У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 30 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду із указаним позовом,
у якому з урахуванням уточнень просило
стягнути із ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість у розмірі 6 972 грн 61 коп.
та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову
зазначало, що відповідно до умов
укладеного між ним та ОСОБА_6
кредитного договору від 17 січня
2007 року останній отримав кредит у
розмірі 3 173 грн 50 коп. зі сплатою 24
% річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення до 17
січня 2008 року. У результаті порушення
позичальником норм закону та умов
договору утворилася заборгованість у
сумі 6 972 грн 61 коп.
Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер,
його спадкоємиця ОСОБА_3 повинна
задовольнити вимоги кредитора.

Ураховуючи викладене, позивач просив
задовольнити позов та стягнути із
ОСОБА_3 заборгованість у вказаному вище
розмірі.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 30 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
16 жовтня 2013 року, у задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 17 січня 2007 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір, згідно з
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 3 173 грн 50 коп. зі сплатою 24 %
річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення до 17
січня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

У результаті порушення позичальником
норм закону та умов договору станом на
ІНФОРМАЦІЯ_1 утворилася заборгованість
у розмірі 6 972 грн 61 коп.

За життя ОСОБА_6 був зареєстрований у
АДРЕСА_1 та був власником Ѕ частини цієї
квартири.

За змістом ч. 3 ст. 1231, ст. 1281 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 є його дружина
ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4, які із заявою
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори не зверталися.

Відповідно до договору дарування від 20
липня 2007 року ОСОБА_6 подарував,
а ОСОБА_3 прийняла у дарунок Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1, яка належала
дарувальнику на підставі свідоцтва про
право власності від 20 березня
2007 року.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України у
редакції, яка діяла на час укладення
договору дарування, договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Згідно із ч. 2 ст. 718 ЦК України у
редакції від 12 травня 2006 року, договір
дарування нерухомої речі укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

За змістом ч. 3 ст. 334 ЦК України у
редакції, яка діяла на час укладення
договору дарування, право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення,
тобто на той час набуття права
власності пов'язувалося із реєстрацією
договору, а не із реєстрацією права на
майно.

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно у порядку, визначеному
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», здійснюється з 1
січня 2013 року. При цьому законодавець
не передбачив строк, упродовж якого
набувач повинен зареєструвати свої
права на набуте за договором нерухоме
майно, так само як і відповідальності
за ухилення від такої реєстрації.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суди повно та
об'єктивно встановили фактичні
обставини справи щодо набуття ОСОБА_3
права власності на Ѕ частину квартири
на підставі договору дарування від 20
липня 2007 року до смерті ОСОБА_6,
правильно визначили спірні
правовідносини та обґрунтовано
вважали, що на час смерті позичальника
будь-якого рухомого або нерухомого
спадкового майна за ним не залишилося
(а. с. 45).

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи судами допущені
порушення норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 30 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.Ф. Хопта

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко