Справа № 675/2424/13-ц
Провадження № 2/675/18/2014
Ізяславський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Демчука П.В.,
при секретарях Беліца М.О., Новіковій
з участю представників позивача
відповідачки ОСОБА_3 , її представників
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізяславі цивільну справу
за позовом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до
ОСОБА_3 про стягнення процентів за
користування безпідставно
ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення процентів за користування
безпідставно отриманими коштами. В
обґрунтування позову зазначив, що
відповідачка ОСОБА_3 від батька
позивача ОСОБА_8, 05 липня 2008 року
отримала кошти в сумі 3750 грн. за продаж
житлового будинку в с.Теліжинці
Ізяславського району Хмельницької
області. Рішенням Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 02 серпня 2013 року, яке залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 23 жовтня 2013
року, було вирішено стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_7 3750 грн. безпідставно
отриманих коштів та витрати на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи у розмірі 900,48 грн. Оскільки
рішенням суду було встановлено
неправомірність отримання ОСОБА_3
даних коштів, ОСОБА_6 в інтересах
ОСОБА_7, і звернувся до суду з позовом
нарахувати відсотки за користування
безпідставно отриманими коштами у
розмірі 3750 грн. з часу їх
неправомірного отримання: з 05 липня 2008
року по 31 жовтня 2013 року включно, в сумі
4988,41 грн., а також просить суд стягнути
з відповідачки всю суму безпідставно
отриманих коштів та витрати на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи у розмірі 900,48 грн.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_6
неодноразово доповнював позовні
вимоги та остаточно просив суд
нарахувати відсотки за користування
безпідставно отриманими коштами у
розмірі 3750 грн. з часу їх
неправомірного отримання: з 05 липня 2008
року по 31 жовтня 2013 року включно, в сумі
5646,41 грн. та з 01 листопада 2013 року по 26
березня 2014 року в сумі 683,78 грн., а разом
6330,19 грн. та нарахувати відсотки
інфляції за 2008-2009 роки в сумі 1018,03 грн., а
решту позовних вимог просив суд
залишити без розгляду. Вимогу про
нарахування відсотків за користування
безпідставно отриманими коштами за
період часу з 01 листопада 2013 року по 26
березня 2014 року пояснює тим, що
відповідачка ОСОБА_3 станом на 26
березня 2014 року рішення суду від 02
серпня 2013 року не виконала, а тому є
підстави вважати, що вона і надалі
користується безпідставно отриманими
коштами.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_2 уточнені та змінені позовні
вимоги підтримав повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник
за довіреністю ОСОБА_5 в судовому
засіданні повністю заперечили проти
позовних вимог та просили суд у їх
задоволенні відмовити. При цьому
зазначили, що вважають її
необґрунтованими вимогами чинного
законодавства і безпідставними, не
погоджуються із використанням
позивачем при нарахуванні відсотків
процентних ставок по депозитному
рахунку Ощадбанку. Крім того,
зазначають, що позивач і до цього часу
безкоштовно користується житлом, яке є
власністю ОСОБА_3

Суд, заслухавши представників позивача
ОСОБА_7 за довіреністю - ОСОБА_6 та
ОСОБА_2, відповідачку ОСОБА_3 та її
представника за довіреністю ОСОБА_5,
дослідивши письмові матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Ст. 509 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦК України) передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Згідно вимог ч.5 ст.11 ЦК України у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 02 серпня 2013
року, яке залишено без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 23 жовтня 2013
року, було вирішено стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_7 3750 грн. безпідставно
отриманих коштів та витрати на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи у розмірі 900,48 грн. Дане
рішення суду набрало законної сили 23
жовтня 2013 року, про що свідчать
відповідні копії рішення та ухвали,
наявні у матеріалах справи.

У ч.3 ст.61 Цивільного процесуального
кодексу України зазначено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому, з огляду на вищевикладене, можна
зазначити, що з моменту набрання
рішенням Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 02 серпня 2013
року законної сили, у ОСОБА_3 перед
ОСОБА_7 виникло грошове зобов'язання -
повернення безпідставно отриманих
коштів у розмірі 3750 грн.

Крім того, з копії довідки, виданої
відділом державної виконавчої служби
Ізяславського районного управління
юстиції №235 від 11.03.2014 року, вбачається,
що на виконанні у відділі ДВС з 02.12.2013
року перебуває виконавчий документ
№2/2207/106/2013 від 25.11.2013 року, виданий
Ізяславським районним судом
Хмельницької області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 боргу на
загальну суму 4650,48 грн. Станом на 11
березня 2014 року, державним виконавцем
проводяться примусові виконавчі дії
щодо виконання вищевказаного
виконавчого документу.

Отже, як вбачається із відомостей
зазначених у довідці та проти чого не
заперечила в судовому засіданні і
сама відповідачка ОСОБА_3, рішення суду
від 02 серпня 2013 року ОСОБА_3 не виконала,
безпідставно отримані кошти у розмірі
3750 грн. вона ОСОБА_7 не повернула.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 1214 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе без достатньої
правової підстави, зобов'язана
відшкодувати всі доходи, які вона
одержала або могла одержати від цього
майна з часу, коли ця особа дізналася
або могла дізнатися про володіння цим
майном без достатньої правової
підстави. З цього часу вона відповідає
також за допущене нею погіршення майна.
У разі безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

Ст.536 ЦК України встановлено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами,
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд вважає помилковим застосування
представником позивача при обрахунку
процентів відсоткових ставок по
депозитному рахунку Ощадного банку
України, оскільки це не передбачено ні
договором, ні законом, ні будь-яким
іншим актом цивільного законодавства.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що з дня вступу
рішення Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 02 серпня 2013
року в законну силу, а саме з 23 жовтня 2013
року у ОСОБА_3 перед ОСОБА_7 виникло
зобов'язання повернути безпідставно
отримані кошти, оскільки, з даного часу
- з 23 жовтня 2013 року, вона дізналася про
те, що володіє грошовими коштами у
розмірі 3750 грн. без достатньої правової
підстави.

Тому суд вважає, що з даного часу і слід
нараховувати проценти за користування
безпідставно одержаними грошовими
коштами. Оскільки безпідставно
одержані кошти ОСОБА_3 на день
вирішення справи не повернула, то
останнім днем нарахування процентів
слід рахувати день винесення даного
рішення суду. (Всього 184 дні).

Суд проводить розрахунок процентів
наступним чином : 3% річних від 3750 грн. =
112, 5 (3750 х 3/100); одноденна сума становить
0,31 грн. ( 112,5 /365); сума 3% річних за 184 дні
становить 57,04 грн. (0,31 х 84).

В задоволенні вимог в частині
стягнення суми інфляції за 2008-2009 роки
слід відмовити оскільки виконання
зобов'язання настало 23 жовтня 2013 року.

Крім того, у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України з відповідача слід
стягнути судовий збір відповідно до
задоволених позовних вимог.

На підставі вкладеного, керуючись
ст. 11, 509, 536, 625, 1214 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
58-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, жительки
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2) 57 грн. 04
коп. (п'ятдесят сім гривень чотири
копійки) процентів за користування
безпідставно отриманими грошовими
коштами.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1, жительки
АДРЕСА_1) на користь держави 1 грн. 90 коп.
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Хмельницької області через
Ізяславський районний суд протягом
десяти днів з часу його проголошення.

Суддя: підпис
П.В.Демчук

Згідно з оригіналдом: суддя
П.В.Демчук

Секретар