Справа №476/640/13-ц 11.03.2014 11.03.2014 11.03.2014
Провадження №22ц/784/780/14 Головуючий в
першій інстанції Патрик Ю.Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Шпонарській О.Ю.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 13 січня 2014
року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк»

(далі - ПАТ «Ідея Банк»)

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

17 червня 2013 року ПАТ «Ідея Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення кредитної
заборгованості в розмірі 205 342 грн. 42
коп.

Позивач зазначав, що 23 травня 2008 року
між ВАТ «Плюс Банк», назву та
організаційно-правову форму якого
змінено на ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
827.70013. Відповідно умов до вказаного
договору відповідач отримав кредит на
придбання транспортного засобу у
розмірі 16 411 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання умов
кредитного договору того ж числа, між
тими ж сторонами було укладено договір
застави транспортного засобу,
відповідно до якого відповідач передав
у заставу придбаний за рахунок кредиту
автомобіль CHEVROLET AVEO YC58U, легковий
Седан-В, бежевого кольору, 2008 року
випуску, реєстраційний № НОМЕР_1.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 строків
сплати за користування кредитом та
відсотків по ньому, виникла
заборгованість, яка станом на 22 квітня
2013 року складає 25 495 доларів США 11
центів + віндикаційні витрати 1560 грн.,
що в сумі складає 205 342 грн. 42 коп., з яких:

- основний борг - 7 559 доларів США 49
центів, що еквівалентно 60 423 грн.;

- прострочений борг - 7 307 доларів США 08
центів, що еквівалентно 58 405 грн. 49 коп.;

- прострочені проценти - 9 818 доларів США
17 центів, що еквівалентно 78 476 грн. 63
коп.;

- строкові проценти - 181 долар США 93
центи, що еквівалентно 1 454 грн. 17 коп.;

- пеня - 628 доларів США 44 центів, що
еквівалентно 5 023 грн. 12 коп.;

- віндикаційні витрати - 1560 грн.

Посилаючись на вказане, позивач просив
позов задовольнити.

Рішенням Єланецького районного суду
Миколаївської області від 13 січня 2014
року позов задоволено в повному обсязі
та також вирішено питання щодо
стягнення судового збору на користь
банку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову ПАТ «Ідея
Банк» в задоволенні позову в повному
обсязі. На думку апелянта, рішення суду
є ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених
вимог, повно і всебічно дослідив
обставини справи, надав їм належну
оцінку, перевірив їх доказами, які були
представлені сторонами і прийшов до
правильного висновку, що відповідач
ОСОБА_3 не виконав узятих на себе
зобов'язань за кредитним договором, а
тому повинен повернути борг з
врахуванням процентів та пені.

Як вбачається з матеріалів справи, 23
травня 2008 року між ВАТ «Плюс Банк»,
назву та організаційно-правову форму
якого змінено на ПАТ «Ідея Банк», та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
на суму 16 411 доларів США для придбання
транспортного засобу з кінцевим
терміном повернення до 23 травня 2015 року
та зі сплатою 13 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с. 6).

Відповідач не заперечував, що
кредитний договір підписаний саме ним.

Тобто, між сторонами було досягнуто
згоди з усіх умов кредитної угоди, яка
була укладена у формі встановленій
законом (письмовій) та волевиявлення
сторін по справі було вільним.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач періодично сплачував
кредит, але не в повній мірі, прострочив
сплату кредиту й відсотків по кредиту,
що відповідно до п. 7.2, п. 7.3 договору
кредиту, надає право позивачу
застосувати штрафні санкції.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач повністю виконав умови
договору, а відповідач порушив своє
зобов'язання.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на незгоду з розрахунком
заборгованості за кредитним договором
є безпідставними та не підтверджені
будь-якими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що за
клопотанням відповідача 14 серпня 2013
року судом першої інстанції була
призначена судово-економічна
експертиза з покладанням обов'язку по
її оплаті на відповідача (а.с. 88).

27 серпня 2013 року від експертної
установи надійшло клопотання щодо
надання додаткових матеріалів,
необхідних для складання висновку, та в
цей же день був надісланий відповідачу
рахунок для оплати за виконання
експертизи (а.с. 94).

20 листопада 2013 року від експертної
установи надійшло повідомлення про
неможливість проведення експертизи в
зв'язку з ненаданням додаткових
матеріалів, а також в зв'язку з
несплатою відповідачем вартості
експертного дослідження (а.с. 105).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги, що рішення
суду ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи не
заслуговують на увагу та
спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення, яке
переглядалось в межах доводів
апеляційної скарги, постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, є законним і
обґрунтованим, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Ухвалою судді апеляційного суду
Миколаївської області від 11 лютого 2014
року при подачі ОСОБА_3 апеляційної
скарги на рішення Єланецького
районного суду Миколаївської області,
яке переглядається, останньому було
відстрочено сплату судового збору в
розмірі 1026 грн. 71 коп. до ухвалення
апеляційним судом судового рішення, що
передбачено ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, з відповідача на користь
держави підлягає стягненню 1026 грн. 71
коп., які він повинен був сплатити при
подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 13 січня 2014
року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1026
грн. 71 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді