РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/10944/13-ц

Пров. №2/668/1257/14

15.04.2014 року Суворовський районний
суд м. Херсона у складі:

головуючого

Булах Є.М.

при секретарі

Бірюкову А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним
попереднього договору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вказаним позовом, мотивуючи тим, що
10.07.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка
діяла на підставі довіреності, наданої
їй ОСОБА_1, був укладений попередній
договір та додаткову угоду до нього від
17.09.2009 року. Позивач вважає вказаний
договір недійсним з наступних підстав:
ОСОБА_2, яка діяла хоч і на підставі
довіреності, але у власних інтересах, а
також виступала за довіреністю від
імені ОСОБА_1, однак з ведення
переговорів щодо можливих у
майбутньому правочинів, а тому не була
під час укладення спірних договорів
представником позивача; ОСОБА_2 діяла
виключно у власних інтересах, оскільки
грошові кошти, що були передані
останній на виконання умов
попереднього договору ОСОБА_1 не
передавались, ним не
використовувались, розпорядилась ними
ОСОБА_2 на власний розсуд, оскільки у
вказаний проміжок часу позивач
перебував в умовах обмеженої волі;
спірний попередній договір укладався
на відчуження у майбутньому нерухомого
майна, яке перебувало у спільній
сумісній власності подружжя та згоди
на продаж у майбутньому якого позивач
не надавав; крім іншого, договір про
майбутнє відчуження нерухомого майна,
у якому зареєстровані неповнолітні
діти, порушує їх права та інтереси.
Враховуючи, що позивач у подальшому
спірний попередній договір, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не схвалений,
просить суд визнати попередній
договір від 10.07.2009 року та додаткову
угоду до нього від 17.09.2009 року
недійсними.

Позивач у судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
слухання справи повідомлений у
встановленому законом порядку. Надав
суду заяву, у якій позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
задовольнити, просив слухання
проводити без його участі.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про день, час та місце
слухання справи повідомлені у
встановленому законом порядку. Заяв,
клопотань на адресу суду не надсилали.

Від представника відповідача
ОСОБА_4, який діє на захист інтересів
ОСОБА_3 надійшла заява, у якій останній
позовні вимоги не визнав просив
відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, судом
встановлено, що 10.07.2009 року, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 за
довіреністю від 22.10.2004 року, уклали
попередній договір про купівлю-продаж
у майбутньому квартири АДРЕСА_1,
сторонами у якому зазначені продавцем -
ОСОБА_1 та покупцем - ОСОБА_3 з
обумовленням прав та обов'язків для
кожного з них.

На підтвердження намірів сторін
за вказаним договором, ОСОБА_2 отримала
від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 155200,00
грн., які визначені ними як аванс у
рахунок майбутнього договору
купівлі-продажу квартири.

Додатковою угодою від 17.09.2009 року
до попереднього договору від 10.07.2009
року, внесені зміни про строки
виконання попереднього договору, з
зазначенням того, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 зобов'язуються у майбутньому, в
строк до першого березня 2010 року,
укласти договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

З витягу реєстру прав власності
на нерухоме майно Херсонського БТІ від
13.01.2005 року за № 6206756 встановлюється що
ОСОБА_1 є власником чотирикімнатної
квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право власності /САА 269819/22.12.2004/
виданого Херсонською міською радою на
підставі рушення виконкому від 21.12.2004
року №562.

З наявних в матеріалах справи
копій документів щодо попереднього
договору, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_5 10.07.2009р. за
реєстровим номером 2312 та копій
документів щодо договору про внесення
змін до попереднього договору
посвідчених ОСОБА_5 17.09.2009р. за
реєстровим номером 3081, надісланих на
вимогу суду приватним нотаріусом
вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до
довіреності від 22.10.2004 року
уповноважена ОСОБА_1 розпоряджатися
усім його майном, де б воно не
знаходилося та із чого б воно не
складалося, а також укладати всі
дозволенні законом угоди по
розпорядженню майном, купувати,
продавати, обмінювати, заставляти,
брати в заставу будівлі та інше майно,
укладати договори оренди, позички,
приймати участь у аукціонах, проводити
розрахунки по укладених правочинах,
одержувати належне йому майно, гроші,
вклади, цінні папери, документи, а також
дублікати з будь-яких документів від
усіх осіб, установ та ін..

Звертаючись до суду із позовом
ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 при укладанні
попереднього договору купівлі-продажу
квартири, що належить йому на праві
власності, діючи на підставі
довіреності від 22.10.2004 року в силу
вимог ч. 2 ст. 237 ЦК України не могла
домовлятися як представник про
укладання у майбутньому правочину, а
тому попередній договір та додаткову
угоду до нього необхідно визнати
недійсними.

Згідно ч. 2 ст.237 ЦК України, не є
представником особа, яка хоч і діє в
чужих інтересах, але від власного
імені, а також особа, уповноважена на
ведення переговорів щодо можливих у
майбутньому правочинів.

У вказаній статті ЦК
представництво визначається як
правовідношення, у якому одна сторона
(представник) зобов'язана за
повноваженнями вчинити правочин від
імені іншої сторони, яку вона
представляє. Отже, представництво є
системою, що включає правовідносини:
між тим, кого представляють, і
представником; між тим, кого
представляють, і третьою особою; між
представником і третьою особою і на
думку суду представництво не є
забороною на посередництво, оскільки
не є представником особа уповноважена
на ведення переговорів щодо можливих у
майбутньому правочинів, оскільки її
дії лише сприяють вчиненню правочину,
тобто носять допоміжний характер і не
зв'язують сторони між собою юридичними
обов'язками.

Разом з тим, оскільки попередній
договір зв'язує сторони юридичними
обов'язками за наслідками його
укладання, якими є передача грошових
коштів які отримала ОСОБА_2 від ОСОБА_3
на підтвердження своїх намірів, то суд
вважає що у даних правовідносинах
ОСОБА_2 діяла саме як представник.

Згідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України
представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє.

Як встановлюється із матеріалів
справи у ОСОБА_1 є право на
розпорядження майном, яке належить
йому на праві власності, а саме
квартирою АДРЕСА_1.

Представництвом є
правовідношення, в якому одна
сторона(представник) зобов'язана або
має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.
Щоб дії представника створили юридичні
права і обов'язки для того, кого
представляють, необхідно, щоб
представник мав відповідні
повноваження.

Своєю довіреністю ОСОБА_1 дав
ОСОБА_2 повноваження на розпорядження
усім його майном, де б воно не
знаходилося та із чого б воно не
складалося, укладати всі дозволені
законом угоди по розпорядженню майном,
купувати, продавати, брати в заставу
будівлі та інше майно, одержувати
належне йому майно, гроші від усіх осіб
та ін..

Таким чином, враховуючи, що на час
укладання попереднього договору
купівлі-продажу нерухомого майна та
додаткової угоди до нього ОСОБА_2,
згідно до довіреності від 22.10.2004р. була
наділена повноваженнями на
розпорядження усім майном та
укладанням всіх дозволених законом
угод по розпорядженню майном, що
належало ОСОБА_1, то представляючи його
інтереси і уклала попередній договір,
купівлі-продажу квартири, який у
майбутньому повинні були укласти
ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Посилання позивача на ті
обставини, що ОСОБА_2 діяла в своїх
інтересах при укладанні попереднього
договору, а не в інтересах довірителя
та в порушення інтересів сім'ї, а також
з перевищенням повноважень
представника не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи, а
тому є недоведеними як і факт не
отримання позивачем авансу переданого
ОСОБА_3 ОСОБА_2 на підтвердження намірів
укласти у майбутньому із ОСОБА_1
договір купівлі-продажу квартири,
оскільки довіреністю від 22.10.2009 року
остання була наділена повноваженнями
на одержання належних ОСОБА_1 грошей
від усіх осіб.

Виходячи з зазначеного, суд вважає
що попередній договір від 10.07.2009 року
та додаткова угода до нього від 17.09.09р.
укладенні відповідно до вимог закону
та повноважень за довіреністю від
22.10.2004р. з огляду на що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 203,215,237,238 ЦК
України, ст.ст.10,60, 88, 209, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсним
попереднього договору та додаткової
угоди до нього - відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Херсонської області
через Суворовський районний суд м.
Херсона. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяБулах Є. М.