АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/798/2014
Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

2014 року березня місяця 26 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М., Базіль
Л.В.При секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсон цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 12 лютого 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

08 січня 2013 року позивач - публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
звернулося до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 23 березня
2008 року між ТОВ «Комерційний банк
«Дельта», правонаступником якого є
позивач, і ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого позичальнику відкрита
відновлювальна відклична лінія на
загальну суму 30000 грн., надано платіжну
картку, пін-код до картки.

Згідно з договором позичальник
зобов'язаний щомісяця, в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за кредитною лінією, яка виникла за
попередній звітний місяць, сплачувати
всю суму процентів, нарахованих за
користування кредитними коштами та всю
суму пені у разі порушення сплати
заборгованості.

Однак, відповідачка належним чином не
виконує взятих на себе зобов'язань, в
результаті чого виникла прострочена
заборгованість по тілу кредиту у сумі
2558,29 грн.

Посилаючись на ст.ст.526, 1049, 1054 ЦК
України, позивач просив стягнути на
його користь з ОСОБА_5 всю витребувану
ним суму та судові витрати.

Рішенням Генічеського районного суду
від 12 лютого 2013 року у задоволенні
позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просило його
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
апеляційну скаргу підтримав з підстав,
викладених у ній та просив скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове, яким задовольнити позов
банку.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи публічному акціонерному
товариству «Дельта Банк» у задоволенні
його позовних вимог про стягнення з
відповідачки ОСОБА_5 заборгованості за
кредитним договором, суд першої
інстанції виходив з того, що банком
пропущено строк звернення до суду за
захистом порушеного права.

Проте з таким висновком колегія суддів
не може погодитися, виходячи з
наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 23
березня 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Комерційний банк «Дельта»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк», і
ОСОБА_5 був укладений договір на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки.

Відповідно до пункту 1.3 договору банк
надає позичальнику кредит шляхом
відкриття відновлювальної кредитної
лінії на загальну суму 30000 грн. та на
день укладення цього договору
встановлює ліміт кредитної лінії на
рахунку в сумі 30000 грн. Ліміт кредитної
лінії розраховується банком
самостійно та не може перевищувати
загальної суми кредитної лінії. Банк
самостійно не більше одного разу на
місяць може змінювати розмір ліміту
кредитної лінії в межах кредитної
лінії, при цьому сторони погодили, що у
даному випадку додаткова угода до
договору про зміну ліміту кредитної
лінії сторонами не складається.
Інформація щодо зміни розміру
кредитного ліміту та строків уведення
в дію зазначаються у щомісячній
виписці та/або текстовим повідомленням
в електронному вигляді на номер
мобільного телефону.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що
позичальник зобов'язаний здійснювати
оплату вартості послуг, які надаються
банком при здійсненні
розрахунково-касового обслуговування
рахунку в розмірі, строки та порядку,
визначені Правилами та Тарифами.

Також пунктом 2.3 договору визначено, що
позичальник сплачує банку проценти за
користування кредитною лінією за
ставками, які зазначені в Тарифах
щомісячно, в останній робочий день
поточного місяця (пункт 2.4).

Згідно з пунктом 3.6 держатель картки
зобов'язаний щомісяця, в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
складові якого зазначаються в Тарифах.

Зобов'язання, згідно з приписами ст.526
ЦК України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Взятих на себе зобов'язань
відповідачка належним чином не
виконувала і тому утворила
заборгованість по тілу кредиту у
розмірі 2558,29 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність, згідно з
вимогами ст.257 ЦК встановлюється
тривалістю у три роки.

У пункті 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
в редакції від 07 лютого 2014 року,
роз'яснено, що при застосуванні
положення пункту 7 частини 11 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, суди мають виходити з того,
що у системному зв'язку з частиною 11
статті 11 зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
даність.

Частиною 3 ст.267 ЦК визначено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що з
такою заявою відповідачка не
зверталася, відтак у суду першої
інстанції не було законних підстав для
відмови у задоволенні позову банку у
зв'язку зі спливом позовної давності.

За встановленого колегієя суддів
вважає, що постановлене судом першої
інстанції рішення підлягає скасуванню
з ухваленням нового про задоволення
позову ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК підлягають
стягненню з відповідачки і витрати
банку по сплаті судових витрат.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, в
силу ст.ст.257, 264, 267, 526, 1049 ЦК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду
від 12 лютого 2013 року скасувати і
ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість у сумі
2558,25 грн. та витрати по сплаті судового
збору у сумі 329,30 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук