Добропільський міськрайонний суд
Донецької області в складі:
Головуючого судді
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Добропілля цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропілля про
відшкодування моральної шкоди , -
ОСОБА_1 звернувся в Добропільський
міськрайонний суд з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропілля про
відшкодування морального збитку у
зв'язку з нещасним випадком на
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
свої позовні вимоги й пояснив, що з
грудня 1988 року працював на ш.
«Новодонецька» ВО «Добропіллявугілля»
в якості машиніста підземних
установок, гірником очисного вибою з
повним робочим днем в шахті у шкідливих
умовах праці. Під час виконання
трудових обов'язків 28 червня 1990 року з
ним трапився нещасний випадок , в
результаті чого він отримав травму -
забій, гемартроз лівого колінного
суглобу , що підтверджується історією
хвороби, актом про нещасний випадок за
формою Н-1 від 29.06.1990 року №94. Крім того,
16 липня 1996 року під час виконання
трудових обов'язків з ним знову
трапився нещасний випадок, що
підтверджується актом №85 про нещасний
випадок форми Н-1 від 17.07.1996 року.
Відповідно до висновку МСЕК №000279 від
14.12.2004 року, йому первинно встановлено
20% втрати професійної працездатності у
сукупності травм 28.06.1990 та 16.07.1996 р.
ОСОБА_1 вважає, що нещасними випадками
йому заподіяні моральні страждання, що
виражаються в переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я ; у нього порушені
нормальні життєві зв'язки, для
відновлення яких з його боку необхідні
додаткові зусилля; він тривалий час
знаходився у лікарнях, постійно зазнає
болі , у результаті чого йому
доводиться пристосовуватися до таких
умов життя; не повною мірою може
виконувати роботу з будинку й
допомагати родині по господарству.
Йому протипоказаний важка фізична
праця, повинен регулярно звертатися за
медичною допомогою. Все це порушило
його життєвий уклад і зажадало від його
додаткових зусиль для відновлення
нормального способу життя.
У судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги й просить суд
стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві й професійних захворювань
України в м. Добропілля моральний
зі ступеня заподіяних йому моральних
страждань і порушення життєвого
укладу, викликаних ушкодженням
здоров'я, а також ступеня втрати
професійної працездатності.
Представник відповідача, діюча на
підставі довіреності, позов не визнала
і пояснила, що згідно з п. 44 ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2008 рік"
припинена норма ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування ..." в частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сім'ї
незалежно від часу настання страхового
випадку. Крім того, у вищевказаному
Законі виключено зі ст.ст. 1,21,28, 34 та 35
норми щодо обов'язку Фонду виплачувати
грошову суму потерпілому внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійному захворюванню , тобто
відшкодування моральної шкоди
передбачено за рахунок того, хто
спричинив моральні страждання, а саме
за рахунок роботодавця. Просить у
позовних вимогах відмовити і надала
письмові заперечення.
Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню .
Свій висновок суд обґрунтовує
У судовому засіданні встановлено, що
позивач з грудня 1988 року працював на ш.
«Новодонецька» ВО «Добропіллявугілля»
в якості машиніста підземних
установок, гірником очисного вибою з
повним робочим днем в шахті у шкідливих
умовах праці. Під час виконання
трудових обов'язків 28 червня 1990 року з
ним трапився нещасний випадок , в
результаті чого він отримав травму -
забій, гемартроз лівого колінного
суглобу , що підтверджується історією
хвороби, актом про нещасний випадок за
формою Н-1 від 29.06.1990 року №94. Крім того,
16 липня 1996 року під час виконання
трудових обов'язків з ним знову
трапився нещасний випадок, що
підтверджується актом №85 про нещасний
випадок форми Н-1 від 17.07.1996 року.
Відповідно до висновку МСЕК №000279 від
14.12.2004 року, йому первинно встановлено
20% втрати професійної працездатності у
сукупності травм 28.06.1990 та 16.07.1996 р.
З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що
нещасними випадками йому заподіяні
моральні страждання, що виражаються в
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я ; у нього порушені нормальні
життєві зв'язки, для відновлення яких з
його боку необхідні додаткові зусилля;
він тривалий час знаходився у
лікарнях, постійно зазнає болі , у
результаті чого йому доводиться
пристосовуватися до таких умов життя;
не повною мірою може виконувати роботу
з будинку й допомагати родині по
господарству. Йому протипоказаний
важка фізична праця, повинен регулярно
звертатися за медичною допомогою. Все
це порушило його життєвий уклад і
зажадало від його додаткових зусиль
для відновлення нормального способу
Суд вважає, що при вирішенні даного
спору слід керуватися нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійному захворюванні, які
спричинили втрату працездатності» »
від 23.09.1999 року №1105-XIV , що діяли на час
виникнення вказаних правовідносин.
Розв'язуючи питання про
обґрунтованості вимог позивача, суд
виходить із вимог ч.3 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійному
захворюванні, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року №1105-XIV,
відповідно до якої завданням
страхування від нещасного випадку або
професійного захворювання визначене
відшкодування матеріального й
морального збитку застрахованим і
Ст.21 зазначеного Закону визначені
зобов'язання Фонду соціального
страхування по своєчасному й повному
відшкодуванню збитку, заподіяного
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, у тому числі п.п.Е п.1
даної статті передбачена виплата
грошової суми за моральний збиток при
наявності факту заподіяння цього
збитку потерпілий, а так само виходячи
з вимог ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійному
захворюванні, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року №1105-XIV,
відповідно до якої, при наявності факту
заподіяння морального збитку
потерпілому Фонд зобов'язаний
провадити страхові виплати за
Суд вважає доводи представника
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві й професійних
захворювань в м. Добропілля , на
підставі яких позов не визнаний,
необґрунтованим і не відповідає
чинному законодавству, оскільки
відповідно до п. 3 ст. 34 Закону, надання
відповідного висновку медичних
органів передбачено винятково для
потерпілих, яким умовами виробництва
заподіяний моральний збиток, що не
спричинили втрати професійної
працездатності, що згідно п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України №1-рп/2004
від 27.01.2004 року є конкретним
індивідуальним випадком відшкодування
морального збитку й не позбавляє
застрахованого працівника, що втратив
професійну працездатність права на
відшкодування моральної шкоди й не
виключає обов'язку Фонду відшкодувати
моральну шкоду у випадку тимчасової
або стійкої втрати потерпілим
професійної працездатності.
Відповідно до ст.58 Конституції України
вбачається, що Закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі.
Враховуючи, що ОСОБА_1 висновок МСЕК
вперше отримав 14.12.2004 року , то він має
право на відшкодування моральної
Визначаючи суму морального збитку, суд
виходить із розміру позовних вимог
позивача, установленої висновком МСЕК
ступеня втрати працездатності
потерпілого, ступеня перенесеної й
стерпної в цей час фізичного болю,
тривалості лікування, ступеня порушень
життєво важливих функцій організму й
життєвих зв'язків позивача, характеру
додаткових зусиль в організації життя,
викликаних заподіянням страхового
випадку, і вважає необхідним стягненню
з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві й професійних
захворювань в м. Добропілля на користь
ОСОБА_1 у рахунок відшкодування
морального збитку суми в розмірі 8000
В іншій частині позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 212-215 ЦПК України,
на підставі ст.1,21,28,34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві й професійному
захворюванні, які спричинили втрату
працездатності», суд
Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві й професійних захворювань
України в м. Добропілля на користь
ОСОБА_1 у відшкодування морального
збитку, внаслідок нещасного випадку на
виробництві суму в розмірі 8000 / вісім
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві й
професійних захворювань України в м.
Добропілля про відшкодування
морального збитку відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано власноручно в нарадчій
кімнаті в одному примірнику

Головуючий суддя
Р.Ф. Мавроді

30.04.2014