Справа № 254/8008/13-ц
Провадження № 2/254/490/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

головуючого
судді Заборського В.О.,

при секретарі
Перевертайло І.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представників відповідача
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини і дружини до досягнення дитиною
трьох років, стягнення витрат на
правову допомогу та витрат на
лікування, -

В С Т А Н
О В И В:

23 серпня 2012 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом, який під час розгляду
справи було уточнено, до ОСОБА_2 про
стягнення: аліментів на утримання
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення дитиною повноліття в
твердій грошовій сумі - 2000,00 грн.
щомісячно, але не менше ніж 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку; стягнення аліментів
на її утримання до досягнення дитиною
трьох років в твердій грошовій сумі 1
000,00 грн. щомісячно; стягнення судових
витрат, пов'язаних з оплатою правової
допомоги адвоката у розмірі 4 700,00 грн.;
стягнення витрат, понесених на
лікування в розмірі 1 513,95 грн.. Свої
вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20
вересня 2005 року перебувала у шлюбу з
відповідачем, однак той, коли в січні 2012
року дізнався про її вагітність,
покинув її та фактично припинив з нею
шлюбні відносини, припинив надавати
будь-яку матеріальну допомогу, не
цікавився станом її здоров'я та їх
спільної дитини. 10 січня 2012 року шлюб
між позивачкою і відповідачем
розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась
їхня донька - ОСОБА_6. Після народження
доньки відповідач допомоги не надає, а
на спробу позивачки отримати будь-яку
допомогу на утримання спільної дитини,
звернувся до суду про оспорювання
батьківства. Не змінилось відношення
відповідача до своїх батьківських
обов'язків і після підтвердження
батьківства, не зважаючи на те, що він
як в період їх спільного життя, та і
зараз працює в службі таксі та має
стабільний прибуток. Крім того, весь
період вагітності та післяпологовий
час позивач, зважаючи на її вік,
перебувала в досить важкому стані, який
не дозволяв їй повноцінно працювати та
забезпечувати себе всім необхідним,
тому вона була змушена позичати гроші у
небайдужих до неї людей. В даний час
позивач знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, і основним джерелом її
існування є державна допомога. Всі
витрати по догляду за дитиною позивач
несе самостійно, сторонньої допомоги
отримати не від кого.

В після пологовий період у позивача
виникли суттєві проблеми із здоров'ям,
внаслідок чого вона втратила майже всі
зуби, у зв'язку з чим звернулась
стоматологічної лікарні № 5 м.
Донецька, де пройшла повний курс
лікування. Згідно квитанції від 11
листопада 2013 року розмір її витрат
склав 1 513,95 грн..

В процесі розгляду справи позивачем
ОСОБА_5 було понесені витрати пов'язані
з оплатою правової допомоги адвоката.
Нею 15 січня 2012 року з адвокатом ОСОБА_7
укладено договір про надання правової
допомоги № 15/01-13, за яким вона сплатила
згідно квитанції № 000388 від 15 січня 2013
року - 1200,00 грн.. Крім того, 23 грудня 2013
року позивачем та адвокатом ОСОБА_1
укладено Договір № 145/13 про надання
правової допомоги, на виконання якого
сплачено - 3500,00 грн., що підтверджується
квитанціями № 92532 від 23.12.2013 року на
суму 2000,00 грн. та квитанцією № 94028 від
10.02.2014 року на суму 1500,00 грн..

Позивач ОСОБА_5 про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, в судове засідання не з'явилась.
Її представник за договором про
надання правової допомоги ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, надала
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві, додатково зазначила, що
дитина ОСОБА_6 знаходиться на штучному
годуванні, в неї спостерігаються
прояви атопичного дерматиту на молочні
суміші, що підтверджується довідкою
Амбулаторії № 6 ЦПМСД за № 3773 від 27
вересня 2012 року. На «Д» обліку дитина не
знаходиться. Позивач щомісячно отримує
допомогу приблизно 1000,00 грн..

Відповідач ОСОБА_2 та його представники
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнали частково,
зазначили, що відповідач не заперечує
проти виплати аліментів на доньку і
дружину по ? частині на кожну, а що
стосується інших позовних вимог, то
вважають, що вони є необґрунтованими і
не підтверджені належними доказами.
Позивачка вигнала його з будинку де
вони проживали разом, після того, як
дізналась, що вона вагітна. Він весь час
намагався допомагати позивачці, як під
час вагітності, так і після пологів. Ним
зроблено ремонт будинку позивачки, на
який вони брали кредит і він його
сплатив. Зараз позивачка свій будинок
здає в найм, а сама проживає у флігелі.
Він не працює в таксі, як це стверджує
позивач, а є безробітним. В трудовій
книжці не може зробити запис про
звільнення, оскільки його роботодавець
помер, а центр зайнятості не має
повноважень внести запис про
розірвання трудового договору
самостійно. Стан його здоров'я останнім
часом погіршився, одним вухом він
зовсім не чує, а другим тільки на 50
процентів. Крім того, він має
захворювання - бронхіальну астму, на
лікування якої регулярно витрачає
кошти. Позивач висуваючи вимоги про
стягнення грошових коштів на лікування
зубів у розмірі 1513,95 грн. стверджує, що
ці проблеми виникли в неї внаслідок
вагітності та народження їх спільної
доньки, але зуби вона втратила після
народження своєї другої дитини.
Правову допомогу адвокат ОСОБА_7 по
данні справі не надавав позивачці, а
брав участь під час розгляду справи в
апеляційній інстанції про оспорювання
батьківства. На теперішній час в
провадженні судів знаходяться й інші
справи позивачки, і надані чеки про
сплату грошових коштів у сумі 3500,00 грн.
не свідчать, що це сплачена правова
допомога саме по цій справі.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог, вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено 29
квітня 1959 року, про що виконкомом
Оленівської селищної ради
Волноваського району Донецької
області зроблено відповідний запис за
№ 26.

З свідоцтва про розірвання шлюбу
вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_5
розірвано 10 січня 2012 року, про що
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Будьоннівського РУЮ у
м. Донецьку зроблено відповідний
актовий запис за № 3.

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком є
ОСОБА_2, а матір'ю ОСОБА_5.

Відповідно до Конвенції ООН про
права дітей від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
року №789-ХII) дитина, з огляду на її
фізичну й розумову незрілість, вимагає
спеціального захисту й турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню
дітей до досягнення ними повноліття
закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції
України і в ст. 180 Сімейного кодексу
України, яка говорить, що батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення повноліття.

Відповідно до вимог ст.181 СК України за
рішенням суду гроші на утримання
дитини присуджуються в частині від
доходу його матері, батька і (або) у
твердій грошові сумі.

Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частина
заробітку (доходу) батька, що буде
стягуватися, як аліменти, визначається
судом. При цьому розмір аліментів на
одну дитину при будь-яких обставинах не
може бути менш 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 2 ст. 18 цього ж Кодексу,
суд застосовує ті способи захисту прав
або інтересів учасників сімейних
відносин, які встановлені законом або
домовленістю (договором) сторін.

Вирішуючи вимоги про стягнення
аліментів на малолітню дитину, суд
виходить з того, що відповідач, як
батько дитини, згідно ст. 180 СК України
зобов'язаний утримати дитину до
досягнення нею повноліття. Між
сторонами в належній формі договір
щодо сплати відповідачем аліментів на
утримання дитини не укладався і між
сторонами наявний спір щодо розміру
аліментів, які відповідач має
сплачувати на утримання дитини.

За наведених обставин аліменти з
відповідача на утримання дитини на
підставі ч. 2 ст. 18, ст.ст. 180, 181 Сімейного
кодексу України підлягають стягненню
за рішенням суду. Однак позивач
наполягає на стягнненні аліменти на
утримання дитини в твердій грошовій
сумі у розмірі 2000,00 грн..

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Під час розгляду справи
позивачкою і її представником не
доведені фактичні обставини, з якими
закон (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу
України) пов'язує можливість стягувати
аліменти у твердій грошовій сумі
(нерегулярний, мінливий дохід,
отримання частини доходу в натурі), і
розмір аліментів, який просить
стягнути позивач, значно перевищує
мінімальну заробітну плату, у зв'язку з
чим на думку суду доцільним є стягнення
аліментів на утримання дитини у частці
від заробітку (доходу відповідача).

Згідно ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу,
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Тому суд враховуючи данні
обставини дійшов висновку, що буде
відповідати як фактичним обставинам
справи, так і вимогам закону стягнення
аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх
видів заробітку (доходу) відповідача
щомісяця.

Вирішуючи питання про стягнення
аліментів на утримання дружини, суд
виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст.
84 СК України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка-батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Судом встановлено, та не
заперечувалось відповідачем, що дитина
проживає з позивачкою і знаходиться на
її утриманні.

Частиною 4 ст. 84 СК України
передбачено, що право на утримання
вагітна дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Судом встановлено що відповідач
ОСОБА_2 на теперішній час не працює,
стабільного заробітку не має, хворіє на
бронхіальну астму та глухоту, однак не
заперечував в суді проти сплати
позивачці на утримання ? частки від
доходу.

В силу ч.1 ст. 80 СК України
аліменти присуджуються одному із
подружжя у частині від заробітку
другого з подружжя і (або) у твердій
грошовій сумі.

З тих же підстав, які брались до
уваги під час визначення аліментів на
дитину, суд вважає, що буде відповідати
як фактичним обставинам справи, так і
вимогам закону, з врахуванням
майнового і сімейного стану
відповідача, визначення аліменти на
утримання колишньої дружини з якою
проживає дитина у відсотковому
співвідношенні - у розмірі 1/4 частини
від заробітку (доходу) ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК Україні
аліменти присуджуються за рішенням
суду від дня подання позовної заяви,
тому суд вважає за необхідне стягувати
аліменти з 23 серпня 2012 року.

У задоволенні позовних вимог щодо
стягнення витрат на лікування у
розмірі 1513,95 грн., суд вважає за
необхідне відмовити, оскільки данні
вимоги не ґрунтуються на діючому
законодавстві, та крім того, суду не
доведено, що зазначена в позові
проблема у позивачки із зубами виникла
під час вагітності їх спільною донькою
з відповідачем, а не раніше чи пізніше,
і надана суду квитанція від 11 листопада
2013 року не дає підстав стверджувати, що
кошти було витрачено на лікування саме
позивачки ОСОБА_5.

Крім того, позивач ОСОБА_5 просить
стягнути на її користь витрати на
правову допомогу при розгляді
цивільної справи у розмірі: 1200,00 грн. -
адвоката ОСОБА_7 і 3500,00 грн. - адвоката
ОСОБА_1.

До матеріалів справи долучено: копію
квитанції № б/н від 15 січня 2013 року про
сплату ОСОБА_5 1500,00 грн. за надання
адвокатських послуг ОСОБА_7, на
підставі договору № 15/01-13 від 15 січня 2013
року про надання правової допомоги,
укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_7; копію
квитанції № 92532 від 23 грудня 2013 року про
сплату ОСОБА_5 2000,00 грн. за надання
правової допомоги ФОП ОСОБА_1 згідно
договору № 145/13 від 23.12.2013 року, копію
квитанції № 94028 від 10 лютого 2014 року про
сплату ОСОБА_5 1500,00 грн. за надання
правової допомоги ФОП ОСОБА_1 згідно
договору № 145/13 від 23.12.2013 року.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
витрати на правову допомогу належать
до судових витрат.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Позивачем та її представником не
доведено, що адвокатом ОСОБА_7
надавалась правова допомога в рамках
даної цивільної справи, тому в
задоволенні компенсації суми у розмірі
1500,00 грн. за надання правової допомоги
адвокатом ОСОБА_7 за договором № 15/01-13
необхідно відмовити.

Що стосується вимоги щодо компенсації
надання правової допомоги адвокатом
ОСОБА_1 у розмірі 3500,00 грн., то вони
підлягають частковому задоволенню,
оскільки згідно Журналу судового
засідання адвокат ОСОБА_1 брала участь
у судових засіданнях по даній
цивільній справі 25.02.2014 року і 11 березня
2014 року на протязі 2 год. 39 хв., з
врахуванням місячного розміру
встановленої законом мінімальної
заробітної плати 1218,00 грн., розмір
компенсації витрат на правову допомогу
становить 1164,41 грн. (2год. 39хв. Х 1218,00 грн.
Х 40%).

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 243,60 грн..

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 18, 79, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 184
СК України, ст. ст.10, 11,60,130, 174, 208, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
дитини і дружини до досягнення дитиною
трьох років, стягнення витрат на
правову допомогу та витрат на
лікування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
щомісяця аліменти на утримання доньки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку /доходу/
відповідача до повноліття дитини, але
не менш, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
починаючи з 23 серпня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти
на її утримання у розмірі 1/4 частини з
усіх видів заробітку /доходу/
щомісячно, починаючи з 23 серпня 2012 року
до досягнення дитиною - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на
правову допомогу у розмірі 1 164 (одна
тисяча сто шістдесят чотири) грн.. 41
копійка та судовий збір у розмірі 243,60
грн..

В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька шляхом подання в десяти
денний строк апеляційної скарги.

Суддя: