Номер провадження № 22-ц/785/2430/14
Головуючий у першій інстанції Гринчак
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Ступакова О.А.

- Варикаші О.Д.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 23 грудня 2013 року,-

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці
Роздільнянської міської ради
Роздільнянського району АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що з 24.12.1999 року знаходилася в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який
був розірваний рішенням
Роздільнянського районного суду від 2013
року. Від спільного життя мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
проживають з нею і знаходяться на її
утриманні.

В період шлюбу сторони придбали
кам'яний житловий будинок, що
розташований на земельній ділянці
Роздільнянської міської ради
Роздільнянського району АДРЕСА_1 Також
зазначила, що житловий будинок набутий
подружжям під час шлюбу, а тому є
спільною сумісною власністю. Вважала,
що її частка повинна бути збільшена,
оскільки неповнолітні діти проживають
із нею. Посилаючись на зазначені
обставини, просила поділити зазначений
житловий будинок слідуючим чином: їй 75%
а відповідачу 25%.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат
ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
після проведення експертизи наполягав
на задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
позов не визнав.

Просив суд відмовити у задоволенні
позову з урахуванням того, що будинок
по АДРЕСА_1 Роздільна був дійсно
придбаний ним у 2007 році, коли вони з
позивачкою проживали однією сім'єю, але
фактично цей будинок вони придбали у
ОСОБА_7, який є його родичем і позивачу
цей будинок не належить. Зі свого боку
він намагався домовитися з колишньою
дружиною і був згоден будинок
переписати на дітей, але позивачка
відмовилася, наполягає на своїй частці
будинку, налаштовує дітей проти батька
і не дає йому зустрічатися з дітьми.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 23 грудня 2013
року у задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким позовні
вимоги позивачки задовольнити в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги,

перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 24
грудня 1999 року, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1
(а.с.10).

22.02.20ІЗ року шлюб між подружжям ОСОБА_3
рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області був розірваний (
а.с.76-77).

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей:
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_2 актовий запис
№ 83 ( а.с. 11) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, що підтверджується копією
свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3
актовий запис № 96 ( а.с. 12).

Згідно довідки Виконавчого комітету
Роздільнянської міської ради № 336 від
21.02.2013 неповнолітні ОСОБА_9, 2000 року
народження та ОСОБА_5, 2002 року
народження проживають з позивачкою
ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 (а.с.13).

В період шлюбу сторонами був придбаний
житловий будинок, що розташований на
земельній ділянці Роздільнянської
міської ради Роздільнянського району
Одеської області по АДРЕСА_1

Згідно зі ст. 61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина
та чоловік мають рівні права, на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно
набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Згідно ст. 368 ЦК України, майно набуте
подружжям за час шлюбу є їх сумісною
власністю.

Оскільки спірне майно придбано у шлюбі,
то суд першої інстанції правильно
зазначив, що житловий будинок
являється об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, тобто
власністю ОСОБА_3 та власністю її
чоловіка - ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належало їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Стаття 70 СК України передбачає, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У відповідності до ст. 372 ЦК України,
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними.

У разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог послався на
те, що позивачкою не надано суду
переконливих доказів та не доведено
наявність умов передбачених ч.ч. 2, 3 СК
України для можливості збільшення її
частки при поділі майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності.

Крім того суд першої інстанції
зазначив, що з метою встановлення
варіантів розподілу будинку в натурі
відповідно до часток сторін у
власності, судом було призначено по
даній справі судову будівельну -
технічну експертизу, висновком якої за
№ 30-13 від 20.09.2013 року, було встановлено
тільки один можливий варіант поділу
будинку (а.с.98-108).

На підставі зазначеного суд першої
інстанції дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
відмовив в їх задоволенні.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч. 2, 3 ст. 70 СК України при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи,
зокрема якщо один з них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Пленум Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання недійсним та поділ спільного
майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11 у
п. 30 роз'яснив, що при вирішенні спору
про поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
суд згідно з частинами 2,3, ст. 70 СК
України в окремих випадках може
відступити від засади рівності часток
подружжя, враховуючи обставини, що
мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 22 лютого 2013
року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
розірвано. Неповнолітні діти ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
залишені проживати з матір'ю ОСОБА_3

Згідно судового наказу
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 25 лютого 2013 року з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті
аліменти на утримання дітей ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 30 відсотків прожиткового
мінімуму на кожну дитину відповідного
віку щомісячно.

Відповідно до довідки, складеної
державним виконавцем, за боржником
ОСОБА_4 за період з лютого 2013 року по
грудень 2013 року існує заборгованість
по сплаті аліментів на утримання дітей
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 - у розмірі 2 146,32 грн.

Таким чином матеріалами справи
підтверджується, що не зважаючи на те,
що судом з ОСОБА_4 стягнутий
мінімальний розмір аліментів на
утримання дітей передбачений сімейним
законодавством України, останній не
сплачує їх в повному обсязі та тільки
за період з лютого 2013 року по грудень 2013
року має заборгованість по сплаті
аліментів у розмірі 2 146,32 грн.

В позовній заяві та при розгляді справи
позивачка зазначала, що розмір
аліментів, які вона одержує та її
доходи недостатні для забезпечення
фізичного, духовного розвитку дітей.

Будь-яких доказів які б спростовували
зазначене позивачкою в матеріалах
справи не має.

При таких даних у суду першої інстанції
не було підстав вважати, що позивачкою
не доведено наявність умов
передбачених ч.ч. 2, 3 СК України для
можливості збільшення її частки при
поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Що стосується зазначеного судом першої
інстанції того, що з метою встановлення
варіантів розподілу будинку в натурі
відповідно до часток сторін у
власності, судом було призначено по
даній справі судову будівельну -
технічну експертизу висновком якої
було встановлено тільки один можливий
варіант поділу будинку, то позивачка в
позовній заяві не просила поділити
спірне майно в натурі, вона тільки
просила розділити між колишнім
подружжям нерухоме майно, що є об'єктом
спільною сумісною власністю та
виділити їй 75% житлового будинку, а
відповідачу 25% із підстав викладених
вище.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 --
задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 23 грудня 2013
року по справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну
заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя - задовольнити.

Поділити майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
житловий будинок, розташований на
земельній ділянці Роздільнянської
міської ради Роздільнянського району
АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_3 75%, а ОСОБА_4
25%.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів з дня
набрання рішенням суду законної сили.

Головуючий:
В.А. Станкевич

Судді:
О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша