Справа № 165/711/14-ц
Провадження № 2/165/225/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі: головуючого судді
Василюка А.В., при секретарі Навроцькій
М.Р., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Нововолинську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, - суд,

встановив:

18 березня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про
визнання особи, такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - квартирою, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених вимог
покликається на те, що він являється
власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Дане житлове приміщення він придбав на
прилюдних торгах по реалізації
арештованого нерухомого майна.
Зазначає, що в спірній квартирі
зареєстровано постійне місце
проживання відповідача ОСОБА_2 Факт
реєстрації відповідача створює йому
перешкоди у здійсненні права
користування, володіння та
розпорядження своєю власністю на
власний розсуд. Крім того, 05 листопада
2013 року він надіслав ОСОБА_2
лист-попередження, в якому зазначив, що
наміру укладати з ним договору найму
він не має. Вважає, що вищевикладені
обставини порушують його права, а тому
просить постановити рішення, яким
визнати, що відповідач ОСОБА_2 втратив
право користування спірною квартирою,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, подав до суду письмову заяву,
просить слухати справу у його
відсутності, позов підтримує, просить
його задоволити (а.с.17).

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2
не з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
через опубліковане оголошення в газеті
«Волинь-нова» №40 від 10 квітня 2014 року
(а.с. 18).

Дослідивши письмові докази, враховуючи
відсутність будь-яких доказів про те,
що відповідач по поважній причині не
проживає за вищевказаною адресою понад
шість місяців, суд прийшов до висновку,
що позов є підставний і підлягає до
задоволення.

Відповідно до 42
Конституції України, положень ст.316,
ст.317, ст.319, ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналася 17 липня 1997 р.,
Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 р.,
Першого протоколу та протоколів №2, №4,
№7 та №11 до Конвенції вбачається, що
зазначеними актами закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист
права власності, закон надає власнику
право вимагати усунення будь-яких
порушень його прав. Способи захисту
права власності передбачені нормами
ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об'єктом
власності особи може бути, зокрема,
житловий будинок, садиба, квартира (ст.
379, ст.382 ЦК України).

Права власника
житлового будинку квартири визначені
ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Згідно копії свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та копії
витягу з державного реєстру речових
прав, квартира за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
позивачу ОСОБА_1 (а.с.3,4).

З копії довідки з місця проживання про
склад сім'ї і прописку (а.с.9) та копії
будинкової книги (а.с.5), вбачається, що в
спірній квартирі зареєстрований
попередній її власник ОСОБА_2

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи ці вимоги закону, та те, що
позивач ОСОБА_1 надав достатньо
належних доказів того, що реєстрація
відповідача в належному йому
нерухомому майні порушує його права, а
саме передбачені ст.317, ст.319 ЦК України
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном, тому з
метою усунення перешкод позивача у
користуванні та розпорядженні цим
майном, суд визнає ОСОБА_2 таким, що
втратив право на користування спірною
квартирою.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
враховуючи, що позивач ОСОБА_1
звільнений від сплати судового збору,
оскільки являється інвалідом ІІ групи
(а.с.10), суд стягує з відповідача ОСОБА_2
в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.10. ст.11, ст.60, ст.88,
ст.209, ст.212, ст.213, ст.214, ст.215, ст.218, ст.224,
ст.225, ст.226 ЦПК України, ст.383 ЦК України -
суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
можна подати протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги, рішення набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не було
скасовано.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В.
Василюк