Справа № 687/1072/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року

Чемеровецький районний суд
Хмельницької області

в складі: головуючого-судді - Назарчука
Р.В.,

при секретарі - Мельник Т.Є.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача- ОСОБА_6,

представника відповідача-
ОСОБА_8,

представника Кутковецької
сільської ради -Дикунець К.В.,

представника державної
нотаріальної контори Чемеровецького
районного нотаріального округу -
Пилявського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Чемерівці
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6, виконавчого комітету
Кутковецької сільської ради
Чемеровецького району Хмельницької
області, треті особи: Державна
нотаріальна контора Чемеровецького
районного нотаріального округу,
Чемеровецьке районне бюро технічної
інвентаризації, Реєстраційна служба
Чемеровецького районного управління
юстиції про визнання частково
недійсними: рішення виконавчого
комітету Кутковецької сільської ради
№14 від 24 травня 2001 року, свідоцтва про
право власності на житловий будинок,
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок, свідоцтва
про право власності на домоволодіння,
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку та встановлення
факту родинних відносин,

В С Т А Н
О В И В :
Позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
визнання частково недійсними: рішення
виконавчого комітету Кутковецької
сільської ради №14 від 24 травня 2001 року,
свідоцтва про право власності на
житловий будинок, свідоцтва про право
на спадщину за законом на житловий
будинок, свідоцтва про право власності
на домоволодіння, визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку та встановлення факту родинних
відносин, просить поновити строк
позовної давності для звернення до
суду, посилаючись на те, що він та його
брат ОСОБА_6 народились в господарстві
по АДРЕСА_1, яке відноситься до
колгоспного типу дворів, тобто він,
його брат та батьки вважались членами
колгоспного двору і частка кожного з
них становила по 1/4 частині. Майже на
протязі всього життя він проживав
зареєстрованим у даному господарстві
та працював в місцевому колгоспі. Його
брат в 1974 році одружився та знявся з
реєстрації з вказаного домоволодіння і
перейшов проживати у господарство
своєї колишньої дружини, чим втратив
право на частку у колгоспному дворі,
після чого його - позивача частка та
частка батьків становила по 1/3 кожному.
В ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько, а в
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати. Після смерті
батьків, він як рідний син, що проживав
зареєстрованим у спадковому будинку на
час їх смерті, вважається таким, що
фактично прийняв спадщину. В 2003 році
його брат припинив шлюбні відносини з
своєю дружиною та перейшов проживати у
дане господарство. У зв»язку з
неможливістю спільного проживання з
братом він разом зі своєю дружиною
перейшов проживати у господарство її
батьків. Однак, 15 червня 2013 року він
довідався із врученої йому судом копії
позовної заяви, що відповідач всупереч
його волі, без його відома набув права
власності на спадкове домоволодіння і
звернувся до нього з позовною вимогою
про визнання його таким, що втратив
право на житлову площу, що він вважає
незаконним, таким, що позбавляє його
права на житлову площу та майно як
члена колишнього колгоспного двору,
спадкоємця першої черги за законом.
Вважає, що, оскільки відповідач втратив
членство у дворі і він - позивач
проживав у ньому після сметрі батька
лише з матір»ю, то частка кожного з них
після смерті батька становила по 1/2
частині. Отже його брат - ОСОБА_6 міг
набути лише права на 1/2 частину належну
матері, яка склала на нього -
відповідача заповіт. Також позивач
вказує, що в його свідоцтві про
народження батько записаний як
«ОСОБА_7», а у свідоцтві про смерть
батька як «ОСОБА_7», а також мати у його
свідоцтві про народження записана як
«ОСОБА_16», а у свідоцтві про її смерть
як «ОСОБА_16», що позбавляє його
можливості спадкувати майно після
смерті батьків, а тому був вимушений
звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судове засідання з'явилися,
позовні вимоги підтримали та просили
їх задоволити, покладаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та уточнюючих позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_6 та його
представник ОСОБА_8 в судове засідання
з'явилися, позовні вимоги не визнали,
просять відмовити в задоволенні
позову, вказуючи на те, що позивач
ОСОБА_1 більше 30 років проживає в
с.Клинове Городоцького району, де
проживає там по сьогоднішній день, та
що він не прийняв спадщину після смерті
батьків, оскільки не проживав з
батьками та не вступив в оперативне
управління майном, вказує, що він
-відповідач останні роки проживав біля
хворої матері, здійснював за нею
догляд, після важкої хвороби похоронив
її, як і до цього похоронив батька,
зазначає, що після смерті батьків ним
переоформлювалась спадщина на себе,
стверджує, що позивач не був членом
колгоспного двору станом на 15 квітня 1991
року у с.Кутківці, оскільки більше вже
трьох років не проживав у селі і не брав
участі своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства. Відповідач
посилається на той факт, що при подачі
даного позову до суду позивач не надав
рішення суду про встановлення факту
родинних відносин, що він є його рідним
братом, при цьому пояснив, що його
прізвище «ОСОБА_6» з двома «нн», що він
по батькові «ОСОБА_6», а позивача
прізвище «ОСОБА_1» з одним «н» та по
батькові - «ОСОБА_1». Звертає увагу суду
на те, що спірне будинковолодіння
знаходиться на території в с.Кутківці,
де діяв на той час радгосп «Восход» і
двір відносився до суспільної групи
робітників і службовців, у зв»язку з
чим є недоцільним застосовувати
правила колгоспного двору.

Представник відповідача
Кутковецької сільської ради -
сільський голова Дикунець К.В. просить
відмовити в задоволені позовних вимог
позивачу, вказуючи на їх
безпідставність.

Представник третьої особи -
державної нотаріальної контори
Чемеровецького районного
нотаріального округу Пилявський О.В.
просить відмовити в задоволені позову,
вказуючи на те, що нотаріальні дії
нотаріусом щодо оформлення спадщини на
відповідача ОСОБА_6 після смерті його
батьків проводились у відповідності до
вимог чинного законодавства України.

Представники третіх осіб -
Чемеровецького районного бюро
технічної інвентаризації,
реєстраційної служби Чемеровецького
районного управління юстиції в судове
засідання не з'явилися, однак від них
надійшли заяви, в якій просить справу
слухати у їх відсутності, стосовно
вирішення позовних вимог позивача
покладаються на погляд суду.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши наявні матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.524 ЦК Української
РСР 1963 року «спадкоємство здійснюється
за законом і за заповітом. Спадкоємство
за законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом».

Згідно ст. 527 ЦК Української РСР 1963
року «спадкоємцями можуть бути особи,
що були живими на момент смерті
спадкодавця, а також діти померлого,
зачаті при його житті і народженні
після його смерті».

Відповідно до ст. 549 ЦК
Української РСР 1963 року «визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном; 2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини».

Відповідно до ст.120 ЦК Української РСР
1963 року «Майно колгоспного двору
належить його членам на праві
сумісної власності. Колгоспний двір
може мати у власності підсобне
господарство на присадибній ділянці
землі, що знаходиться в його
користуванні, жилий будинок,
продуктивну худобу, птицю та дрібний
сільськогосподарський реманент
відповідно до статуту колгоспу. Крім
того, колгоспному дворові належать
передані в його власність членами
двору їх трудові доходи від участі
в громадському господарстві колгоспу
або інше передане ними у власність
двору майно, а також предмети
домашнього вжитку і особистого
користування,

придбані на спільні кошти».

Відповідно до ст.121 ЦК
Української РСР 1963 року «володіння,
користування і розпорядження майном
колгоспного двору здійснюється за
згодою всіх членів двору.

При відсутності згоди спір
про володіння, користування або
розпорядження майном колгоспного
двору вирішується судом за позовом
будь-якого члена двору, який досяг
шістнадцяти років. Особи віком від
п'ятнадцяти до шістнадцяти років
можуть такий позов пред'явити за
згодою своїх батьків (усиновителів)
або піклувальника, а позов в інтересах
осіб, що не досягли п'ятнадцяти років,
може бути пред'явлений їх батьками
(усиновителями) або опікуном».

Згідно ч.ч.1,2 ст.125 ЦК
Української РСР 1963 року «при поділі
колгоспного двору його майно ділиться
між дворами, що знов утворюються,
відповідно до часток їх членів і з
врахуванням господарських потреб
кожного з дворів. Право вимагати
поділу колгоспного двору мають
повнолітні члени двору, що є членами
колгоспу.

Відповідно до ст.126 ЦК
Української РСР 1963 року «працездатний
член колгоспного двору втрачає право
на частку в майні двору, якщо він не
менше трьох років підряд не брав участі
своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору. Це
правило не застосовується, якщо член
двору не брав участі у веденні
господарства в зв'язку з призовом на
строкову військову службу, навчанням в
учбовому закладі або хворобою.

Згідно роз»яснень п.10 постанови
Пленуму Верховного Суду УРСР №3 від 02
березня 1973 року «Про судову практику в
правах про поділ колгоспного двору і
виділ з нього» розмір частки
колишнього члена колгоспного двору у
спільному майні, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
перетворення в господарство
робітників або службовців,
встановлюється відповідно до ст.123
Цивільного кодексу. Тому при поділі
майна, яке є спільною власністю
колгоспного двору, суди повинні
виходити з принципу рівності часток
усіх колишніх його членів ( в тому числі
непрацездатних і неповнолітніх), які не
втратили право на частку в майні двору
на час припинення останнього.

