Справа № 203/4091/13-ц
16 квітня 2014 року Кіровський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
за участю представника позивача
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення права власності на частину
квартири, визнання права власності на
Позивачка звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилалась на те,
що 02.06.2009 року Кіровським районним
судом м.Дніпропетровська винесено
рішення, яким визнано за нею право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
та за ОСОБА_3 право власності на іншу ?
частину вказаної квартири. Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12.10.2009 року рішення
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 02.06.2009 року
залишено без змін. Вона разом з дочкою
ОСОБА_4 проживає у спірній квартирі.
Відповідач проживає окремо, відомості
про його місце мешкання їй не відоме,
але відповідач і досі зареєстрований в
спірній квартирі. Угоди про спосіб
виділення частки відповідача із
загального майна між нею та
відповідачем не досягнуто. Більш ніж
три роки відповідач не користується
належною йому часткою майна, а саме ?
частиною квартири, не сплачує
комунальні послуги. Відповідно до ч.1
ст.365 ЦК України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо частка є незначною
і не може бути виділена в натурі, річ є
неподільною, спільне володіння і
користування майном є неможливим,таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї. Оскільки квартира є річчю
неподільною, шлюб між нею та
відповідачем розірвано в 2006 році,
стосунки між ними недоброзичливі, в
зв'язку з чим спільне проживання в
квартирі неможливе, відповідач з 2009
року не мешкає у спірній квартирі, не
надає грошові кошти на її утримання, та
особисто не сплачує за комунальними
рахунками, а вона готова сплатити
вартість ? частини квартири, позивачка
просила суд припинити право власності
відповідача на ? частину квартиру та
визнати за нею право власності на цю
частину квартиру, стягнувши з неї на
користь відповідача грошову
компенсацію вартості ? частки квартири.
Також просила стягнути з відповідача
понесені нею по справі судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги та,
посилаючись на зазначені в позові
підстави, просив суд задовольнити
останній в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки не
повідомив. Повідомлений належним
чином, через засоби масової інформації.

З урахуванням зазначеного, думки
представника позивача, судом у
відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України
було ухвалено про розгляд справи в
заочному порядку, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
в їх сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
15.02.2003 року. 01.12.2006 року шлюб між ними
було розірвано.

Рішенням Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 02.06.2009 року
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
за кожним.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12.10.2009
року вказане рішення суду від 02.06.2009
року було залишено без змін.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.358 ЦК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право
на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Як роз'яснено в п.7 постанови
Пленуму Верховного Суду України №20 від
22.12.1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» оскільки за
чинним законодавством суд вирішує
спори учасників спільної власності
щодо розпорядження чи користування
майном, то не слід розглядати як
неправомірне позбавлення права
власності присудження грошової
компенсації за частку у спільній
власності, якщо її неможливо виділити
або поділити майно в натурі чи спільно
користуватись ним.

Згідно п.12 вказаної постанови
вирішуючи питання про грошові
стягнення у справах за позовами про
захист права приватної власності на
майно, суди мають виходити з того, що
вартість спірного майна визначається
за погодженням сторін, а за його
відсутністю - за дійсною вартістю майна
на час розгляду спору. Під дійсною
вартістю розуміється грошова сума, за
яку майно може бути продано в даному
населеному пункті чи місцевості Для її
визначення при необхідності
призначається експертиза.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

З конструкції ст.365 ЦК України не
вбачається, що для вирішення питання
про припинення зазначеного права
необхідна наявність всіх чотирьох умов
у їх сукупності, оскільки статтею
передбачено вичерпний перелік підстав,
за наявності будь-якої з них можливе
вирішення судом питання про припинення
права на частку в спільному майні за
вимогою інших співвласників.

Як встановлено судом, спірна
квартира розташована на п'ятому
поверсі багатоповерхового житлового
будинку та виділення її в натурі діючим
законодавством не передбачено.

Шлюб між сторонами було розірвано
в 2006 році, між ними існують неприязнені
стосунки, що підтверджується наданими
позивачкою копіями постанов про
відмову в порушенні кримінальної
справи за зверненнями ОСОБА_2 на
неправомірні дії ОСОБА_3

З 2009 року ОСОБА_3 в спірній
квартирі не мешкає, що свідчить про
наявність у нього іншого житла, а тому
припинення його права на частку
квартири не завдасть істотної шкоди
інтересам останнього.

З урахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку про наявність
передбачених ст.365 ЦК України підстав
для припинення права відповідача на
частку квартири АДРЕСА_1 та про
обґрунтованість позову ОСОБА_2

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
02.12.2013 року №198/13 ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 в цілому складає 288234
грн. Ринкова вартість ? частини спірної
квартири становить 144117 грн.

Як вбачається з квитанції №1/1 від
26.03.2014 року позивачкою у відповідності
до вимог ст.365 ЦК України було внесено
на депозитний рахунок суду вартість ?
частини спірної квартири в сумі 144117
грн.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими і підлягають в
задоволенні в повному обсязі.

При подачі позову з вимогою
майнового характеру позивачкою було
сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп.

Під час розгляду справи за
наслідками проведеної експертизи було
встановлено, що вартість ? частини
спірної квартири становить 144117 грн.
Таким чином, виходячи з предмету
позову, ставка судового збору, що
підлягала сплаті відповідно до ст.4
Закону України «Про судовий збір»
складає 1441 грн. 17 коп.

В зв'язку з цим, у відповідності до
ст.88 ЦПК України з відповідача на
користь позивачки слід стягнути
сплачений останньою при подачі позову
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. та на
користь держави судовий збір в сумі 1211
грн. 77 коп. (1441 грн. 17 коп. - 229 грн. 40 коп.).

Керуючись ст.ст.183,358,365 ЦК України,
ст.ст.10,11,27,31,58-61,88,169,212-215,224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
припинення права власності на частину
квартири, визнання права власності на
частини квартири задовольнити
повністю.

Припинити право власності ОСОБА_3
на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка
належала в рівних частинах ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ?
частини квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_3, в сумі 144117 грн., яка була
перерахована позивачкою згідно
квитанції №1/1 від 26 березня 2014 року на
депозитний рахунок суду (одержувач
платежу: ТУ ДСА України в
Дніпропетровській області).

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивачки ОСОБА_2 судовий збір
в сумі 229 грн. 40 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір в сумі 1211
грн. 77 коп.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя

С.Ю.Казак