Справа № 538/2625/13-ц
Провадження № 2/538/28/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року Лохвицький
районний суд Полтавської області в
складі :

головуючого судді -
Сегет Я.С.

при секретарі -
Волошиній
Л.О.

за участю представника
позивачів -
ОСОБА_1

за участю представника
позивачів-адвоката -
ОСОБА_2

відповідачки - секретаря
Луценківської сільської ради

Лохвицького району -
Портяної
В.П.

третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи -
адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лохвиці цивільну справу
за первісною позовною заявою ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про визнання
недійсним заповіту як розпорядження на
випадок смерті, що є одностороннім
правочином,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулися до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4 і
ОСОБА_8 про визнання недійсним заповіту
як розпорядження на випадок смерті,
складений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4,
посвідченого секретарем Луценківської
сільської ради в лютому 2013 року,
відновлення чинність заповітів ОСОБА_9
від 15.05.2008р. і 18.05.2011р. та стягнення
судових витрат.

В ході судового розгляду
представники позивачів у
відповідності до вимог ст. 31 ЦПК
України змінили позовні вимоги в
частині того, позов пред'явлено до
ОСОБА_3 як до секретаря Луценків-ської
сільської ради Лохвицького району та
ОСОБА_4

В судовому засіданні суд
задовольнив усне клопотання
відповідачки ОСОБА_4 і її представ-ника
ОСОБА_5 щодо виключення ОСОБА_4 із
статусу співвідповідача та визнання її
третьою особою без самостійних вимог
на стороні відповідача.

Представники позивачів ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 в ході розгляду справи вимоги
позов-ної заяви підтримали в повному
обсязі та пояснили суду, що ОСОБА_9 в
2000р. склала заповіт, котрим заповідала
земельну ділянку ( пай ) площею 4,84 га,
яка розташована на території
Луценківської сільської ради, ОСОБА_1. В
2008р. ОСОБА_9 склала новий заповіт, яким
заповіла сертифікат іменних акцій
своєму внукові ОСОБА_6. Заповітом від
2011р. ОСОБА_9 розділила майно між
онуками, а саме: будинок в с. Луценки
повинен був перейти у власність
ОСОБА_10, а земельна ділянка ( пай )
площею 4,84 га, яка розташована на
території Луценківської сільської
ради, ОСОБА_6 і ОСОБА_7. В лютому 2013 року
ОСОБА_9 склала новий заповіт, в якому
все своє майно заповідала ОСОБА_4
Позивачі в своїй заяві просять суд
визнати заповіт від 01.02.2013р. недійсним,
оскільки він був складений під впливом
обману, помилки або ж в момент його
вчинення ОСОБА_9 не усвідомлювала
значення своїх дій та ( або ) не могла
керувати ними. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 також
зазначили в позовній заяві, що під час
вчинення та посвідчення правочину не
було дотримано таких вимог до
правочину як вільне волевиявлення його
учасника, яке повинне відповідати його
внутрішній волі. Крім того, позивачі
вказали, що підставою для визнання
спірного заповіту недійсним є
зловмисна домовленість посадової
особи - секретаря сільської ради
ОСОБА_3, яка є родичкою ОСОБА_4 і з цих
міркувань не мала на це права.

Відповідачка ОСОБА_3 вимоги
позову не визнала, вважаючи, що 01.02.2013р.
вона, як сек-ретар Луценківської
сільської ради, посвідчила заповіт при
свідках з дотриманням діючого
законодавства з урахування стану
здоров'я ОСОБА_9

Третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідачки ОСОБА_4 і
її представник ОСОБА_5 просили суд
відмовити в задоволенні позовної
заяви.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 і ОСОБА_18, знайомившись
із матеріала-ми цивільної справи,
дослідивши та давши оцінку доказам по
справі суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав і основних свобод людини,
ратифікованою Верховною радою України
17.07.1997р., кожен при вирішенні питань
щодо його цивільних прав і обов'язків
або встановленні обґрунтованості будь
якого кримінального обвинувачення,
висунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист
прав і основних свобод людини є
складовою частиною
загальнонаціонального законодавства
України.

Згідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються су-дом.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, ніхто
не може протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеними
законом та є непорушним.

Судом встановлено, що 21.02.2013р.
померла ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 наро-дження
( а. с. 63 ). За життя ОСОБА_9 24.03.2000р. склала
заповіт, котрим заповіла сертифікат на
земельну ділянку ( пай ) площею 4,84 га,
ОСОБА_1 ( а. с. 22 ). Даний заповіт був
посвідчений секретарем Луценківської
сільської ради Терно Л.М. 15.05.2008р. ОСОБА_9
склала новий заповіт, яким заповіла
сертифікат іменних акцій своєму
внукові ОСОБА_6 ( а. с. 21 ). Вказаний
заповіт був посвідчений секретарем
Луценківської сільської ради ОСОБА_3
Заповітом від 18.05.2011р. ОСОБА_9 здійснила
поділ майна між онуками, а саме: будинок
в с. Луценки повинен був перейти у
власність ОСОБА_10, а земельна ділянка (
пай ) площею 4,84 га, яка розташована на
території Луценківської сільської
ради - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ( а. с. 83 ). Цей
заповіт був посвідчений секретарем
Луценківської сільської ради ОСОБА_3
Даною посадовою особою 01.02.2013р. також
був посвідчений при свідках новий
заповіт ОСОБА_9, яким вона все своє
майно заповідала ОСОБА_4 ( а. с. 32 ).

Суд відмічає, що рішенням
Лохвицького районного суду від
28.10.2011р.,яке вступило в закон-ну силу,
визнано право власності за ОСОБА_10 на
будинковолодіння, розташоване за
АДРЕСА_1 ( а. с. 34 ).

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, визначеними законом.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Суд зазначає, що ст. 1247 ЦК України
закріпила загальні вимоги до форми
заповіту, а саме:

1. Заповіт складається у письмовій
формі, із зазначенням місця та часу
його складання.

2. Заповіт має бути особисто підписаний
заповідачем. Якщо особа не може
особисто підписа-

ти заповіт, він підписується
відповідно до частини четвертої статті
207 цього Кодексу.

3. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами,

визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Частина четверта статті 207 ЦК України
зазначає, якщо фізична особа у зв'язку з
хворобою або фізичною вадою не може
підписатися власноручно, за її
дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.

В ст. 1251 ЦК України визначено, якщо у
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою особою відповідного органу
мі-сцевого самоврядування.

Посвідчення заповіту при свідках
регламентується ст. 1253 ЦК України, де
зазначено, що:

1. На бажання заповідача його заповіт
може бути посвідчений при свідках.

2. У випадках, встановлених
абзацом третім частини другої статті
1248 і статтею 1252 цього

Кодексу, присутність не менш як двох
свідків при посвідченні заповіту є
обов'язковою.

Абзацом третім частини другої статті
1248 ЦК України передбачено, що якщо
заповідач, через фізичні вади не може
сам прочитати заповіт. Посвідчення
заповіту має відбуватися при свідках (
стаття 1253 цього Кодексу ).

Суд відмічає, що в ст. 1254 ЦК України
закріплено право заповідача на
скасування та зміну заповіту. В даній
статті визначено, що заповідач має
право в будь-який час скасувати заповіт
чи скласти новий заповіт, при цьому
кожний новий заповіт скасовує
попередній і не відновлює заповіт, який
заповідач склав перед цим. В частині 4
вказаної статті зафіксовано, якщо
новий заповіт, складений заповідачем,
був визнаний недійсним, чинність
попереднього заповіту не
відновлюється, крім випадків,
встановлених статтями 225 і 231 цього
Кодексу.

Статті 225 і 231 ЦК України передбачили
правові наслідки вчинення правочину
дієздатною фізичною особою, яка у
момент його вчинення не усвідомлювала
значення своїх дій та ( або ) не могла
керувати ними і правові наслідки
правочину, який вчинено під впливом
насильства.

В статті 1257 ЦК України зафіксовано, що
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом,
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Згідно пункту 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.08.2008р.
« Про су-дову практику у справах про
спадкування » право на пред'явлення
позову про недійсність заповіту
виникає лише після смерті заповідача.
Заповіт, складений із порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, згідно
із частиною першою статті 1257 ЦК є
нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК
визнання такого заповіту недійсним
судом не вимагається.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06.11.2009р. « Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними » визначено, що правочин
може бути визнаний недійсним на
підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годуваль-ника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа ( фізична чи юридична ) має
вчиняти такий правочин добровільно,
без наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

В судовому засіданні відповідачка -
секретар Луценківської сільської ради
ОСОБА_3 пояс-нила, що в кінці січня 2013р.
до неї звернулася ОСОБА_4 з проханням
прийти до її жилого будинку, де
зустрітися із бабусею її чоловіка
ОСОБА_10 - ОСОБА_9, котра проживала в
цьому домові. В ході зустрічі ОСОБА_9
повідомила ОСОБА_3 про своє бажання
скласти заповіт на ОСОБА_4 ОСОБА_9 при
цьому пояснила, що в силу свого віку, в
зв'язку із тремтінням рук не в змозі
сама підписати заповіт. ОСОБА_3
пояснила ОСОБА_9, що в такій ситуації
необхідно скласти заповіт при свідках.
Заповідач запропонувала ОСОБА_3
запросити в якості свідків мешканців с.
Луценки ОСОБА_14 і ОСОБА_13 Підписати
заповіт від свого імені ОСОБА_9
запропонувавла запросити ОСОБА_18
01.02.2013р. відповідачка ОСОБА_3 разом із
ОСОБА_14, ОСОБА_13 і ОСОБА_18 прийшли до
жилого будинку ОСОБА_10, де проживала
ОСОБА_9, котра в їх присутності
повідомила, що має бажання заповісти
все своє майно ОСОБА_4 Секретар
сільської ради ОСОБА_3 власноручно
склала заповіт, який особисто
прочитали ОСОБА_9 та інші учасники
нотаріальної дії. Волю заповідачки в
присутності її та свідків ОСОБА_14 і
ОСОБА_13 своїм підписом на заповіті
підтвердила ОСОБА_18 Далі підписалися
свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_13 Посвідчила
заповіт ОСОБА_3

Суд відмічає, що допитані в якості
свідків ОСОБА_14, ОСОБА_13 і ОСОБА_18
підтер-дили факт своєї участі 01.02.2013р. в
посвідченні заповіту ОСОБА_9 Свідки
пояснили суду, що стан здоров'я ОСОБА_9
під час складання заповіту не викликав
сумніву в тому, що вона адекватно
сприймає процедуру посвідчення
заповіту і змогла чітко пояснити
присутнім своє бажання заповісти все,
належне їй, майно на користь ОСОБА_4, яка
на протязі останнього року здійснювала
за нею догляд. Всі свідки в судовому
засіданні підтвердили, що обидві руки
ОСОБА_9 не контрольовано тремтіли і це,
на їх погляд, унеможливлювало
власноручно здійснити нею підпис на
заповіті.

Заповідачці ОСОБА_3 була надана
можливість самій прочитати заповіт,
після чого ОСОБА_9 попросила ОСОБА_18 за
неї підписатися в заповіті. Все це
бачили свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_13, які
також поставили на вказаному документі
свої підписи.

Заслухавши пояснення свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_15 ОСОБА_16, ОСОБА_21
і ОСОБА_17, суд вважає доведеним той
факт, що в кінці 2012 року і на початку 2013
року обидві руки ОСОБА_9 не
контрольовано тремтіли.

Суд вважає, що позивачами і їхніми
представниками не надано суду доказів
визнання недійс-ним заповіту від
01.02.2013р. як розпорядження на випадок
смерті, що є одностороннім правочином,
а саме, що він був складений під впливом
обману, помилки або ж в момент його
вчинення ОСОБА_9 не усвідомлювала
значення своїх дій та ( або ), і що вона
не могла керувати ними під час вчинення
та посвідчення правочину, тобто не було
дотримано таких вимог до правочину як
вільне волевиявлення його учасника,
яке повинне відповідати його
внутрішній волі. Не було також
позивачами і їхніми представниками
надано суду доказів того, що секретар
Луценківської сільської ради ОСОБА_3 є
близькою родичкою ОСОБА_4 чи іншим
учасникам нотаріальної дії.

Встановлені в ході судового засідання
фактичні обставини та системний аналіз
вищезазначе-них норм діючого
законодавства дає підстави вважати
суду, що волевиявлення ОСОБА_9 щодо
складання спірного заповіту було
вільним та відповідало її волі. Суд,
керуючись вимогами ст. ст. 1251, 1253 ЦК
України визнає з урахуванням похилого
віку та стану здоров'я ОСОБА_9, що
ви-разилося в не контрольованому
тремтінні її обох рук, обґрунтованим
посвідчення в межах своїх пов-новажень
секретарем Луценківської сільської
ради ОСОБА_3 заповіту при свідках, в
ході скла-дання котрого ОСОБА_18 на
прохання заповідачки підписала
волевиявлення ОСОБА_9 в присутності
свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 Суд вважає, що
при посвідченні заповіту ОСОБА_9 від
01.02.2013р. не допущено порушень приписів
ст. 1247 ЦК України щодо загальних вимог
до форми заповіту. Суд відмічає, що цей
новий заповіт скасовує попередній і не
відновлює заповіт, який заповідач
склав перед цим. Суд зазначає, що при
посвідченні спірного заповіту були
дотримані, передбачені ст. 203 ЦК України
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

За результами розгляду цивільної
справи суд визнає за розумне позовні
вимоги ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити без
задоволення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88
ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтвердженні судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задо-волених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Суд відмічає, що позивачі ОСОБА_6
і ОСОБА_7 при зверненні до суду сплатили
249,60 грн. судового збору, який не
підлягає стягненню із відповідачки
ОСОБА_3

Керуючись вимогами Конвенції про
захист прав і основних свобод людини,
ст. ст. 41, 55 Конс-титуції України, ст. ст.
203, 207, 328, 1217, 1251, 1254, 1257 ЦК України,
постановами Пленуму ВСУ № 7 від 30.08.2008р.
« Про судову практику у справах про
спадкування », Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009р. « Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочи-нів недійсними », ст.
ст. 10, 11, 15, 61, 79-89, 123,130, 209, 212-216, 218, 294 ЦПК
України, суд,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до
секретаря Луценківської сільської
ради Лохвицького району ОСОБА_3 про
визнання недійсним заповіту як
розпорядження на випадок смерті, що є
одностороннім правочином складений
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4, посвідченого
секретарем Луценківської сільської
ради 01.02.2013р., відновлення чинності
заповітів ОСОБА_9 від 15.05.2008р. і 18.05.2011р.
та стягнення 249,60 судових витрат,
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до Лохвицького
районного суду в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Я. С. СЕГЕТ

Згідно : Голова суду
Г. Б. Савинський

ст. секретар
Л. Г. Несмирна