Провадження №22-ц/784/1142/14
Провадження 22ц/784/1142/14
Категорія 24 Головуючий у 1-ї
інстанції: Губницький Д.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції:
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання:
Богуславській О.М.,

за участю: представника позивача -
Козирєва А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 11 березня 2014 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Миколаївгаз» (далі - ПАТ
«Миколаївгаз») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ «Миколаївгаз»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
послуги з газопостачання.

Позивач свої вимоги мотивував тим,
що ОСОБА_3 є споживачем послуг з
постачання природного газу у приватний
будинок по АДРЕСА_1. 10 грудня 2012 року між
ПАТ «Миколаївгаз» та відповідачем
укладено договір №51708 про надання
послуг з постачання природного газу.
Плата за спожитий газ у встановлених
законом обсягах визначена ОСОБА_3 в
розмірі 50% вартості послуг як учаснику
війни.

Проте, відповідач перевищив споживання
природного газу понад встановлений
пільговий обсяг. А тому станом на 01
листопада 2013 року заборгованість
відповідача по оплаті за спожиті
послуги складає 1453 грн. 64 коп.

Посилаючись на наведене, ПАТ
«Миколаївгаз» просило стягнути з
відповідача 1453 грн. 64 коп.
заборгованості за спожитий природний
газ.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 березня 2014 року позов
ПАТ «Миколаївгаз» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Миколаївгаз» 1453 грн. 64 коп.
заборгованості за спожитий природний
газ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції як незаконне.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити із наступних
підстав.

Із матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 є
споживачем природного газу, який
постачається позивачем до приватного
будинку опалювальною площею 90 кв. м,
розташованого по АДРЕСА_1. 10 грудня 2012
року між ПАТ «Миколаївгаз» та ОСОБА_3
укладено договір №51708 про надання
послуг з постачання природного газу до
вказаного будинку.

Відповідач має статус учасника війни і
відповідно до п.5 ч.1 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має
право на 50% знижку плати за
користування газом в межах середніх
норм споживання, встановлених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики
України від 13 липня 2010 року № 812.
Вказаною постановою визначено
наступну диференціацію цін: за умови,
що обсяг споживання природного газу не
перевищує 2500 куб. м на рік та за
наявності газових лічильників - 0,7254
грн. за 1 куб.м, а за умови, що обсяг
споживання природного газу не
перевищує 6000 куб. м на рік та за
наявності газових лічильників - 1,098 грн.
за 1 куб. м.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач у 2012- 2013 роках перевищив
норму споживання газу, яка дає йому
право на оплату цієї послуги із знижкою
у розмірі 50%.

Як видно із листа ПАТ «Миколаївгаз» від
14 січня 2014 року, розрахункових книжок
відповідача за період з 2012 - 2013 рік
включно відповідач станом на 01
листопада 2013 року має 1453 грн. 64 коп.
заборгованості за спожитий природний
газ, оскільки сплачував послуги понад
встановлену норму споживання в
розмірі 50% вартості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 623 ЦК України передбачено, що
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням
ринкових цін, що існували на день
добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції повно з'ясував права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку, і у
відповідності до положень ст. ст. 526, 610,
623 ЦК України прийшов до
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення на користь
позивача із відповідача 1453 грн. 64 коп.
заборгованості по оплаті за спожитий
природний газ.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить
доводів, які спростовували б висновки
суду.

За наведених обставин колегія не
вбачає підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді