Справа № 731/216/14
Провадження № 2-н/731/29/14
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу

14 березня 2014 року
смт. Варва

Суддя Варвинського районного суду
Чернігівської області Семенченко О.М.,

розглянувши заяву ПАТ «Чернігівгаз»
про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В :

12 березня 2014 року до суду звернулося
ПАТ «Чернігівгаз» з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за спожитий природний
газ у розмірі 397,8 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї
матеріали, вважаю, що слід відмовити у
її прийнятті з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу у разі якщо із
наявних і поданих документів
вбачається спір про право.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України.
Разом із тим лише той факт, що договірні
зобов'язання (наприклад, у частині
оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. З
розрахунку заборгованості вбачається,
що заявник просить стягнути з ОСОБА_1
заборгованість за спожитий природний
газ за період з 1 листопада 2010 року по 1
лютого 2014 року включно, тобто за період
більший ніж три роки до дати звернення
з заявою про видачу судового наказу до
суду.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України
вбачається, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Застосування строку позовної давності
вирішується в судовому засіданні за
клопотанням сторони у справі, тому при
постановлені судового наказу буде
порушено право боржника щодо
застосування позовної давності.
Договір про збільшення позовної
давності у письмовій формі з боржником
не укладався, тому із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення
вказаної заборгованості з боржника в
порядку наказного провадження, ОСОБА_1
буде позбавлена можливості звернутися
до суду з відповідною заявою про
застосування строків позовної
давності, чим можуть бути обмежені її
права.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви ПАТ
«Чернігівгаз» про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за спожитий природний
газ.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою
заявою. Заявник має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області через Варвинський районний суд
Чернігівської області протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Варвинського
районного суду

Чернігівської області
О.М. Семенченко