Справа № 212/6524/2012
Провадження № 6/127/881/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за заявою Комунального підприємства
Вінницької міської ради
«Вінницяміськтеплоенерго» про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго»
звернулось до суду з заявою про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню. Заява мотивована
тим, що рішенням Вінницького міського
суду від 22.01.2013 року було відмовлено в
позові ОСОБА_1 до КП ВМР
«Вінницяміськтеплоенерго», за участі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - генерального
директор КП ВМР
«Вінницяміськтеплоенерго» Пізняка
О.С., про скасування наказу, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення моральної шкоди. Рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 11.10.2013 року рішення Вінницького
міського суду від 22.01.2013 року було
скасовано, а позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано наказ №47-к від 19.03.2012 року в
частині звільнення ОСОБА_1 з посади
диспетчера районної теплової мережі №2
за п.1 ст.40 КЗпП України та поновлено її
на посаді диспетчера районної теплової
мережі №2 КП ВМР
«Вінницяміськтеплоенерго». Стягнуто з
КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» на
користь ОСОБА_1 69 469,40 грн. зарплати за
час вимушеного прогулу без врахування
податків та інших обов'язкових
платежів та 3000 грн. моральної шкоди.
Рішення в частині поновлення на роботі
та стягненні заробітної плати за один
місяць допущено до негайного
виконання. В інший частині позову
відмовлено. На виконання вищевказаного
рішення апеляційного суду 24.01.2014 року
Вінницьким міським судом Вінницької
області видано виконавчий лист
№212/6524/2012. Зважаючи, що первісним
рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 18.03.2013 року у цій справі, яке
скасовано ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 11.09.2013 року, було задоволено
позов ОСОБА_1 і дане рішення набрало
законної сили з моменту проголошення,
то воно в частині звернутій до
негайного виконання було виконано:
ОСОБА_1 було поновлено на роботі, їй
було виплачено середній заробіток за
один місяць та вона отримувала
заробітну плату. З рішення
апеляційного суду від 11.10.2013 року
вбачається, що сума заробітку
визначена за час вимушеного прогулу з
23.03.2012 року по 11.10.2013 року. Однак, за
період з квітня по червень 2013 року
ОСОБА_1 на виконання первісного рішення
суду було нараховано 14275,49 грн. та
виплачено 11880,59 грн. Таким чином,
заявник вважає, що рішення
апеляційного суду ним фактично
виконано в частині поновлення ОСОБА_1
на роботі та виплаті їй заробітку в
розмірі 14275,49 грн. За таких обставин
просить визнати виконавчий лист
№212/6524/2012, виданий 24.01.2014 року
Вінницьким міським судом Вінницької
області, таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення 14275,49 грн.
зарплати за час вимушеного прогулу у
зв'язку з його фактичним виконанням.

В судовому засідання представник
заявника заяву підтримав, просив її
задовольнити на підставах, викладених
в заяві.

Представник стягувача заперечував
щодо задоволення заявив, виклавши свої
заперечення в письмовій формі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України
питання, пов'язані із зверненням
судового рішення до виконання, вирішує
місцевий суд, який розглянув справу.
Згідно частин 2,4 ст.369 ЦПК України суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково у разі
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин.

Судом встановлено, що рішенням
Вінницького міського суду від 22.01.2013
року було відмовлено в позові ОСОБА_1 до
КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - генерального
директор КП ВМР
«Вінницяміськтеплоенерго» Пізняка
О.С., про скасування наказу, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення моральної шкоди. Зазначене
рішення було скасоване рішенням
Апеляційного суду Вінницької області
від 18.03.2013 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково, визнано незаконним та
скасовано наказ №47-к від 19.03.2012 року в
частині звільнення ОСОБА_1 з посади
диспетчера районної теплової мережі №2
за п.1 ст.40 КЗпП України та поновлено її
на посаді диспетчера районної теплової
мережі №2 КП ВМР
«Вінницяміськтеплоенерго». Стягнуто з
КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» на
користь ОСОБА_1 44 027,36 грн. зарплати за
час вимушеного прогулу без врахування
податків та інших обов'язкових
платежів та 3000 грн. моральної шкоди, в
іншій частині - відмовлено.

На виконання вказаного рішення
відповідачем по справі виданий наказ
від 08.04.2013 року №68-к про поновлення на
посаді ОСОБА_1 та з квітня 2013 року по
13.06.2013 року ОСОБА_1 нараховано 14275,49 грн.
заробітної плати (без врахування
податків та зборів), в тому числі 3699,02
грн. за рішенням суду, та виплачено в
цілому 11 880, 59 грн.

Зазначене вище рішення Апеляційного
суду Вінницької області було скасовано
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 11.09.2013 року та
справа направлена на новий апеляційний
розгляд.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 11.10.2013 року рішення
Вінницького міського суду від 22.01.2013
року було скасовано, а позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано наказ №47-к від
19.03.2012 року в частині звільнення ОСОБА_1
з посади диспетчера районної теплової
мережі №2 за п.1 ст.40 КЗпП України та
поновлено її на посаді диспетчера
районної теплової мережі №2 КП ВМР
«Вінницяміськтеплоенерго». Стягнуто з
КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» на
користь ОСОБА_1 69 469,40 грн. зарплати за
час вимушеного прогулу без врахування
податків та інших обов'язкових
платежів та 3000 грн. моральної шкоди. На
виконання цього рішення Апеляційного
суду Вінницької області 24.01.2014 року був
виданий виконавчий лист та 04 лютого 2014
року відкрите виконавче провадження.

Звертаючись до суду з заявою про
визнання виконавчого листа від 24.01.2014
року таким, що не підлягає частковому
виконання, заявник вважає, що сума 14275,49
грн., яка виплачена стягувачу,
виплачена по вказаному листу та
відбулося часткове виконання рішення
Апеляційного суду Вінницької області
від 11.10.2013 року. Однак, суд звертає
увагу, що виплати, які проводились
стягувану в 2013 році, не проводились на
виконання рішення Апеляційного суду
Вінницької області від 11.10.2013 року, на
виконання якого виданий виконавчий
лист від 24.01.2014 року, що є предметом
розгляду. Виплачені суми в квітні -
червні 2013 року є сумами заробітної
плати, а не середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, що був предметом
спору, що і було враховано Апеляційним
судом Вінницької області при винесені
повторного рішення по цій справі.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заява задоволенню не
підлягає.

Суд не знаходить підстав для
задоволення клопотання представника
стягувача про винесення окремої ухвали
щодо неналежного виконання вказаного
рішення в частині поновлення на роботі,
встановлення джерел виплати сум, які
належить стягувачу, оскільки дані
питання не було предметом дослідження
в судовому засіданні. Щодо його
посилання на недостовірність даних,
викладених в заяві, то суд звертає
увагу, що кожна сторона може давати
свою оцінку обставини справи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 368, 369 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства
Вінницької міської ради
«Вінницяміськтеплоенерго» про
визнання виконавчого листа № 212/6524/2012,
виданого Вінницьким міським судом
Вінницької області 24.01.2014 року таким, що
не підлягає виконанню в частині
стягнення 14 275,49 грн. зарплати за час
вимушеного прогулу, залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з
моменту його проголошення.

Суддя: