справа № 208/6137/13-ц
№ провадження 2/208/61/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

07 березня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку, передбаченому ч.2
ст.197 ЦПК України цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 «Про
стягнення суми виплаченого страхового
відшкодування», -

в с т а н о в и
в:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь:

- 108 240 грн. - суму виплаченого
позивачем страхового відшкодування;

- 83 грн. - витрати, пов'язані з
отриманням позивачем довідки ДАІ;

- 1 083,23 грн. - судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що,
01.12.2010р. на вул. Шевченко у м.
Дніпропетровську з вини відповідача
ОСОБА_1 мала місце дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої було
пошкоджено автомобіль «KIA» д/№ НОМЕР_1.
Пошкоджений автомобіль належить
потерпілій ОСОБА_2, якою з позивачем
укладено договір страхування. На
виконання умов договору страхування
позивач здійснив страхову виплату
страхувальнику ОСОБА_2 у сумі 108 240 грн.
Крім того, позивачем були понесені
додаткові витрати, пов'язані із
отриманням довідки ДАІ у розмірі 83 грн.
Враховуючи, що, відповідно до ст.993 ЦК
України до страховика, що виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, що страхувальник має до
особи, відповідальної за заподіяні
збитки, просить суд стягнути на його
користь з відповідача заподіяні
відповідачем збитки, разом із
понесеними позивачем судовими
витратами.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду
письмову заяву, у якій підтримав позов
у повному обсязі та просив суд провести
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмове заперечення, у якому зазначив,
що позов визнає частково, а саме в сумі
83 250,00 грн.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши наявні у справі докази, суд
дійшов наступного висновку.

В ході розгляду справи, з урахуванням
наданих суду доказів, судом
встановлено, що, згідно довідки,
наданої Відділом ДАІ з обслуговування
м. Дніпропетровська, 01.12.2010р. на вул.
Шевченко у м. Дніпропетровську
відбулось зіткнення автомобіля Дачія
Логан д/НОМЕР_3, що належить відповідачу
ОСОБА_1, та автомобіля «KIA» д/№ НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_2

Як зазначено у вищевказаній довідці,
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.16.11
ПДР України.

Вказана обставина визнана
відповідачем, у зв'язку з чим,
відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягає.

Згідно Висновку експертного
дослідження щодо оцінки вартості
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобілю «KIA» д/№ НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_2, сума страхового
відшкодування складає 108 240,00 грн.

Як вбачається зі страхового акту №
253/09-Тз-2, складеного 01.02.2010р.
працівниками позивача, внаслідок
страхового випадку, що стався 01.12.2010р.
на вул. Шевченко у м. Дніпропетровську
за участю автомобіля Дачія Логан
д/НОМЕР_3, що належить відповідачу
ОСОБА_1, та автомобіля «KIA» д/№ НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_2, сума страхового
відшкодування складає 108 240,00 грн. та
підлягає сплаті ОСОБА_2 відповідно до
цього Акту та Договору страхування
№253/09-Тз від 19.03.09р.

Як вбачається з платіжного доручення
№79, 08.02.2011р. позивач, згідно заяви
ОСОБА_2, за Договором страхування
№253/09-Тз від 19.03.09р. відшкодував
останній суму збитків, завданих
відповідачем у розмірі 108 240,00 грн.

Відшкодувавши завдану відповідачем
шкоду, позивач, на підставі ст.993 ЦК
України, ст.27 ЗУ «Про страхування» N
85/96-ВР від 07.03.1996р., просить суд стягнути
з відповідача на свою користь суму
сплаченого ним страхового
відшкодування у розмірі 108 240,00 грн., а
також витрати, пов'язані із отриманням
довідки ДАІ.

Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування»
N 85/96-ВР від 07.03.1996р.,до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Тобто, у разі настання страхового
випадку за договором добровільного
страхування наземного транспортного
засобу в потерпілої особи виникає
право або вимагати відшкодування шкоди
від особи, винуватої в її заподіянні,
або вимагати виплати страхового
відшкодування від страхової компанії,
з якою потерпіла особа уклала договір
добровільного страхування автомобіля.
У разі виплати страховою компанією
страхового відшкодування до неї у
межах фактичних витрат від потерпілої
особи переходить право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи,
потерпіла сторона - ОСОБА_2 звернулась
до страхової компанії - позивача, з якою
потерпіла уклала договір
добровільного страхування автомобіля,
та, від якої отримала страхове
відшкодування, і яке, в свою чергу, на
підставі ст. 993 ЦК України, позивач
просить стягнути на свою користь з
відповідача.

Разом з цим, згідно ст. 22.1. ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» N 1961-IV від 01.07.2004р., у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З наведеного суд вбачає, що, саме
страховик, у разі настання страхового
випадку, у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, заподіяну
страхувальником внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
відповідача ОСОБА_1 на час скоєння
останнім ДТП, а саме у період з 12.02.2010р.
по 11.02.2011р. була застрахована ЗАТ «СК
«Провідна», відповідно до чого, саме
ЗАТ «СК «Провідна», на підставі ст. 22.1.
ЗУ N 1961-IV від 01.07.2004р. у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
повинна відшкодувати у встановленому
вказаним Законом порядку позивачу.

Разом з цим, ні при зверненні до суду із
позовом, ні в ході розгляду даної
справи судом, позивач із позовними
вимогами до страховика відповідача
ОСОБА_1 - ЗАТ «СК «Провідна» не
звертався.

При цьому, згідно роз'яснень, наданих у
п.16 Постанови Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» N 4 від 01.03.2013р.,
непред'явлення вимог до страховика за
наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме зі страховика є
підставою для відмови в позові до
завдавача шкоди у відповідному
розмірі. Оскільки відповідно до статті
3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.
При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). У разі невиконання
особою, відповідальність якої
застрахована, обов'язку письмового
надання страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Згідно ст.9 ЗУ N 1961-IV від 01.07.2004р.,
страхова сума - це грошова сума, у межах
якої страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. Страхові виплати за
договорами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
обмежуються страховими сумами, які
діяли на дату укладення договору та
зазначені в договорі страхування.

Як зазначено у страховому полісі
відповідача ОСОБА_1, ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну страхувальником майну
потерпілого, складає 25 500 грн. - 510 грн.
(франшиза) = 24 990 грн.

Таким чином, з вищенаведеного суд
вбачає, що, при відшкодуванні
страховиком відповідача ОСОБА_1 шкоди,
завданої останнім потерпілій ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_1 повинен сплатити
позивачу різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням), яка
складає: 108 240 грн. (сума виплаченого
позивачем страхового відшкодування) - 24
990 грн. (ліміт відповідальності
страховика відповідача ОСОБА_1 за
шкоду, заподіяну страхувальником майну
потерпілого) = 83 250 грн.

Щодо позовних вимог позивача в частині
стягнення з відповідача витрат,
пов'язаних із отриманням довідки ДАІ у
розмірі 83 грн. - суд дійшов наступного
висновку.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено вичерпний перелік
витрат, які відшкодовуються страховою
компанією у разі пошкодження
транспортного засобу. До цього
переліку не віднесено витрати
страхувальника на виготовлення
довідок відповідних органів.

З наведеного суд вбачає, що, витрати на
оплату вартості послуг з оформлення та
видачі довідки ДАІ не входять до суми
страхового відшкодування, та не є
складовою фактичного розміру збитків,
на підставі чого суд приходить до
висновку, що, позовні вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
витрат, пов'язаних із отриманням
довідки ДАІ у розмірі 83 грн. - є
необґрунтованими, та такими, що
задоволенню не підлягають.

Крім того, враховуючи відсутність в
матеріалах справи письмових доказів,
підтверджуючих існування виняткових
обставин, наявність яких є підставою
для розстрочення виконання рішення
суду по даній цивільній справі, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення клопотання
відповідача про розстрочення
виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене,
керуючись ст.993 ЦК України, ст. ст. 15, 30, 62,
202, 203, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ЗУ «Про страхування» суд, -

в и р і ш и в:

Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 «Про
стягнення суми виплаченого страхового
відшкодування» - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний № НОМЕР_2), що
проживає за адресою: НОМЕР_4 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Арсенал
Страхування» (),
розташованого за адресою: м.
Дніпродзержинськ, вул. Леніна, 17:

- 83 250 (вісімдесят три тисячі двісті
п'ятдесят) грн. 00 коп. - різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням);

- 832 (вісімсот тридцять дві) грн. 50 коп. -
витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня його проголошення.

Суддя
Нельга Д. В.