Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014
Провадження №2/425/43/14

Справа №425/3520/13-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області, у складі:

головуючого - судді Коваленка Д.С.,

при секретарі - Малетич О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у приміщенні Рубіжанського
міського суду Луганської області,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів, -

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1)
звернувся до Рубіжанського міського
суду Луганської області із позовом до
ОСОБА_2 ОСОБА_3, яким просив зменшити
розмір аліментів, які стягуються з
нього на підставі рішення Кремінського
районного суду Луганської області від
04 грудня 2003 року на користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з ?
частки до 1/6 частки з усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, а також на підставі
рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 29 жовтня 2008 року
на користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, з ? частки до 1/6
частки з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Про місце, день та час розгляду справи,
сторони повідомлялись належним чином.
У судове засідання 24 лютого 2014 року
позивач і відповідачі не з'явились.
Позивач, 27 грудня 2013 року, через
канцелярію Рубіжанського міського
суду Луганської області подав заяву,
якою просив розглянути справу без його
участі на підставі наявних у справі
доказів, а у випадку неявки
відповідачів вказав, що не заперечує
проти розгляду справи у заочному
порядку та ухвалення заочного рішення.
При цьому зазначив, що правові наслідки
проведення заочного розгляду справи та
ухвалення заочного рішення (у тому
числі особливий порядок набрання таким
рішенням законної сили та порядок його
оскарження) йому відомий та зрозумілий,
а додаткового роз'яснення цих
наслідків судом не потребує.
Відповідачі причини неявки у судове
засідання не повідомили, а правом на
подачу заперечень та доказів, якими
вони обґрунтовуються не скористались.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі, в
силу положень частини другої статті 197
Цивільного процесуального кодексу
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

У зв'язку з повторною неявкою в судове
засідання обох відповідачів, які були
належним чином повідомлені про
проведення судового засідання 10 лютого
2014 року та 24 лютого 2014 року (відповідач
Ігнат`єва шляхом надіслання повістки,
відповідач ОСОБА_2 шляхом

публікації в пресі оголошення про
виклик), та від яких заяв про розгляд
справи за їх відсутністю не надходило і
причини неявки ними не повідомлені, а
позивач, який не з`явився просив
розглянути справу без його участі та не
заперечив проти вирішення справи у
заочному порядку, розгляд справи
здійснювався за відсутності позивача і
відповідачів, на підставі наявних у
справі доказів (у заочному порядку), про
що судом була постановлена ухвала без
виходу до нарадчої кімнати, та у
порядку частини п'ятої статті 209
Цивільного процесуального кодексу
України занесена до журналу судового
засідання.

На основі всебічного, повного,
об'єктивного та безпосереднього
дослідження, кожного наявного у
матеріалах справи доказу окремо, а
також у їх сукупності, суд встановив
наступні обставини:

Кремінським районним судом
Луганської області, 04 грудня 2003 року,
видано виконавчий лист про стягнення з
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини усіх
видів заробітку, щомісячно, починаючи з
04 грудня 2003 року та до його повноліття
(а.с.4).

Двадцять дев'ятого жовтня 2008 року,
Кремінським районним судом Луганської
області, видано виконавчий лист про
стягнення, починаючи з 07 жовтня 2008 року,
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття, у розмірі
? частини від усіх видів заробітку,
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
(а.с.5).

Сімнадцятого вересня 2013 року,
ОСОБА_1 (а.с.3) звернувся до Кремінського
районного суду Луганської області із
позовом, яким просив зменшити розмір
присуджених з нього аліментів на
утримання сина та доньки з ? частини до
1/6 частини від усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щодо кожної дитини,
посилаючись на те, що загальна сума
стягуваних з нього аліментів становить
половину його заробітку, що перевищує
встановлену законом частку та в свою
чергу ставить його у скрутне
матеріальне становище, оскільки в
останній час хворіє його мати, яка
потребує постійного лікування (а.с.2).

Із встановлених обставин вбачається,
що позивач перебуває з відповідачами у
цивільних правовідносинах щодо
утримання ним як батьком своїх
неповнолітніх дітей, в межах яких виник
спір щодо наявності у позивача, як
платника аліментів на утримання цих
дітей, права на зменшення розміру
аліментів, що визначений рішеннями
судів.

Враховуючи визначені судом
правовідносини, для вирішення спору,
суд застосовує такі норми
матеріального і процесуального права,
виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини 2 статті
51 Конституції України та частини 1
статті 180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дітей до
їх повноліття.

Згідно з положеннями частини 3 статті 181
Сімейного кодексу України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Разом з тим, розмір аліментів
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом (частина 1
статті 192 Сімейного кодексу України).

Отже, підставою для зменшення розміру
аліментів, що визначений за рішенням
суду, може бути зміна матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я платника або
одержувача аліментів та інші випадки,
передбачені цим Кодексом, які виникли
після визначення розміру аліментів
рішенням суду або домовленістю
батьків.

З огляду на те, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
звільнення від доказування (частина 1
статті 60 Цивільного процесуального
кодексу України), саме позивач повинен
довести наявність підстав, з якими
закон пов`язує виникнення у нього права
на зменшення розміру аліментів.

У позові, як на підставу для виникнення
права на зменшення розміру аліментів,
позивач посилається на те, що
утримувані з нього аліменти загалом
становлять ? частку його заробітку, що
перевищує встановлену законом частку.

Проте, виходячи з положень частини 4
статті 70 Закону України «Про виконавче
провадження», частини 3 статті 128
Кодексу законів про працю України, та
частини 3 статті 26 Закону України «Про
оплату праці», розмір відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати, у
разі стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей, може дорівнювати
70 (сімдесят) відсотків, тому підставу,
на яку посилається позивач, не можна
визнати такою, що дає право позивачу не
зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, позивач посилається на те,
що в останній час хворіє його мати, яка
потребує постійного лікування, а це
ставить його у скрутне матеріальне
становище у зв'язку з необхідністю
також сплати аліментів.

Але, судом враховано, що наявність у
позивача матері яка хворіє,
визначеність цієї хвороби,
необхідність постійного її лікування
від цієї хвороби, та необхідність
участі у фінансуванні такого лікування
позивачем, а також скрутність його
матеріального становища та його зміна
у бік погіршення, як підстави для зміни
розміру аліментів, що передбачено
частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу
України, не доведені позивачем жодним
належним, достовірним та допустимим
доказом.

Враховуючи заяву позивача про розгляд
справи без його участі на підставі
наявних у справі доказів (а.с.2,43), суд,
зважаючи на клопотання позивача про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
необхідністю надання нових доказів,
справу відкладав двічі (а.с.48,54), але
позивач у судове засідання не
з'являвся, причин неявки не повідомляв,
а поштові відправлення за адресою
повідомленою ним суду не отримував.

За таких обставин, у задоволенні позову
слід відмовити, за недоведеністю
позивачем підстав, з якими закон
пов'язує виникнення у нього, як
платника аліментів, розмір яких
визначено рішенням суду, права на їх
зменшення.

При цьому, зважаючи на положення
частини 1 статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України,
підстав для присудження судом на
користь позивача понесених ним судових
витрат, немає.

Керуючись статтями
1-11,15,18,57-61,88,159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів, які стягуються з ОСОБА_1, на
підставі рішення Кремінського
районного суду Луганської області від
04 грудня 2003 року на користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з ?
частки до 1/6 частки з усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, а також на підставі
рішення Кремінського районного суду
Луганської області від 29 жовтня 2008 року
на користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, з ? частки до 1/6
частки з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
- відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано позивачем, або
після закінчення строку для

подання письмової заяви про перегляд
заочного рішення відповідачем, якщо
таку заяву не було подано. У разі
подання апеляційної скарги заочне
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним судом Луганської
області. У разі подання заяви про
перегляд заочного рішення, якщо його не
скасовано, воно набирає законної сили
після розгляду заяви Рубіжанським
міським судом Луганської області.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду Луганської
області через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення. Заочне рішення може бути
переглянуто Рубіжанським міським
судом Луганської області шляхом
подання відповідачем заяви про
перегляд заочного рішення до цього
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя -
Д.С.
Коваленко