Справа № 750/2655/14
Провадження № 2/750/1107/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Деснянський районний суд міста
головуючого - судді Сапона А.В.,
при секретарі - Шиловій Ж.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
визнання осіб втратившими право
користування жилим приміщенням та їх
13 березня 2014 року позивач
звернулась до суду з позовом до
відповідачів про усунення перешкод у
користуванні належною їй на праві
власності квартирою АДРЕСА_1, шляхом
визнання їх втратившими право
користування цим жилим приміщенням та
їх виселення. Позов мотивовано тим, що
позивач набула права власності на
вказане жиле приміщення на підставі
договору дарування, а відповідачі не є
членами її сім'ї, тому прав на
користування квартирою не мають, але їх
реєстрація у спірній квартирі
перешкоджає позивачу в повній мірі
реалізовувати своє право власності.
Позивач в судове засідання не
з'явилась, через канцелярію суду подала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
та наполягала на їх задоволенні.
Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час і місце розгляду
справи були сповіщені завчасно і
належним чином, причини неявки до суду
не повідомили, про відкладення
розгляду справи не звертались.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.
Позивач ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 17.02.2014 року, посвідченого
приватним нотаріусом Чернігівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за р. № 583.
Відповідно до довідки КП «ЖЕК-13»
Чернігівської міської ради № 898 від
12.03.2014 року у вищевказаній квартирі
зареєстровано три особи: син власника -
ОСОБА_5, колишня невістка - ОСОБА_2, та
дочка колишньої невістки, яка не є
онукою власника - ОСОБА_3
Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.
Згідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України (з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України) члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються житловим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно. Передбачаючи
права власника будинку на її
відчуження, закон не передбачив при
переході прав і обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири). Частина 4
ст. 156 ЖК України передбачає збереження
такого права користування житлом лише
для членів сім'ї, які припинили сімейні
відносини з власником квартири, при
умові збереження права власності на
будинок (квартиру) цього ж власника,
тобто при незмінності власника майна.
Чинним законодавством не передбачено
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового в частині
збереження права користування житлом
членів сім'ї колишнього власника.
Виникнення права членів сім'ї власника
квартири на користування будинком
(квартирою) та обсяг цих прав залежить
від виникнення у власника будинку
(квартири) права власності на цей
будинок (квартиру), а отже у разі
припинення права власності особи на
будинок (квартиру) припиняється і право
членів її сім'ї на користування цим
будинком (квартирою).
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
За таких обставин, суд вважає, що
по даній справі наявні всі підстави для
визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
такими, що втратили право користування
Проте, суд дійшов висновку, що
вимога позивача про виселення
відповідачів зі спірної квартири є
безпідставною, оскільки в своїй заяві
позивач зазначає, що вони вже понад рік
не проживають у квартирі позивача і в
ній відсутні будь-які їх речі.
Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги підлягають частковому
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 81, 88, 208, 209, 212-215,
224- 226, 292, 294-296 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
квартирою, визнання осіб втратившими
право користування жилим приміщенням
та їх виселення - задовольнити
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням в квартирі
У задоволенні вимог про виселення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
А.В. Сапон