Справа № 369/9587/13-ц Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/2006/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 1
УХВАЛА

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Гуля В.В.,

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
5 листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Органу приватизації
місцевого самоврядування м. Боярка
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання відмови органу
приватизації місцевого самоврядування
про неприйняття рішення на надання
дозволу на підготовку та оформлення
технічної документації для передачі
про право на власність кімнату в
гуртожитку в порядку приватизації
незаконним,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що у 1991 році по
направленню з місця роботи, його
поселили в гуртожиток по АДРЕСА_1, на
ліжко- місце згідно діючого на той час
Закону Української РСР.

На підставі медичного висновку ЛЛК
від 23.11.04 року за станом здоров'я
з 2004 року він проживає в даній кімнаті.

На підставі рішення виконавчого
комітету Боярської міської ради від
20.11.2007року вказаний гуртожиток
передано у власність територіальної
громади міста Боярка, який перебуває в
повному віданні органів місцевого
самоврядування та з 18.11.2008 року
четвертому поверху надано статус
сімейного і видані ордери на кімнати.

За рішенням виконавчого комітету
Боярської міської ради, йому видано
ордер від 15 січня 2013 року №58 на жиле
приміщення (кімнату) АДРЕСА_1, дія
ордеру продовжено від 9 квітня 2013 року
№254, згідно якого він зареєстрований і
являється наймачем цієї житлової площі
з 1991 року.

Він неодноразово звертався із заявами
до органу приватизації місцевого
самоврядування Боярської міської ради
з проханням прийняти рішення та надати
йому дозвіл отримувати бланки заяви
для підготовки та оформлення
документації , а саме передачі у
власність житлового приміщення, яке
він займає.

Але орган приватизації місцевого
самоврядування Боярської міської ради,
впродовж з 2009 року по вересень 2013
року відмовляє і не приймає рішення та
не надає дозволу отримувати бланки
заяви для підготовки та оформлення
документації на передачу йому у
власність кімнати АДРЕСА_1 шляхом
приватизації.

Тому просив визнати відмову органу
приватизації місцевого самоврядування
Боярської міської ради у житловій
сфері, про неприйняття рішення надання
йому дозволу на підготовку технічної
документації для передачі права
власності на кімнату АДРЕСА_1
незаконним.

Зобов»язати орган приватизації
місцевого самоврядування в особі БМР
прийняти рішення - надати йому дозвіл
на підготовку технічної документації
на передачу права власності на кімнату,
і оформленням «свідоцтва про право
власності на житло», в порядку
приватизації.

Рішенням Києво- Святошинського
районного суду Київської області від05
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Боярської міської ради від 20.11.2007 року
№1521будинок-гуртожиток АДРЕСА_1
передано у власність територіальної
громади міста Боярка, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно серії САВ
№571902 від 29.11.07року.

Рішенням виконавчого комітету
Боярської міської ради від 18.11.2008 року
№1652 четвертому поверху вищевказаного
будинку -гуртожитку наданий статус
сімейного, видані ордери на кімнати.

За рішенням виконавчого комітету
Боярської міської ради від 15 січня
2013року №58, позивачу видано ордер на
жиле приміщення в гуртожитку.

Відповідно до положень ст.4 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків,"
громадяни мають право на приватизацію
житлових приміщень у гуртожитках, які
перебувають у власності
територіальних громад і можуть бути
приватизовані відповідно до цього
Закону.

Приватизація житлових приміщень в
гуртожитках здійснюється відповідно
до Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» з
урахуванням особливостей визначених
цим Законом.

Згідно п.3,ст.8 цього Закону
організація проведення приватизації
та оформлення права власності,
передача квартир (будинків) у власність
громадян здійснюється на підставі
рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян регулюється
Положенням, яке затверджене наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16 грудня 2009року № 396,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 29 січня 2010 р. за № 10917404.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач неодноразово звертався
письмово до Боярської міської ради з
проханням прийняти рішення та надати
дозвіл на приватизацію кімнати в
гуртожитку, а не до органу приватизації
як він вказував, що підтверджується
листами міськради.

До органу приватизації позивач
звернувся лише 11.09.2013року , що
підтверджується відповіддю від 11.10.13 №
17, питання про приватизацію
гуртожитку в якій знаходиться кімната
позивача, на сесії Боярської міської
ради не розглядалося та рішення не
приймалось.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд обґрунтовано
виходив з положень ст.ст. 328,345 ЦК
України, Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», ст ст. 3, 10,15, 60 ЦПК
України та прийшов до правильного
висновку про те ,що позивачем не надано
доказів протиправної дії відповідача
щодо порушення його прав та законних
інтересів, та не надано жодних доказів,
які б вказували на правові підстави для
задоволення позовних вимог.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, підстав до його скасування при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в апеляційній
скарзі , були предметом дослідження
судом І інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом І інстанції були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду І
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.,ст.308,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
5 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: