Справа № 359/792/14-ц Головуючий у І
інстанції Журавський В.В.Провадження №
22-ц/780/2777/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Верланова С.М.

при секретарі - Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», треті особи: ОСОБА_3,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом, в
якому просить визнати таким, що не
підлягає виконанню виконавчий напис,
зареєстрований в реєстрі за № 234,
вчинений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, яким звернуто стягнення
на квартиру АДРЕСА_1, що належить йому
та його дружині ОСОБА_3 на праві
спільної сумісної власності, так як
придбана під час шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що ним було надано
згоду на передачу квартири в іпотеку,
тому вважає що виконавчий напис було
вчинено з порушенням вимог ч. 1 ст.590 ЦК
України, оскільки у такому випадку
звернення стягнення на предмет іпотеки
повинен здійснюватися лише за рішенням
суду.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» проти позову заперечував,
посилаючись на те, що виконавчий напис
здійснено у відповідності до чинного
законодавства, оскільки позивачем було
написано нотаріально посвідчену заяву
про надання згоди на передачу квартири
в іпотеку. Крім того, ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 26.11.2013 року ОСОБА_3 у аналогічних
позовних вимогах до ПАТ «КБ «Надра»
було відмовлено.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 березня 2014 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу,
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення позову.

Посилається, що судом не взято до уваги
положення п.39 Постанови Пленуму ВССУ
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
де зазначено, що у таких випадках
звернення стягнення на предмет іпотеки
повинен здійснюватися лише за рішенням
суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення учасників,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
13.11.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» та ОСОБА_3, було укладено
кредитний договір за умовами якого
банк надав останній кредит у розмірі
74091,31 доларів СІША до 12.11.2027 року, зі
сплатою 12,39 % річних за користування
кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором того ж дня між
банком та ОСОБА_3 був укладений договір
іпотеки, відповідно до якого в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_3 передала в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1. При цьому її
чоловіком, позивачем ОСОБА_1, при
укладенні договору іпотеки було надано
нотаріально посвідчену заяву про
надання згоди на передачу спірної
квартири в іпотеку.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 умов
кредитного договору відповідач банк
звернувся до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу з метою вчинення виконавчого
напису на нерухоме майно, яке
перебувало в іпотеці на підставі
вказаного вище договору іпотеки.

25.02.2013 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий
напис № 234, яким запропоновано в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором від
13.11.2007 року в загальному розмірі 1016754,45
грн. звернути стягнення на предмет
іпотеки - однокімнатну квартиру
загальною площею 33,2 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи та не заперечуються
сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції посилався на те, що,

можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі
виконавчого напису нотаріуса
передбачена Законом України «Про
іпотеку» та укладеним сторонами
Договором іпотеки, нотаріально
посвідчену згоду на укладення якого
надав позивач, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду зроблений на підставі
повного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів та в повній
мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України
"Про нотаріат", для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про
нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженому Постановою КМУ від 29.06.1999
року № 1172, передбачено вчинення
виконавчого напису на нотаріально
посвідченій угоді, що передбачає
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно. Для одержання виконавчого
напису подаються: а) оригінал
нотаріально посвідченої угоди; б)
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
у випадку укладення іпотечного
договору щодо майна особи, на яке
вимагається згода іншої особи повинно
здійснюватися лише за рішенням суду є
безпідставними.

Так, дійсно у п.39 Постанові Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 5 від 30.03.2012 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» зазначено, що
відповідно до частини першої статті 590,
статті 578 ЦК звернення стягнення на
предмет застави/іпотеки здійснюється
лише за рішенням суду, якщо для
укладення такого договору щодо майна
фізичної особи вимагалось отримання
згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Відповідно до ст.578 ЦК України майно, що
є у спільній власності, може бути
передано у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

Згідно ч.1 ст.590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України
«Про іпотеку», звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

В пункті 5.3 Договору іпотеки укладеного
між сторонами у справі передбачено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється в тому числі і на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1
Закону України «Про іпотеку» в силу
іпотеки іпотекодержатель має право в
разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки.

Таким чином, нотаріус діяв в межах
закону та Інструкції і вчинив
виконавчий напис на підставі наданих
документів, перелік яких встановлений
Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам закону,
зібраним доказам, обставинам справи і
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст.ст.308,314,315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: