РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Невмержицький Іван
Миколайович

при секретарі - Шуба В.М.

представника позивача за первісним
позовом - ОСОБА_1

представника відповідача за первісним
позовом - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за забов»язанням та
зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди пов»язаної з наданням
правової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом до
відповідачки ОСОБА_3 зазначив,що 12
серпня 2008 року, ОСОБА_4 позичила у нього
80 000 гривень,які обіцяла повернути до
01.10.2010 року. В жовтні 2011 року, він знову
позичив ОСОБА_4 ще 80 000 гривень, для
ремонту її будинку,про що 04 жовтня 2011
року ОСОБА_4написала власноручно
розписку в якій зобов»язалася кошти
повернути та до повного розрахунку
дозволила йому проживати в її будинку.
Однак вона умов договору не
виконала,суму богу йому не повернула,
виселила його з будинку, тому він був
змушений звернутись до суду за
захистом своїх прав.

За результатами розгляду згаданої
справи Радомишльський районний суд
Житомирської області 21.03.2013 року виніс
рішення, яким позовні вимоги
задовольнив частково, а саме: стягнув з
ОСОБА_4 на його користь кошти в сумі 160 000
грн. як суму боргу за договором позики,
а в задоволенні інших позовних вимог
йому було відмовлено за
безпідставністю.

Апеляційний суд Житомирської області
своїм рішенням від 23 травня 2013 року
змінив рішення Радомишльського
райсуду Житомирської області від 21.03.2013
року, зменшивши суму боргу стягнутої з
ОСОБА_4 на його користь з 160 тис. грн. до 80
тис. грн. Ішні 80 тис. грн. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області віднесла до зобов'язання, які
взяла на себе Відповідачка,а не до
договору позики, як було заявлено в
позові і тому на підставі цього і було
змінено рішення суду першої інстанції.

Проте,взяте на себе зобов'язання до
даного часу так і не виконала,не
повернула йому взяті на ремонт будинку
гроші в сумі 80 000,00грн., а так як він є
інвалідом, пенсіонером і йому
необхідні кошти на лікування, крім
того, ці гроші були його
заощадженням,які він відкладав тільки
для себе і своєї сім'ї і вклав в ремонт
будинку Відповідачки таку суму грошей
тільки тому, що вона є його племінницею,
тому і прагнув їй допомогти,але вона не
оцінила його турботи і зіпсувала
родинні відносини поміж ними,а тому на
даний момент йому потрібно думати про
свою старість та добробут його сім'ї, а
тому просив суд повернути йому
гроші,які у нього взяла Відповідачка на
ремонт будинку та стягнути з неї на
користь держави судові витрати.

В своєму зустрічному позові та
запереченнях ОСОБА_4, посилаючись на
те,що вона є інвалідом дитинства,має 1
групу інвалідності як хвора на ДЦП,тому
особисто свої інтереси в суді
представляти немає
можливості,запрошує постійно
представника-фахівця з юриспруденції і
такі дії ОСОБА_3 розцінює як заподіяння
їй моральної шкоди,при цьому
зазначила,що ніяких грошей вона у
ОСОБА_3 не позичала, розписки вона
писала під диктовку ОСОБА_3,який
застосовував до неї фізичну силу,
погрози та психологічний тиск, а тому
просила суд стягнути з останнього на її
користь грошові кошти в сумі 4000,00 грн.
за сплачені юристу кошти за надану
правову допомогу та 2000,00 грн.моральної
шкоди, завданої безпідставними
судовими зверненнями до неї. В
судовому засіданні представник ОСОБА_3
за письмовою довіреністю - ОСОБА_1
позовні вимоги свого довірителя до
ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі,про
що надала відповідні пояснення, а в
задоволенні зустрічних позовних вимог
просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник за
письмовою довіреністю - адвокат
ОСОБА_2.в судове засідання не з"явилися,
про час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином,причину
неявки не зазначили,заяв та
повідомлень не надіслали,а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без них на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення представника
позивача за первісним позовом,
дослідивши матеріали справи,оцінивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності,суд приходить до
наступного.

Судом встановлено,що 12 серпня 2008 року,
ОСОБА_4 позичила у ОСОБА_3 80 000
гривень,які обіцяла повернути до 01.10.2010
року. В жовтні 2011 року, він знову
позичив ОСОБА_4 ще 80 000 гривень, для
ремонту її будинку,про що 04 жовтня 2011
року ОСОБА_4написала власноручно
розписку в якій зобов»язалася кошти
повернути та до повного розрахунку
дозволила йому проживати в її будинку.
Однак вона умов договору не
виконала,суму богу йому не повернула,
виселила його з будинку, тому він був
змушений звернутись до суду за
захистом своїх прав.

За результатами розгляду згаданої
справи Радомишльський районний суд
Житомирської області 21.03.2013 року виніс
рішення, яким позовні вимоги
задовольнив частково, а саме: стягнув з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 160
000 грн. як суму боргу за договором
позики, а в задоволенні інших позовних
вимог йому було відмовлено за
безпідставністю.

Апеляційний суд Житомирської області
своїм рішенням від 23 травня 2013 року
змінив рішення Радомишльського
райсуду Житомирської області від 21.03.2013
року,зменшивши суму боргу стягнутої з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з 160 тис. грн.
до 80 тис. грн. Ішні 80 тис. грн. колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Житомирської області віднесла до
зобов'язання, які взяла на себе
Відповідачка,а не до договору позики,
як було заявлено в позові.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Оскільки Відповідачкою були порушені
умови вищевказаних договорів, то
відповідно до ч.І ст.611 Цивільного
Кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Крім того, ч.1 cт.625 ЦК України
передбачено,що боржник, не звільняєть
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

За таких підстав суд приходить до
висновку про доведеність позивачем
ОСОБА_3 неправомірної поведінки
відповідачки ОСОБА_4 в частині
невиконання зобов»язання з повернення
боргу,а тому його позовні вимоги
задовольняє.

З приводу зустрічних позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 суд приходить до
наступного.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в
порядку,встановленому цим
Кодексом,звернутися до суду за
захистом своїх порушених,невизнаних
або оспорюваних прав,свобод чи
інтересів.Цією нормою Законодавець
зазначив про те,що особа має право, а не
обов»язок на звернення до суду.

Відмова від права на звернення до суду
за захистом є недійсною.

Твердження ОСОБА_4,що згадану вище
розписку вона писала під диктовку
ОСОБА_3,який застосовував до неї
фізичну силу,погрози та психологічний
тиск, суд не бере до уваги,т.як будь-яких
доказів про написання розписки з
примусу або написання її під впливом
погроз,або із застосуванням до неї
насильства ОСОБА_4не надала.

Судом встановлено,що дійсно в 2011-2012
роках ОСОБА_4зверталась до органів
міліції зі скаргами на неправомірні
дії свого дядька ОСОБА_3,однак
проведеними перевірками ознак злочину
в його діях встановлено не було. Всі
скарги відносились до порядку
проживання в будинку.

У відповідності до ч.І ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини,на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та як
обґрунтовувала свої зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_4 про те,що вона є
інвалідом 1 групи дитинства(ДЦП), має
невеликий дохід,потребує сторонньої
допомоги,проте вказані обставини не є
особливими та винятковими,оскільки
існували як на час укладання боргового
зобов»язання так і на час ухвалення
рішень судами першої та апеляційної
інстанцій.

У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди,завданої порушенням її
прав.

За загальним правилом моральна шкода
відшкодовується особою,яка її завдала
за наявності її вини.

За таких обставин суд не вбачає
зустрічні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення з останнього коштів за
завдану моральну шкоду правомірними,а
тому відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця і
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Поняття правової допомоги
дає лише ЗУ «Про безоплатну правову
допомогу». Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 7
Закону, складення заяв, скарг та інших
документів правового характеру (крім
документів процесуального характеру)
відносяться до правової допомоги.
Доказом надання правової допомоги та
оплати за неї є договір та приходний
касовий ордер.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 є дієздатною особою,прав на
надання безоплатної правової допомоги
немає,як і не зобов»язана звертатися за
обов»язковою платною правовою
допомогою так як це є її правом а не
обов»язком.

Суд вважає недоведеними ОСОБА_4
заявлені до ОСОБА_3 вимоги про
стягнення з останнього матеріальної
шкоди в сумі 4000,00 грн. за надану правову
допомогу,що є підставою до відмови в
задоволенні позовних вимог і в цій
частині.

У відповідності до ч. 1 ст.88 ЦПК України
стороні,на користь якої ухвалено
рішення,суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Частиною 2 згаданої статті цього
Кодексу передбачено,якщо обидві
сторони звільнені від оплати судових
витрат,вони компенсуються за рахунок
держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,11,60,79,84,88,208,209,212-215ЦПК України,
ст.ст.23,526,609,611,625 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3
р.н.(ІПН НОМЕР_1)прож. за адресою: АДРЕСА_2
на користь ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1
грошові кошти в сумі 80 000,00 грн.,як суму
боргу за письмовим зобов»язанням.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Радомишльський районний суд протягом
десяти днів починаючи з дня його
проголошення.Особи,які брали участь у
справі,але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення,можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
Невмержицький Іван Миколайович