АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарях: Меєчко Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 21 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПРАВЕКС-БАНК», приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, треті
особи на стороні позивача: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні
відповідача: Відділ державної служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві про скасування
виконавчого напису приватного
нотаріуса про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»,
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про скасування виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
05.06.2007 р. між ним та ПАТ КБ
«ПРАВЕКС-БАНК» був укладений кредитний
договір № 855-001/07Ф, відповідно до якого
позичальнику надано кредит у розмірі 170
000, 00 доларів США, який він зобов'язаний
повернути до 05.06.2010 р. частинами зі
сплатою 15 % річних.

06.06.2007 р. на забезпечення виконання умов
договору між ним, Банком та третіми
особами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 був
укладений договір іпотеки №855-001/07Ф,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

У липні 2012 року він отримав від ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 22.06.2012 р. про примусове виконання
виконавчого напису нотаріуса за № 538
виданого 01.06.2012 р. про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Справа № 755/22478/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/6289/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.Посилаючись на те,
що приватний нотаріус КМНО ОСОБА_2 при
вчиненні виконавчого напису не
дотримався вимог ст. 88 Закону України
«Про нотаріат», оскільки подані йому
документи не свідчили про безспірність
заборгованості та на те, що при
розрахунку заборгованості ПАТ КБ
«ПРАВЕКС-БАНК» не урахував сплачені
ним проценти за користування кредитом
за період з 10.09.2009 р. по 25.11.2010 р. у
розмірі 4 837,00 грн., просив задовольнити
його вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 21.03.2014 р. в задоволені
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Зазначав, що сума заборгованості по
відсоткам та пені, зазначених у
виконавчому написі від 01.06.2012 р. є
меншою ніж зазначено у вимозі від 10.04.2012
р.

Крім того вказував на те, що суд та
нотаріус не звернули увагу, що
стягнення пені за несвоєчасне
повернення кредиту та процентів за їх
користування були заявлені за період з
01.09.2009 р. по 04.06.2010 р., а виконавчий напис
було вчинено 01.06.2012 р. тобто поза межами
позовної давності в один рік,
визначеної п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

В судове засідання ОСОБА_1, його
представник та треті особи не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені.

Викладені в заяві представника ОСОБА_1
причини неявки в судове засідання -його
участь у кримінальній справі, розгляд
якої призначено в Апеляційному суді м.
Києва в цей же день о 10.30 год., колегія
суддів не вважає поважною у зв'язку з
відсутністю підтверджень зазначених
обставин, та значною різницею у часі
судових засідань.

Представник ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»
просив апеляційну скаргу відхилити,
посилаючись на те, що її доводи не
ґрунтуються на належних та допустимих
доказах.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що в судовому засіданні
не встановлено підтверджень доводів
позивача про те, що при вчинення
виконавчого напису приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_2 були порушені
вимоги законодавства, що регулюють
вирішення цього питання.

Такий висновок суду ґрунтується
на матеріалах справи та вимогах закону.

Позивач не заперечував, що у нього
існує заборгованість за кредитним
договором № 855-001/07Ф, укладеним між ним
та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» 05.06.2007 р.

Відповідно до п. 2.1.6 договору
іпотеки № 855-001/07Ф, укладеного 06.06.2007 р.
між ОСОБА_1, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», та
третіми особами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1,
іпотекодержатель (Банк) має право у
випадку невиконання чи неналежного
виконання позивальником основного
зобов'язання звернути стягнення на
предмет іпотеки в порядку,
передбаченому розділом 3 цього
договору, та задовольнити свої майнові
вимоги за рахунок переданого в іпотеку
майна, в тому числі і шляхом вчинення
виконавчого напису нотаріуса ( п.3.1.3).

За змістом ст.88 Закону України
«Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо додані
документи підтверджують безспірну
заборгованість або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Пунктом 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172
визначено перелік документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, зокрема
вчинення виконавчого напису на
нотаріально посвідченій угоді, що
передбачає сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно. Для одержання
виконавчого напису подаються: а)
оригінал нотаріально посвідченої
угоди; б) документи, що підтверджують
безспірну заборгованість боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Згідно п.284 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
р. №20/5, нотаріус вчиняє написи, якщо
подані документи підтверджують
безспірну заборгованість боржника
перед стягувачем за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років. Заборгованість або
інша відповідальність боржника
визнається безспірною і не потребує
додаткового доказування у випадках,
якщо подані для вчинення виконавчого
напису документи передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України.

10.04.2012 р. ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»
направив ОСОБА_1 письмову вимогу про
усунення порушення невиконання
зобов'язань за кредитним договором, з
зазначенням суми заборгованості та
вказівкою про виконання зобов'язання у
тридцятиденний строк.

01.06.2012 р. приватний нотаріус КМНО ОСОБА_2
вчинив виконавчий напис про звернення
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1.,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на задоволення
вимог ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» про
стягнення кредиту в сумі 170 000,00 доларів
США, пені за несвоєчасне повернення
кредиту 93 991,00 доларів США, відсотків за
користування кредитом у розмірі 20 126,18
доларів США, та пені за несвоєчасну
сплату процентів в сумі 296 711 доларів
США, що становить 296 711, 18 доларів США.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що нотаріус та суд не урахували, що ПАТ
КБ «ПРАВЕКС-БАНК» нарахувало пеню за
несвоєчасне повернення кредиту та
процентів за їх користування за період
з 01.09.2009 р. по 04.06.2010 р. ., а нотаріальний
напис було вчинено 01.06.2012 р. тобто поза
межами позовної давності в один рік,
визначеної п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, є
непереконливими з огляду на те, що
позивач неправильність нарахування
пені не довів відповідним розрахунком.

Та обставина, що суми заборгованості по
відсоткам та пені, зазначених у
виконавчому написі від 01.06.2012 р. є
меншою ніж зазначено у вимозі від 10.04.2012
р., не свідчить про спірність суми
заборгованості та порушення прав
позивача, оскільки як було встановлено
в судовому засіданні позивач у
вказаний період частково погашав
заборгованість, яка була урахована
Банком на час звернення до нотаріуса з
заявою про вчинення виконавчого
напису.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що виконавчий напис від 01.06.2012 р.
вчинено з дотриманням вимог ст.88 Закону
України «Про нотаріат».

Доводи апеляційної скарги
правильність висновку суду першої
інстанції не спростовують, а тому вона
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 21 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: