АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 444/2-2137/10 22-ц/774/851/К/14
Справа № 2-2137/2010
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/851/к/14
Доповідач - Остапенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Митрофанової Л.В.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Кузьміній
Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
червня 2010 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання майна спільною сумісною
власністю, поділ майна та визнання
права власності, -

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

Представник позивача ОСОБА_3- ОСОБА_11.

В С Т А Н О В И Л А :

У червня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання майна спільною сумісною
власністю, поділ майна та визнання
права власності, посилаючись на те, що з
червня 2000 року вони з ОСОБА_2 проживали
однією сім`єю як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу. Від їх шлюбу
народилась дитина - син ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час сумісного проживання
сторонами було придбано майно, право
власності на яке було оформлено на ім`я
відповідача: домоволодіння, за адресою:
АДРЕСА_5, земельну ділянку площею 0,1
гектарів, розташовану за адресою:
АДРЕСА_5; земельну ділянку площею 0,0248
гектарів, розташовану за адресою:
АДРЕСА_5; автомобіль «ТОЙОТА АВАЛОН» 2006
року випуску, сріблястий металік,
реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль
«ГАЗ 3302», 2005 року випуску, білого
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2;
автомобіль «Фольксваген LТ46», 1999 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3;
автомобіль «ГАЗ 339214», 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_4; вбудоване
нежитлове приміщення НОМЕР_5
торгівельного комплексу загальною
площею 1347,6 кв.м., розташованого по
АДРЕСА_6; квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 89 кв.м.

Згоди щодо поділу майна з
відповідачем не досягнуто, в зв`язку з
чим після уточнення позовних вимог
позивач просила встановити факт
проживання однією сім'єю чоловіка -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та жінки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з червня 2000 року
по травень 2010 року.

Визнати спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3:

- домоволодіння, один житловий
будинок загальною площею 41,5 кв.м.,
житловою площею 34,1 кв.м, за адресою:
АДРЕСА_5, згідно договору купівлі -
продажу від 27.12.2004р., посвідченого
державним нотаріусом Першої
криворізької державної нотаріаньної
контори Уколовою Н.М., зареєстрованого
в реєстрі за №1-6356, та зареєстрованого в
КП «Криворізьке БТІ» від 10.01.2005р., у
реєстрову книгу №143 - 26, номер запису
314444, згідно витягу про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно;

- земельну ділянку площею 0,1
гектарів, яка передана для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських споруд й розташована за
адресою: АДРЕСА_5;

- земельну ділянку площею 0,0248
гектарів, яка передана для ведення
особистого селянського господарства й
розташована за адресою: АДРЕСА_5;

- автомобіль «ТОЙОТА АВАЛОН» 2006
року випуску, сріблястий металік,
реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 29.05.2006р.;

- автомобіль «ГАЗ 3302», 2005 року
випуску, білого кольору, реєстраційний
номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від
16.09.2005р.;

- автомобіль «Фольксваген LТ46»,
1999 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від
13.08.2004р.;

- автомобіль «ГАЗ 339214», 2005 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4,
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 05.05.2006р.;

- вбудоване нежитлове
приміщення НОМЕР_5 торгівельного
комплексу загальною площею 1347,6 кв.м.,
розташоване по АДРЕСА_6, що належить
ОСОБА_2 на підставі рішення
Інгулецького райсуду м. Кривого Рогу
від 26.05.2008р. справа №2-1884/08;

- трьохкімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
89,0кв.м.,

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на домоволодіння, один
житловий будинок загальною площею 41,5
кв.м., житловою площею 34,1 кв.м, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на земельну ділянку
площею 0,1 гектарів, яка передана для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд й розташована за адресою:
АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на земельну ділянку
площею 0,0248 гектарів, яка передана для
ведення особистого селянського
господарства й розташована за адресою:
АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на автомобіль «ТОЙОТА
АВАЛОН» 2006 року випуску, сріблястий
металік, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на автомобіль «ГАЗ 3302»,
2005 року випуску, білого кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на автомобіль
«Фольксваген LТ46», 1999 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на автомобіль «ГАЗ
339214», 2005 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_4.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на вбудоване нежитлове
приміщення НОМЕР_5 торгівельного
комплексу загальною площею 1347,6 кв.м.,
розташоване по АДРЕСА_6, що належало
ОСОБА_2 на підставі рішення
Інгулецького райсуду м. Кривого Рогу
від 26.05.2008р. справа №2- 1884/08;

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на трьохкімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 81,5кв.м.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
червня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю чоловіка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
жінки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано спільною сумісною
власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 таке майно:
домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_5;
земельну ділянку площею 0,1 гектарів,
розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
земельну ділянку площею 0,0248 гектарів,
розташовану за адресою: АДРЕСА_5;
автомобіль «ТОЙОТА АВАЛОН» 2006 року
випуску, сріблястий металік,
реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль
«ГАЗ 3302», 2005 року випуску, білого
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2;
автомобіль «Фольксваген LТ46», 1999 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3;
автомобіль «ГАЗ 339214», 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_4; вбудоване
нежитлове приміщення НОМЕР_5
торгівельного комплексу загальною
площею 1347,6 кв.м., розташованого по
АДРЕСА_6; квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 81,5кв.м.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на домоволодіння:
жилий будинок з господарчими та
побутовими будівлями і спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_5, до
складу якого входить один жилий
будинок загальною площею 41,5 кв.м.,
житловою площею 34,1 кв.м, позначений на
плані літерою «А-1», господарчі та
побутові будівлі і споруди: погріб під
літерою «Б», літня кухня під літерою
«В», гараж: під літерою «Г», вбиральня
«Е», огорожа «№1, 2», замощення «II»,
водоколонка «І».

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_5, площею
0,1 гектарів, яка згідно державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку серія ЯБ №872414 була
передана для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на земельну ділянку
площею 0,0248 гектарів, розташовану за
адресою: АДРЕСА_5, площею 0,0248 гектарів,
яка згідно державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серія ЯБ №872415 була передана
для особистого селянського
господарства.

Визнано за ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на транспортний
засіб «ТОЙОТА АВАЛОН» 2006 року випуску,
сріблястий металік, реєстраційний
номер НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_6, який
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_7,
виданого Криворізьким МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС
України в Дніпропетровській області
від 29.05.2006р. належав ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на транспортний
засіб «ГАЗ 3302», 2005 року випуску, білого
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2,
номер шасі НОМЕР_8, номер кузову НОМЕР_9,
який згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_10,
виданого Криворізьким МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС
України в Дніпропетровській області
від 16.09.2005р. належав ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на
транспортний засіб «Фольксваген LТ46»,
1999 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_11, який
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_12,
виданого Криворізьким МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС
України в Дніпропетровській області
від 13.08.2004р. належав ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на транспортний засіб
«ГАЗ 339214», 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_4, номер
кузова НОМЕР_13, який згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_14 виданого Криворізьким
МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України в
Дніпропетровській області від 05.05.2006р.
належав ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на вбудоване нежитлове
приміщення НОМЕР_5 торгівельного
комплексу загальною площею 1347,6 кв.м.,
розташованого по АДРЕСА_6.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 81,5кв.м.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
суд першої інстанції в порушення вимог
ст.. 70 СК України безпідставно відійшов
від засад рівності часток подружжя та
вирішив питання про його поділ
нерівноцінно, а також суд вирішив
питання щодо домоволодіння АДРЕСА_5 яке
набуте відповідачем відповідно до
договору дарування від 27.12.2004 року, а
також нежитлове приміщення НОМЕР_5
торгівельного комплексу розташованого
по АДРЕСА_6, яке придбано відповідачем
для ведення підприємницької
діяльності, в той час як це майно не
підлягало поділу відповідно до вимог
ст.. 57 СК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо
встановлення факту проживання однією
сім`єю суд першої інстанції в порушення
вимог діючого законодавства зробив
висновки виключно на визнанні позову
відповідачем та встановив факт
проживання однією сім`єю без вказівки
на час в який даний факт мав місце,
також в рішенні суду не зазначені
докази на підставі яких суд дійшов
даного висновку, чим порушив норми
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, з урахуванням визнання позову
відповідачем, суд першої інстанції
виходив з доведеності позовних вимог
ОСОБА_3 в частині встановлення факту її
спільного проживання з ОСОБА_2 однією
сім'єю, та визнав майно спільною
сумісною власністю сторін, яке
підлягає поділу між співвласниками
при цьому судом розподілено майно
шляхом поділу в натурі з виділенням
ОСОБА_3: домоволодіння, за адресою:
АДРЕСА_5; земельної ділянки площею 0,1
гектарів, розташовану за адресою:
АДРЕСА_5; земельної ділянки площею 0,0248
гектарів, розташованої за адресою:
АДРЕСА_5; автомобіля «ТОЙОТА АВАЛОН» 2006
року випуску, сріблястий металік,
реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіля
«ГАЗ 3302», 2005 року випуску, білого
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2;
автомобіля «Фольксваген LТ46», 1999 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3;
автомобіля «ГАЗ 339214», 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_4;
вбудованого нежитлового приміщення
НОМЕР_5 торгівельного комплексу
загальною площею 1347,6 кв.м.,
розташованого по АДРЕСА_6; ОСОБА_2:
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 81,5кв.м.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК
України та роз'яснень, викладених у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку»,
перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, суд апеляційної
інстанції повинен з'ясувати: чи
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти), якими
мотивовано рішення, належними й
допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримано та чи
правильно застосовано норми
матеріального й процесуального права,
досліджувати докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суд першої інстанції
було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, зазначеними положеннями
цивільного процесуального
законодавства на апеляційний суд
покладено обов'язок перевіряти
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, встановлені
судом фактичні обставини і усувати
недоліки, допущені судом першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що зазначеним
вимогам рішення суду першої інстанції
не відповідає з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім`єю, суд першої інстанції в
порушення вимог норм діючого
законодавства задовольнив позов в
частині встановлення факту проживання
однією сім`єю без зазначення дат
вказаних в позові, та визнав право
власності на майно зазначене в позові,
вважаючи його спільною сумісною
власністю подружжя, виділивши все
спірне майно ОСОБА_3 крім квартири
АДРЕСА_1 , яка була виділена ОСОБА_2

Крім того, встановлюючи факт
проживання сторін однією сім`єю суд
першої інстанції керувався нормами СК
України не звернувши уваги, що спірні
правовідносини за період з червня 2000
року по 01.01.2004 року регулювались
нормами КпШС України та не передбачали
встановлення факту проживання однією
сім`єю як чоловіка та дружини без
реєстрації шлюбу.

Встановлюючи факт проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 однією сім`єю, суд першої
інстанції посилався на Акт складений
сусідами та посвідчений представником
ЖЕЄ, про проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2
однією сім`єю та виходив з того, що
відповідач ОСОБА_2 визнав позов, не
заперечував проти викладених у
позовній заяві обставин спільного
проживання з ОСОБА_3, а також наявності
у сторін спільної дитини.

Проте, як вбачається з копії паспорта
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_7, відповідач ОСОБА_2
зареєстрований за іншою адресою:
АДРЕСА_4.

Акт складений комісією в складі
майстра ЖЕО №20 в присутності
мешканців будинку АДРЕСА_1 щодо
сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2
не підтверджує перебування сторін у
фактичних шлюбних відносинах (а.с. 27)

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Вирішуючи дану справу суд першої
інстанції порушив дану норму, оскільки
визнання позову відповідачем
суперечить закону та порушує його
права.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 12 грудня 2012 року у
справі № 6-148 цс 12 положення ст. 74 СК
України поширюються на правовідносини
між чоловіком та жінкою, які проживають
у фактичних шлюбних відносинах, і для
визнання майна, придбаного під час
фактичних шлюбних відносин, спільною
сумісною власністю необхідні докази:
ведення спільного господарства,
наявності у сторін спільного бюджету,
проведення спільних витрат, придбання
іншого майна в інтересах сім'ї.

Стаття 10 ЦПК України передбачає
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, установлених ст.. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60
ЦПК, суд розглядає справу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, зобов'язана надати усі
наявні у неї докази та довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу. Доказуванню підлягають
обставини, що мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
виник спір.

З урахуванням вищенаведених норм
закону, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем не надано
доказів наявності спільного бюджету,
ведення спільного господарства,
проведення спільних витрат з
відповідачем, тощо.

Наявність спільної дитини ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач не оскаржує, та
підтверджує, що мав з позивачем близькі
стосунки, у тому числі й інтимні.

Таким чином , колегія суддів приходить
до висновку, що задовольняючи позов суд
першої інстанції залишив поза увагою,
що відповідач не заперечував факту
інтимних стосунків з позивачем, але не
визнавав факт ведення спільного
господарства з останньою, та не
врахував відсутності належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту перебування з відповідачем у
фактичних шлюбних відносинах у
розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку , про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім`єю без шлюбу з ОСОБА_2 з червня 2000
року по травень 2010 року .

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або
в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, поширюються положення глави 8
цього Кодексу.

Враховуючи, що колегія суддів не
знайшла підстав для задоволення
позовних вимог про встановлення факту
проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, тому колегія вважає за
необхідне відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог про
визнання майна спільною сумісною
власністю та поділ майна.

Наведені обставини свідчать про
те, що суд першої інстанції помилково
встановив факт проживання позивача та
відповідача однією сім'єю визнав майно
зазначене в позові спільною сумісною
власністю, та здійснив поділ
зазначеного майна, а тому, колегія
суддів вважає за необхідне на підставі
п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2 ч.1 ст.
309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010
року скасувати і ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім'єю,
визнання майна спільною сумісною
власністю, поділ майна та визнання
права власності - відмовити.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/