СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2840/2014
Головуючий у 1 інстанції - Чала А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів:Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарях: Калініній Я.М., МургаМ.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до автогаражного
кооперативу «Екскаваторник» про
визнання права власності на будівельні
матеріали, на отриманий в натурі пай у
вигляді гаражного приміщення та
гаражний бокс та

за зустрічним позовом автогаражного
кооперативу «Екскаваторник» до ОСОБА_4
про визнання права власності на
майновий пайовий внесок у вигляді
гаражного боксу, зобов'язання отримати
пайовий внесок і майновий внесок та
звільнення гаражного приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2012 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених вимог, просив
визнати за ним право власності на
будівельні матеріали з яких побудовано
гаражне приміщення НОМЕР_1 у ряду № 1,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
право власності на отриманий у натурі
пай у вигляді гаражного приміщення,
право власності на гаражний бокс
НОМЕР_1 в ряду № 1 площею 44,2 кв.м, що
складається з основного приміщення
площею 22,9 кв.м та підвалу площею 21,3 кв.м.

В мотивування вимог посилалися на те,
що він є членом АГК «Екскаваторник» з
часу його заснування в 1990 року,
повністю сплатив пайовий внесок і на
законних підставах за власні кошти
побудував гаражне приміщення, на яке
набув право власності 24.12.1996 року, коли
дане гаражне приміщення було введено в
експлуатацію на підставі ст.15 Закону
України «Про власність».

Відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених вимог, просив
визнати за АГК «Екскаваторник» право
власності на майновий пайовий внесок
ОСОБА_4 у вигляді гаражного боксу
НОМЕР_1 за його оціночною вартістю в
сумі 16940 грн., зобов'язати позивача
отримати від АГК «Екскаваторник»
грошовий пайовий внесок в сумі 200 грн. і
майновий внесок в сумі 16 940 грн. і
зобов'язати ОСОБА_4 звільнити гаражне
приміщення від свого майна, передати
ключі від нього голові правління та
стягнути витрати на правову допомогу в
сумі 5000 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
рішенням зборів уповноважених
представників АГК «Екскаваторник» від
21.06.2006 року (протокол №3) ОСОБА_4
виключений з членів АГК у зв'язку з
несплатою внесків на утримання і
експлуатацію гаража, а тому він
незаконно використовує гаражне
приміщення.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2013 року в
задоволенні первісного позову ОСОБА_4
та в задоволенні зустрічного позову
АГК «Екскаваторник» - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні первісного позову ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу та посилаючись
на неправильне застосування судом
норм матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду в частині відмови у задоволенні
його позову змінити та визнати за ним
право власності на гаражний бокс
НОМЕР_1 в ряду № 1, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що суд першої
інстанції ігнорував положення Законів
України, які підлягають до
застосування та є основними
нормативно-правовими актами з
регулювання спірних правовідносин, а
натомість керувався Статутом
кооперативу, який жодним чином не
обумовлює набуття чи припинення права
власності на спірне майно та немає
жодного відношення до суті позовних
вимог.

Крім того, положення ч.3 ст.21 Закону
України «Про кооперацію» передбачає
можливість при виході з кооперативу
отримати власність у натурі, а пунктом
5.16. Статуту АГК «Екскаваторник»
визначено, що вартість пайового внесу
може бути виплачена членові
кооперативу грошовими коштами або
майном, зокрема нерухомим.

Зазначив, що відмовивши йому у
задоволенні позову, суд першої
інстанції фактично позбавив його права
володіти та розпоряджатись своїм
майном у вигляді будівельних
матеріалів, які він придбав за власні
кошти та з яких власними силами
збудував гаражне приміщення, позбавив
також права володіти та розпоряджатись
своєю власністю у вигляді пайового
внеску.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог про визнання права власності на
гаражний бокс суд першої інстанції
виходив з того, що отримання
правовстановлюючого документу на
гараж повинно відбуватися у
встановленому законом порядку, а суд не
може підміняти собою державну
процедуру, яка віднесена до виключної
компетенції відповідних державних
органів. Відповідачем право власності
позивача на будівельні матеріали, з
яких побудований спірний гараж не
оспорюється, а тому воно не підлягає
захисту.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Судом встановлено, що AГК
«Екскаваторник» був утворений в 1991
році.

ОСОБА_4 був членом АГК «Екскаваторник»
з часу його заснування, повністю вніс
паєнакопичення в сумі 200 грн. і
господарчім способом побудував та ввів
в експлуатацію 24.12.1996 року гаражний
бокс НОМЕР_1 в ряду №1 в АГК
«Екскаваторник», про що отримав
довідку № 468 від 20.01.2003 року для
оформлення права власності на гаражний
бокс в ДГО «Київквартсервіс».

Відповідно до листів ГУЖЗ від 03.04.2006
року, КП з експлуатації і ремонту
житлового фонду «Житло-Сервіс» від
09.11.2007 року ОСОБА_4 було відмовлено в
отриманні правовстановлюючого
документа на гаражний бокс, оскільки
правління кооперативу не надало
необхідний пакет документів Головному
управлінню житлового забезпечення на
право користування земельною ділянкою.

Рішенням зборів уповноважених
представників АГК «Екскаваторник» від
21.06.2006 року (протокол №3) ОСОБА_4
виключений з членів АГК
«Екскаваторник» у зв'язку з несплатою
внесків на утримання і експлуатацію
гаража.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
24.03.2011 року в задоволенні позову АГК
«Екскаваторник» до ОСОБА_4 про
примусове звільнення гаражного боксу
відмовлено, оскільки позов є
передчасним, з огляду на те, що
кооператив не розрахувався з позивачем
за його пайовий внесок відповідно до
ст.21 Закону України «Про кооперацію».

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про власність» член житлового,
житлово-будівельного,
дачного,гаражного чиіншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свійпайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю
або приміщення,

надані йому в користування, набуває
права власності на це майно.

Проте, порядок оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна,
який діяв на час перебування ОСОБА_4 в
членах АГК «Екскаваторник» і на час
отримання ним довідки від 20.01.2003 року
для оформлення права власності па
гаражний бокс, був визначений
Положенням, зареєстрованим в
Київському міському управлінні
юстиції 31.08.2001 року за №62/364, відповідно
до пунктів 6, 6.1.8. якого, Головне
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації здійснює оформлення та
видає свідоцтва про право власності
фізичним і юридичним особам на дачі,
гаражі, інші будівлі aбo приміщення, за
які члени цих кооперативів або
товариств повністю внесли пайовий
внесок.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач дійсно сплатив пайовий внесок,
проте, не отримав у встановленому
законом порядку правовстановлюючі
документи.

Крім того, земельна ділянка, що
знаходиться під гаражним боксом не
належить сторонам по справі.

Як вірно встановлено судом
першої інстанції, отримання
правовстановлюючого документу на
гаражний бокс повинно відбуватися у
встановленому законом порядку на даний
час це відповідно до положень Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», а суд не може підміняти
собою державну процедуру, яка
віднесена до виключної компетенції
відповідних державних органів.

Разом з тим, колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги про те, що висновки суду першої
інстанції відповідно до яких позивач
не має права на користування спірним
майном не відповідають дійсності та
обставинам справи, оскільки позивач
фактично набув право власності на
спірний гараж згідно з ст.15 Закону
України «Про власність», та відповідно,
як власник має право користуватися
належним йому майном, а тому рішення
суду першої інстанції підлягає зміні, з
виключенням з мотивувальної частини
абзацу наступного змісту: «Тобто,
позивач не має права на одну із
складових змісту права власності,
зокрема - не має правомочності
користування майном, в даному випадку -
спірним гаражним приміщенням, у
зв'язку із чим відсутні правові
підстави для визнання права власності
за позивачем на спірне нерухоме майно
за відсутності у нього однієї із
правомочностей права власності - права
користування, яка є невід'ємною
складовою змісту даного права».

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

В іншій частині рішення не
оскаржується, а тому є таким що набрало
законної сили.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року змінити,
виключивши з мотивувальної частини
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року абзац
наступного змісту: «Тобто, позивач не
має права на одну із складових змісту
права власності, зокрема - не має
правомочності користування майном, в
даному випадку - спірним гаражним
приміщенням, у зв'язку із чим відсутні
правові підстави для визнання права
власності за позивачем на спірне
нерухоме майно за відсутності у нього
однієї із правомочностей права
власності - права користування, яка є
невід'ємною складовою змісту даного
права».

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: