У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Кадєтової О.В., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І.,Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом комунального підприємства
«Житлово-комунальний сервіс
«Чорноморський» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третя особа - Київська районна
адміністрація Одеської міської ради,
про виселення із службової квартири та
про надання ордеру для зайняття іншого
службового приміщення, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення
Київського районного суду м. Одеси від
27 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
10 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року КП «ЖКС
«Чорноморський» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення
із службової квартири та про надання
ордеру для зайняття іншого службового
приміщення.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що на квартирному
обліку у складі трьох осіб з 1992 року за
місцем роботи ОСОБА_6 на посаді
двірника в ЖЕУ Київського району м.
Одеси, який був попередником КП ДЕЗ
«Чорноморське», знаходились ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третій член сім'ї - чоловік
ОСОБА_6 помер.

На теперішній час ОСОБА_6 працює в КП
«ЖКС «Чорноморський», згідно з наказом
№ 20 від 03 жовтня 2005 року. ОСОБА_7 із ЖЕУ
Київсього району м. Одеси та КП «ДЕЗ
«Чорноморське» у трудових стосунках
ніколи не знаходилась і не знаходиться
на теперішній час.

За рішенням виконавчого комітету
Одеської міської ради № 80 від 08 лютого
2007 року і наряду управління
капітального будівництва Одеської
міської ради № 63 від 18 квітня 2007 року
Київській районній адміністрації
виділена квартира АДРЕСА_1 житловою
площею 20,72 м2 (загальна площа 48,98 м2) в
якості службового приміщення для
зайняття працівниками житлового
комунального господарства, будинок
введений в експлуатацію.

На підставі клопотання керівництва
позивача від 07 вересня 2009 року
розпорядженням Київської районної
адміністрації Одеської міської ради №
591 від 29 вересня 2009 року вищевказана
квартира включена до числа службових
та передана в розпорядження КП «ЖКС
«Чорноморське» для видачі його
працівникам, які згідно із
законодавством мають право на заняття
службового житла, у відповідності до
умов цього наряду № 63 від 18 квітня 2007
року, який не є іменним.

Позивач на підставі клопотання
профспілкового комітету прийняв
рішення № 1 від 20 січня 2012 року «Про
надання двірнику ділянки № 1 ОСОБА_6
службової квартири» та виділив
квартиру АДРЕСА_1 відповідачам складом
сім'ї дві людини, як службову за місцем
роботи та квартирного обліку
відповідача ОСОБА_6

Рішення про надання вказаної квартири
разом з клопотанням було направлено до
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради на затвердження
та оформлення спеціального ордера на
займання службового житлового
приміщення.

Київська районна адміністрація
Одеської міської ради на підставі
наданих позивачем документів прийняла
розпорядження від 23 січня 2012 року № 36
«Про надання ОСОБА_6 службового
житлового приміщення однокімнатної
квартири АДРЕСА_1», але спеціального
ордеру на зайняття вказаного
службового приміщення не надала,
оскільки відповідач не дала письмового
зобов'язання про звільнення займаного
службового приміщення квартири
АДРЕСА_2.

На момент надання службової квартири
АДРЕСА_1 відповідачі фактично
проживали без реєстрації у м. Одесі у
кв. АДРЕСА_2, який згідно з документами
знаходиться на балансі позивача, а
раніше знаходився у розпорядженні та
на балансі КП «ДЕЗ «Чорноморське» і ЖЕУ
Київського району м. Одеси. При цьому
цей будинок згідно з рішенням
виконавчого комітету Київської
районної ради народних депутатів від 19
жовтня 2009 року № 650 зареєстрований у
Одеському міському бюро технічної
інвентаризації на праві державної
власності.

Розпорядженням Одеського міського
голови «Про передачу майна у повне
господарське відання комунальним
підприємства «Дирекція єдиного
замовника» від 28 січня 2003 року за № 97-01р
управління житлово-комунального
господарства Одеського міського
виконавчого комітету у відповідності
до Переліку житлових будинків, наданих
у повне господарське відання КП «ДЕЗ
«Чорноморське» було передано будинок
АДРЕСА_2.

08 листопада 2011 року комісією позивача
було встановлено факт знаходження у
квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без
дозвільних документів, які
встановлюють право на зайняття і
використання цього службового
житлового приміщення.

Займаючи на підставі наряду № 63 від 18
квітня 2007 року та розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради № 591 від 29
вересня 2009 року службову квартиру
АДРЕСА_1 відповідачі продовжують
займати також і квартиру АДРЕСА_2,
перешкоджаючи виконанню розпорядження
Київської районної адміністрації № 230
від 23 березня 2010 року про виділення
службового приміщення іншому
працівникові позивача.

Посилаючись на вказані обставини та
змінивши позовні вимоги, позивач
просив суд виселити ОСОБА_6 із
службового приміщення, розташованого у
АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_7 з
службового жилого приміщення,
розташованого в АДРЕСА_2, без надання їм
іншого службового житлового
приміщення.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 27 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
10 липня 2013 року, позовну заяву КП «ЖКС
«Чорноморський» задоволено частково.

Вирішено виселити ОСОБА_6 із займаної
нею без спеціального ордеру службової
квартири АДРЕСА_1 з правом вселення у
службову квартиру АДРЕСА_2, яку вона
раніше займала разом з відповідачем
ОСОБА_7

В частині вимог щодо виселення ОСОБА_7
із службової квартири АДРЕСА_2 позов
залишено без задоволення.

Зобов'язано позивача здійснити дії, які
передбачені чинним житловим
законодавством по наданню ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 спеціального ордеру на заняття
та користування службовою квартирою
АДРЕСА_2 у кількості двох осіб, які
перебувають на квартирному обліку на
отримання службового житлового
приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування оскаржуваних
судових рішень в частині задоволених
позовних вимог, із ухваленням нового
рішення в цій частині про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
встановивши, що відповідачі всупереч
ст. 122 ЖК України займають та
користуються без спеціального ордеру
двома службовими квартирами
відповідно: квартирою АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, виходив з того, що відповідачі
підлягають виселенню із вказаних
службових квартир, однак враховуючи, що
відповідач ОСОБА_6 працює у позивача
понад 10 років, вона не може бути
виселена без надання іншого житлового
приміщення, вважав, що відповідач
ОСОБА_6 підлягає виселенню з правом
вселення до службової квартири, яку без
спеціального ордеру займає відповідач
ОСОБА_7

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Уточнивши позовні вимоги, позивач
просив суд виселити ОСОБА_6 із
службового приміщення, розташованого у
АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_7 з
службового жилого приміщення,
розташованого у АДРЕСА_2, без надання їм
іншого службового житлового
приміщення (а.с. 55).

Вирішуючи спір та виселяючи ОСОБА_6 із
займаної без спеціального ордеру
квартири АДРЕСА_1 з правом вселення в
службову кватиру АДРЕСА_2 та
зобов'язавши позивача здійснити дії по
наданню відповідачам спеціального
ордеру на заняття та користування
вказаною квартирою по АДРЕСА_2, суд
першої інстанції у порушення вимог ст.
ст. 10, 11, 213, 214 ЦПК України, дійшов
помилкового висновку щодо меж
заявлених вимог.

При цьому також, суд першої інстанції
не врахував положення ст. 58 ЖК України
про те, що ордер може бути видано лише
на вільне жиле приміщення та залишив
поза увагою рішення Київської районної
адміністрації Одеської міської ради №
230 від 23 березня 2010 року, яким виділено
вказане житлове приміщення іншому
працівникові КП «ЖКС «Чорноморське».

Вказані порушення норм матеріального і
процесуального права залишилися поза
увагою суду апеляційної інстанції,
який не виконав вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК
України і залишив рішення суду без
змін.

Допущенні судами попередніх інстанцій
порушення норм матеріального та
процесуального права унеможливили
встановленні фактичних обставини
справи, що мають значення для
правильного її вирішення, а тому
ухвалені у справі рішення суду не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування судових рішень з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 27 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
10 липня 2013 року скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов О.В.
Кадєтова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І.
Наумчук