АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4376/2014
Головуючий у 1 інстанції: Кириленко Т.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 27 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Головного управління
Міністерства доходів України в м.
Києві, третя особа: Відділ державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м.
Києві, про визнання права власності та
виключення майна з акту опису і арешту,
-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 27 вересня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва Головного управління
Міністерства доходів України у м. Києві
про визнання права власності та
виключення майна з акту опису і арешту
було визнано неподаною і повернуто
позивачу.

12 лютого 2014 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, просив суд її скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що у встановлений судом строк
усунув недоліки позовної заяви, а тому
у суду першої інстанції не було
правових підстав для повернення
позову.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

03 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва ГУ Міндоходів у м. Києві, у якому
просив визнати за ним право власності
на ј частину квартири АДРЕСА_1,
виключити вказану частину квартири, що
належала ОСОБА_2 з акту арешту і опису.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 04 вересня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано
строк для усунення недоліків позовної
заяви - 5 днів з моменту отримання копії
ухвали. Постановляючи вказану ухвалу
суд першої інстанції виходив з того, що
позовна заява ОСОБА_1 не відповідає
вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України, а саме:
відсутні копії позовної заяви та
доданих до неї документів відповідно
до кількості сторін, не сплачено
судовий збір відповідно до Закону
України «Про судовий збір», не
зазначено доказів на підтвердження
обставин справи, наявність підстав для
звільнення від доказування, не
викладено обставин, яким позивач
обґрунтовує свої вимоги.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 20
вересня 2013 року.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався ст. 121
ЦПК України та виходив з того, що
позивач у встановлений судом строк
недоліки позовної заяви не усунув.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.

На думку колегії суддів, позивач у
позовній заяві виклав обставини, якими
обґрунтовує позовні вимоги, а також
надав докази, що їх підтверджують, а
саме: копію протоколу № 11-0177/12 від 28.08.2012
року. З огляду на зазначене колегія
суддів приходить до висновку, що у суду
першої інстанції не було підстав
вважати, що позовна заява не
відповідала вимогам п.п. 5 та 6 ч. 2 ст. 119
ЦПК України.

01 жовтня 2013 року до суду надійшло
клопотання ОСОБА_1, у якому він просив
відкрити провадження у справі, та до
якого додав квитанцію про сплату
судового збору у розмірі 261 грн. і дві
копії позовної заяви з копіями доданих
до неї документів для відповідача та
третьої особи.

З відбитка поштового штемпеля на
конверті вбачається, що вказане
клопотання з доданими до нього
матеріалами було здано на пошту 25
вересня 2013 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України
строк не вважається пропущеним, якщо до
його закінчення заява, скарга, інші
документи чи матеріали або грошові
кошти здано на пошту чи передані іншими
відповідними засобами зв'язку.

Отже, позивачем у встановлений судом
строк сплачено судовий збір та додано
до позовної заяви її копії з копіями
доданих до неї документів відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі. Суд першої інстанції наданих
позивачем на виконання ухвали від 04
вересня 2013 року про залишення позову
без руху документів не розглянув та
передчасно повернув позовну заяву
ОСОБА_1

Таким чином, ухвала Святошинського
районного суду м. Києва від 27 вересня 2013
року не може вважатися такою, що
постановлена з додержанням вимог
закону, а тому підлягає скасуванню з
направленням питання на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 4 ч. 2 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 27 вересня 2013 року -
скасувати та передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді