМЕР_2. В подальшому це призвело до
того, що при реєстрації договору
дарування квартири було отримано витяг
про відсутність обтяжень на майно
ОСОБА_3

Як передбачено п. 1.14 глави 2
«Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженим
наказом міністра юстиції від 22.02.2012
року № 296/5, у разі наявності заборони
правочин про відчуження майна,
обтяженого боргом, посвідчується лише
у разі згоди кредитора і набувача на
переведення боргу на набувача.

Суд звертає увагу, що рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 25 квітня 2013 року, яке має
преюдиціальну силу, відповідачем
ОСОБА_3 було визнано позов в тій
частині, що відповідачем було отримано
кошти для сплати «відступних» своїм
родичам за спадкове майно.

При цьому відповідач ОСОБА_3 29
березня 2013 року оформила на себе в
порядку спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1 та наступного дня 30 березня 2013
року подарувала її своїй матері ОСОБА_2
Як пояснила в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_3 вона фактично
користується квартирою та проживає в
ній разом з неповнолітньою дитиною.

Відповідно до норм ст. 88 ЦПК
України судові витрати повинні бути
покладені на відповідачів солідарно. В
зв'язку з цим з відповідачів слід
стягнути понесені позивачем витрати по
сплаті судового збору за подачу позову
та заяви про забезпечення позову в сумі
229 гривень 40 копійок та 114 гривень 70
копійок, що підтверджено відповідними
квитанціями (а.с. 1, 19). В частині
стягнення витрат на правову допомогу в
сумі 4000 гривень, дані витрати
задоволенню не підлягають, оскільки
представник ОСОБА_9 брала участь лише в
одному судовому засіданні 8 січня 2014
року, яке було відкладено в зв'язку з
неявкою відповідачів, в подальшому
участь в справі брав адвокат ОСОБА_7, а
позивачем ОСОБА_1 та представником
ОСОБА_9 не додано підтвердження
розрахунку понесених витрат на правову
допомогу.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст.
10, 57, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимого на предмет
спору на боці відповідача, приватного
нотаріуса Вінницького міського
нотаріального округу Вінницької
області ОСОБА_4 про визнання договору
дарування квартири недійсним
задовольнити.

Визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 30
березня 2013 року приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Стягнути солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 344 гривні 10
копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня
проголошення через Вінницький міський
суд Вінницької області.

Суддя