провадження: 22-ц/796/6331/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Величко
Т.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.Н., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
Коміссарової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Коміссарової
ТамариАнтонівни, яка діє на підставі
довіреності в інтересах Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговуванню житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» на
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 11 березня 2014 року у справі
за позовом Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та
обслуговуванню житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» до
ОСОБА_4, третя особа: Святошинська
районної в м. Києві державна
адміністрація про виселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговуванню житлового
фонду в Святошинському районі м.Києва»
про визнання права користування
житловим приміщенням та зобов'язання
укладення договору найму житлового
приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Комунальне підприємство
«Дирекція з утримання та
обслуговуванню житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
третя особа: Святошинська районної в м.
Києві державна адміністрація про
виселення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, під час
прийняття на баланс гуртожитку було
встановлено, що квартиру АДРЕСА_1
відповідно до Договору №8 про
відшкодування комунальних послуг на
приміщення, що здані в оренду та
утримання прибудинкової території від
13 лютого 2012 року займає ОСОБА_4, яка з 7
вересня 2012 року зареєстрована у
зазначеній квартирі. У зв»язку з
відсутністю ордеру, що є єдиною
підставою для заселення в житлове
приміщення, просив з посиланням на
статтю 58 ЖК України виселити ОСОБА_4 з
займаного приміщення.

В свою чергу відповідач звернулася до
суду з зустрічним позовом до
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговуванню житлового
фонду в Святошинському районі м.Києва»
про визнання права користування
житловим приміщенням та зобов'язання
укладення договору найму житлового
приміщення.

Свої зустрічні вимоги обґрунтовувала
тим, що з 1969 року по 16.11.2012 року
працювала у Житлово- комунальному
підприємстві ХК «Київміськбуд» на
посаді майстра будинків житлового
управління «Південне» ДП «Екос» ХК
«Київміськбуд». У спірному житловому
приміщення оселилась в 1996 року зі згоди
наймодавця у зв'язку із трудовими
відносинами та продовжує проживати в
ньому. Зазначає, що у зв'язку з
реорганізацією ЖУ «Південне ДП «Екос»
на підставі наказу №325-п від 16
листопада 2012 року її звільнено з роботи
за п.1 ст. 40 КЗпПУ. Між нею та ЖУ
«Південне ДП «Екос» упродовж 17 років
укладався договір житлового найму
приміщення квартири АДРЕСА_1. З 7
вересня 2012 року вона постійно
зареєстрована у спірній квартирі та є
власником особового рахунку. Останній
договір між нею та ДП «Екос» укладено 13
лютого 2012 року, термін якого згідно п.5.1.
встановлено з 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року, але вона продовжує
проживати у спірному житловому
приміщенні та вносити оплату за нього
та за спожиті житлово-комунальні
послуги. Зауважила, що а ні ЖУ «Південне
ДП «Екос» а ні його правонаступник не
вимагали припинення правовідносин,
приймали та продовжують приймати
платежі за утримання майна та
житлово-комунальні послуги, тобто це
свідчить про прийняття пропозиції
контрагентом на укладення договору на
новий строк відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК
України. З посиланням на ст.ст. 764, 770, 777
ЦК України вважає, що укладений
договір від 13 лютого 2012 року продовжено
з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року, а
тому вона має переважне право перед
іншими особами на укладення договору
найму на новий строк, про що вона
повідомила наймодавця 13 листопада 2013
року письмово.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 11 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та
обслуговуванню житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» про
виселення та зустрічних позовних вимог
ОСОБА_4 про визнання права користування
житловим приміщенням та зобов'язання
укладення договору найму житлового
приміщення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Коміссарова Т.А., яка діє на підставі
довіреності в інтересах Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговуванню житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині відмови у
задоволенні їх вимог та в цій частині
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговуванню житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» про
виселення ОСОБА_4 в повному обсязі, в
іншій частині рішення залишити без
змін. В апеляційній скарзі посилалась
на порушення та неправильне
застосування норм процесуального та
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для її вирішення.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явилась,
про день та час розгляду справи
повідомлена належним чином, надала
суду письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просила
оскаржуване рішення залишити без змін,
причини своєї неявки суду не
повідомила, у зв'язку з чим колегія
суддів вважала за можливе розглянути
справу у її відсутність відповідно до
вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник КП «Дирекція з утримання
та обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва»
Коміссарова Т.А. апеляційну скаргу
підтримала і просила її задовольнити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи комунальному підприємству
у задоволенні позовних вимог, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, що ОСОБА_4
самовільно зайняла спірне житлове
приміщення, без дозволу роботодавця,
наразі відповідач в квартирі АДРЕСА_1
зареєстрована. Крім того, суд першої
інстанції вважав, що з підстав
заявлених представником позивача в
позовній заяві ОСОБА_4 не може бути
виселена із спірного приміщення.

Такий висновок суду відповідає
встановленим судом обставинам та
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
зареєстрована та проживає в квартирі
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою,
яка видана 14 серпня 2013 року КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва». ( а.с.15).

Будинок АДРЕСА_1 має статус житлового
будинку, відносився до житлового фонду
ПАТ «ХК «Киїміськбуд», протягом
вересня -листопада 2012 року був
переданий до сфери управління
Святошинської районної в м.Києві
державної адміністрації та прийнятий
на баланс КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» (
а.с.82-87).

Попередньо, між ДП «Екос» та ОСОБА_4 13
лютого 2012 року був укладений договір №
8 про відшкодування комунальних послуг
на приміщення, що здані в оренду та
утримання прибудинкової території,
умовами якого встановлений обов'язок
ОСОБА_4 відшкодовувати вартість
комунальних послуг та послуг на
утримання будинку і прибудинкової
території за житлове приміщення, що
передане останній у користування по
АДРЕСА_1. Термін дії цього договору
встановлений з 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року ( а.с.19).

Отже, правовідносини між сторонами
щодо користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1 регулюються
договором. Сторонами не заперечується,
що після закінчення терміну дії
договору ОСОБА_4 продовжує проживати у
спірній квартирі.

Представник позивача в обґрунтування
своїх вимог про виселення посилалась
лише на те, що ОСОБА_4 вселилася до
спірної квартири без ордеру на
заселення.

Проте, відповідно до ст.58 ЖК України
ордер є єдиною підставою для вселення в
жиле приміщення. Підстав для виселення
з жилого приміщення вказана норма не
містить, а тому обставини, на які
позивач посилається в обґрунтування
своїх вимог, не мають правового
значення для вирішення даного спору по
суті.

На інші обставини представник позивача
не посилалася.

А тому висновок суду першої інстанції
щодо відсутності підстав для
задоволення вимог позивача КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» про
виселення ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 є
законним і обґрунтованим. В іншій
частині рішення суду не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і не впливають на
їх правильність, а тому підлягають
відхиленню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову КП
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Коміссарової Тамари
Антонівни, яка діє на підставі
довіреності в інтересах Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговуванню житлового фонду в
Святошинському районі м.Києва» -
відхилити.

Рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 11 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: