У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа - орган опіки та піклування
Мар'їнської районної державної
адміністрації Донецької області, про
позбавлення батьківських прав та
призначення опікуном, за касаційною
скаргою служби у справах дітей
Мар'їнської районної державної
адміністрації Донецької області на
рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 22 травня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 12 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що ОСОБА_5 з грудня 2011 року проживає
окремо, ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків: вихованням
сина не займається, зловживає
алкогольними напоями, не піклується
про здоров'я сина, його фізичний та
духовний розвиток. Просив позбавити
відповідача батьківських прав щодо
неповнолітнього сина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити опіку над
останнім, призначивши його опікуном.

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 22 травня 2012
року з урахуванням додаткового рішення
цього ж суду від 11 вересня 2012 року,
залишеними без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 12 вересня 2013 року, позов задоволено.
Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав
щодо ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Призначено
ОСОБА_4 опікуном над ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі служба у справах
дітей Мар'їнської районної державної
адміністрації Донецької області,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що відповідач
ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження дитини серії НОМЕР_1.

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 20
березня 2008 року НОМЕР_2 мати ОСОБА_7 -
ОСОБА_6 померла.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_4
зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 з
малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що відповідач ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, не піклується про здоров'я
сина, його фізичний та духовний
розвиток, матеріальної допомоги не
надає.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України
батьки мають право і зобов'язані
виховувати своїх дітей, піклуватися
про їхнє здоров'я, фізичний, духовний,
моральний розвиток, навчання, готувати
їх до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо позбавлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Згідно з висновком органу опіки та
піклування Мар'їнської районної
державної адміністрації Донецької
області від 13 грудня 2012 року № 746/01
орган опіки та піклування вважає
недоцільним позбавлення ОСОБА_5
батьківських прав відносно
малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Такого висновку орган
опіки та піклування дійшов, виходячи з
того, що, з пояснень позивача, батько
покинув їх через схильність до
вживання алкоголю. Між тим така
ситуація виникла через неприємні
стосунки між сторонами і ОСОБА_5 не має
можливості виконувати батьківські
обов'язки через те, що його змусили
проживати за іншою адресою: АДРЕСА_2

Згідно з висновком комісії з питань
захисту прав дитини Мар'їнської
районної державної адміністрації
Донецької області від 23 квітня 2012 року
комісія дійшла висновку про
недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_5 стосовно
малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30
березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, не врахував, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом, і
навіть за умов доведеності винної
поведінки когось із батьків суд у
виняткових випадках може відмовити у
задоволенні позову про позбавлення цих
прав, попередивши відповідача про
необхідність зміни ставлення до
дитини.

За таких обставин, ураховуючи те, що
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, в силу ст. 338
ЦПК України є підстави для їх
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу служби у справах
дітей Мар'їнської районної державної
адміністрації Донецької області
задовольнити.

Рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 22 травня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 12 вересня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк