Справа № 347/274/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі
головуючого - судді : Гордія В.І., з
секретарем Корбутяк Н.М., за участю
представників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Косові справу
за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа:
орган опіки та піклування Косівської
райдержадміністрації про визнання
права користування житловим будинком
та зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні житлом;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5 про визнання права користування
житловим будинком та зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні житлом.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов підтримала та суду пояснила, що
18.07.1987 року одружилася із ОСОБА_6,
колишнім жителем АДРЕСА_1. Одразу після
реєстрації шлюбу вона вселилася у
житловий будинок чоловіка в АДРЕСА_1. За
час спільного проживання у них
народився син. Потім її чоловік помер.
Але за час спільного життя разом вони
за рахунок своїх коштів та своєю працею
провели добудову та перебудову даного
будинку ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилася
дочка ОСОБА_4. Однак після повернення
її з малолітньою дитиною з пологового
будинку, відповідачка не впустила її до
будинку, позбавивши цим її з
малолітньою дитиною житла. Вона
зверталася до органу опіки та
піклування, а також до сільського
голови Пістинської сільської ради, але
ніяких результатів це не дало, а тому
вона проживає у будинку своєї матері.
Будинок матері у якому вона проживає з
донькою потребує негайного покращення
соціально-побутових умов. Просить
позов задоволити

Відповідачка ОСОБА_5 позов не визнала
та суду пояснила, що дійсно позивачка
ОСОБА_3 тимчасово проживала у
житловому будинку, який належить їй на
праві власності, що знаходиться по
АДРЕСА_1, разом із її сином, який помер 9
років тому. Позивачка житловому
будинку ніколи не була прописана.
Стосовно будинку, вона пояснила, що всі
добудови та ремонти проводив її
покійний чоловік, а позивачка вела
аморальний спосіб життя, десь постійно
ходила, за своїм сином не дивилася. Вона
не знає чия та дитина, яку позивачка
народила в жовтні 2013 року. Також
відповідачка пояснила, що за сином
позивачки доглядала вона, бо це дитина
її покійного сина. Просить у позові
відмовити.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування в судовому засіданні
просить при винесенні рішення
врахувати права малолітньої дитини.

Суд вислухавши сторони, свідків та
вивчивши матеріали справи, прийшов до
висновку, що позов в позові слід
відмовити, враховуючи наступне:

Свідок ОСОБА_7, яка є матір'ю
позивачки суду пояснила, що її дочка
вийшла заміж за сина відповідачки, який
пізніше помер. Під час спільного
проживання, вони разом зробили
добудову будинку, ремонт і до жовтня 2013
року її дочка проживала в даному
будинку, а коли прийшла з пологового
будинку, відповідачка не впустила її з
дитиною в будинок. Зараз позивачка з
дитиною проживає у її господарстві.

Свідок ОСОБА_8, який є сином
позивачки, суду пояснив, що його мати
довгий час не проживала з ними, він
фактично проживав з бабусею. Він
проживає в даному будинку з народження
і його виховувала бабуся. Йому відомо,
що ремонт та добудову будинку проводив
його покійний дід.

Свідок ОСОБА_9 сільський голова
Пістинської сільської ради суду
пояснив, що позивачка телефонувала до
нього в жовтні 2013 року у вечірній час і
сказала, що її не впускають до хати з
дитиною. Йому відомо, що вона раніше
проживала в спірному будинку, а зараз
проживає у своєї матері.

Свідок ОСОБА_10 депутат Пістинсьсокї
сільської ради, суду пояснив, що на
даний час позивачка проживає з дитиною
у будинку своєї матері в одній кімнаті
з матір'ю та бабусею. До народження
дитини, вона проживала в будинку
відповідачки, який знаходиться десь
біля аптеки.

Відповідно до статей 3, 59, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів; кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_3 18 липня 1987 року одружилася із
громадянином ОСОБА_6 та тимчасово
проживала у його батьків по АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ст. 98. ЖК УРСР
наймачі жилого приміщення та члени
його сім'ї, які проживають разом з ним,
можуть за взаємною згодою дозволити
тимчасове проживання в жилому
приміщенні, що є в їх користуванні,
інших осіб без стягнення плати за
користування приміщенням (тимчасових
жильців), в тому числі опікуна чи
піклувальника, який не є членом

сім'ї наймача.

Те, що позивачка ОСОБА_11 не
зареєстрована у будинку відповідачки
стверджується довідкою № 2216 від 30.12.2013
р. Пістинською сільською радою
Косівського району Івано-Франківської
області. Із змісту довідки вбачається,
що відповідач проживає у власному
будинку разом із ОСОБА_12, ОСОБА_8 та
ОСОБА_13 (які є дітьми позивачки та
внучкою) (а.с. 40). Із копії паспорта
громадянина України СС 707175 виданого на
ім'я ОСОБА_3 вбачається, що вона
прописана з 01 лютого 1988 року у селі
Пістинь Косівського району.

З відповіді Пістинської сільської
ради видно, що позивачка зареєстрована
згідно по господарських книг в АДРЕСА_2
і проживає у господарстві своєї матері
ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Із наявного в матеріалах справи
акту обстеження матеріально-побутових
умов сім'ї від 30.12.2013 року вбачається,
що позивач разом із малолітньою
дитиною проживають у будинку своєї
матір'ю вулиці Бокатчука у селі
Пістинь Косівського району, в якому
також проживає і її бабуся.
Соціально-побутові умови потребують
негайного покращення (а.с. 11). У
відповідності до вимог ст. 16 ЖК УРСР
виконавчі комітети селищних, сільських
Рад здійснюють облік громадян, які
потребують поліпшення житлових умов.
Згідно ст. 34 ЖК УРСР підстави для
визнання громадян потребуючими
поліпшення житлових умов визнаються
громадяни які проживають у приміщенні,
що не відповідає встановленим
санітарним і технічним вимогам.

Згідно ч.2 ст. 156 ЖК Української РСР
за згодою власника будинку (квартири)
члени його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Як видно з копії свідоцтва на право
особистої власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1, власником був
ОСОБА_14, (який був чоловіком
відповідачки) (а.с. 41).

Після смерті ОСОБА_14 згідно копії
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом власником будинку в АДРЕСА_1
є відповідачка ОСОБА_5 (а.с. 37).

Позивачка проживала в будинку
відповідачки без згоди власників
даного будинку, тому вона не була
зареєстрована за вказаною адресою і не
набула права користування житловим
будинком, оскільки вона не була членом
сім'ї відповідачки, вони не вели
спільного господарства, не мали
спільного бюджету.

Суд не бере до уваги те, що неналежні
умови проживання у будинку матері
позивача є правовою підставою визнання
права користування житовим будинком
відповідачки, який належить їй на праві
власності.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про визнання права
користування житловим будинком,
вселення у житловий будинок та
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні житлом позивачкою не
доведені

Враховуючи наведене на підставі ст.
ст. 16, 29, 383 ч.1, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК
України, ст. 18 ЗУ «Про охорону
дитинства» та керуючись ст.ст. 213-215, 218
ЦПК України, суд,-

В И Р
І Ш И В :

В позові ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа:
орган опіки та піклування Косівської
райдержадміністрації про визнання
права користування житловим будинком
та зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні житлом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
Гордій В.І.