________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1339/14-ц
Провадження № 2/520/3182/14
УХВАЛА

18.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді - Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

10.02.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом та просив ухвалити рішення,
яким стягнути з ОСОБА_3 (місце
проживання: АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на його користь:1.1 борг за
договором позики від 09 жовтня 2013 року у
сумі в гривнях, еквівалентній сумі 26
058,00 євро, за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення; 1.2. борг за договором
позики від 10 жовтня 2013 року у сумі в
гривнях, еквівалентній сумі 34 536, 00 євро,
за курсом Національного банку України
на день ухвалення рішення; Судові
витрати покласти на Відповідача.

Свої вимоги мотивував тим, що 09 жовтня
2013 року він уклав із громадянином
ОСОБА_3 договір позики , згідно яким
передав йому грошові кошти у сумі 26 058
євро з умовою їх повернення в
готівковій формі не пізніше 31 грудня 2013
року.

Крім того 10 жовтня 2013 року між ним та
Відповідачем був укладений другий
договір позики, згідно з яким він
передав Відповідачеві грошові кошти у
сумі 34 536, 00 євро.

Позивач стверджує, що він неодноразово
звертався до відповідача з вимогою
виконати умови договору, однак
відповідач від зустрічі ухиляється.
Вказане і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 11.02.2014 року було відкрито
провадження по справі та призначено
судове засідання.

17 березня 2014 представник позивача
звернувся до суду з клопотанням про
забезпечення позову, в якому просить
суд для забезпечення позову накласти
арешт на все майно ОСОБА_3, що належить
йому на праві приватної власності, в
межах суми боргу, в чому б воно не було
виражено, у тому числі шляхом заборони
відчуження квартири АДРЕСА_1 Крим, та
накладення арешту на цю квартиру.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст. 152 ч.1 п. 1 ЦПК
України позов забезпечується
накладанням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться в нього
або в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у
разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову.

Суд, вивчивши матеріали цивільної
справи, клопотання представника
позивача, вважає, що в задоволенні
заяви про вжиття заходів забезпечення
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

Представник позивач в своєму
клопотанні посилається на те, що існує
можливість відчуження відповідачем
ОСОБА_3 у будь-який час цінного майна, за
рахунок якого може бути погашений борг
у випадку відсутності чи недостатності
у нього грошових коштів. Таким чином
просить накласти арешт на все майно, що
належить ОСОБА_3 в тому числі на
квартиру АДРЕСА_1, однак доказів, які б
підтвердили належність відповідачу
вказаної квартири, та взагалі
будь-якого майна, представником
позивача надано не було.

Так суд бере до уваги, що представник
позивача не скористався своїм правом
витребувати докази та не заявляв
клопотання про витребування
відомостей щодо того, за ким саме
зареєстрована вищевказана квартира у
теперішній час та чи наявне у
відповідача будь-яке інше рухоме чи
нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

У відповідності зі ст. 151 ч. 3 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку про те, що подана заява
задоволенню не підлягає, так як доказів
належності зазначеного нерухомого
майна саме відповідачу суду надано не
було, вказані докази представником
позивача не витребувались та заходи
забезпечення позову, про які просить
представник позивача, не є спів
мірними заявленим позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 293 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п`яти днів з дня отримання
копії даної ухвали через Київський
районний суд м. Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.