Згідно роз»яснень п.6 постанови
Пленуму Верховного Суду України УРСР
№20 від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» з
наступними змінами роз»яснити судам,
що положення статей 17,18 Закону України
«Про власність» щодо спільної сумісної
власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону ( з 15 квітня
1991 року). До правовідносин, що виникли
раніше, застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору, а
саме: а) право власності на майно, яке
належало колгоспного двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Судом встановлено, що згідно
оціночного акта до технічного паспорта
на домоволодіння по АДРЕСА_1, спірний
житловий будинок було забудовано в 1955
році і згідно свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
26.06.2001 року власником даного будинку,
житловою площею 32,5 кв.м., був ОСОБА_7,
дружиною якого була ОСОБА_16 - батьки
позивача та відповідача у справі,
відповідно син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також судом встановлено, що до 1975
року на території Кутковецької
сільської ради діяв колгосп
«Ленінський шлях», який на виконання
постанови бюро Хмельницького обкому
компартії України та виконкому
обласної ради депутатів трудящих було
перетворено в спеціалізований
насінницький радгосп «Восход», який
проіснував до 1998 року, що
підтверджується оглянутими в судовому
засіданні протоколами зборів від 07.04.1975
року та від 24.01.1998 року, за яким
реорганізовано в КСП «Медобори»
с.Кутківці Чемеровецького району.

З оглянутих в судовому засіданні
погосподарських книг по Кутковецькій
сільській раді за період 1955-2005 роки
вбачається, що на час існування
колгоспу «Ленінський шлях» в
погосподарських книгах за період 1955-1957
років спірне будинковолодіння було
віднесено до суспільної групи
робітників і службовців, з 1957 - 1976 роки
дане будинковолодіння було віднесено
до колгоспного двору, а з 1976 року, тобто
з часу перетворення колгоспу
«Ленінський шлях» в радгосп» «Восход»,
будинковолодіння було віднесено до
суспільної групи робітників та
службовців.

Крім того вбачається, що голова
двору ОСОБА_7 все своє життя - з часу
забудови будинку, а це - з 1955 року до 1980
року пропрацював робітником
залізничної дороги, звідки вийшов не
пенсію, що не оспорюється учасниками
процесу в суді, його ж дружина ОСОБА_16
працювала в колгоспі «Ленінський
шлях», в радгоспі «Восход».

Після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5,
будинковолодіння продовжувало
перебувати в суспільній групі
робітників та службовців.

З оглянутих погосподарських книг
вбачається, що ОСОБА_1 був
зареєстрований за вищевказаним
господарством по даний час, але не
проживав в ньому з 1982 року по даний час,
що й підтвердили свідки ОСОБА_12,
ОСОБА_13, а згідно довідки Клинівської
сільської ради Городоцького району
Хмельницької області - з 1980 року, де
одружився, виховував дітей та
одночасно працював трактористом в
радгоспі «Восход» с.Кутківці.

Відповідач ОСОБА_6 згідно
погосподарської книги за 1971-1973 роки
вибув з погосподарського номеру 23 в
домогосподарство номер 495.

З пояснень представника
відповідача Кутковецької сільської
ради - сільського голови Дикунець К.В.,
свідка - секретаря Кутковецької
сільської ради ОСОБА_14, свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та пояснень самого
відповідача ОСОБА_6 вбачається, що
батьки до дня своєї смерті важко
хворіли і ОСОБА_6, проживаючи з ними в
одному селі, постійно доглядав за ними
та здійснював їх поховання, чим
фактично вступив в оперативне
управління майном після їх смерті.
Натомість позивач ОСОБА_1 ніяким чином
допомоги батькам не надавав, оскільки з
ними весь цей час не проживав, хоча там
і був зареєстрований, після смерті
батьків в оперативне управління майном
не вступав. За переоформленням
спадщини ні після смерті батька, ні
після смерті матері у встановлений
законом строк не звертався, а
відповідно до ст.60 ЦПК України «кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень» -
позивач та його представник не могли
надати суду доказів, що після смерті
батьків він - ОСОБА_1 вступив в
оперативне управління майном та на
протязі шести місяців з дня відкриття
спадщини подавав заяви про прийняття
спадщини.

Поряд з цим, суд не може взяти до
уваги пояснення позивача та його
представника, що за ним - позивачем
ОСОБА_1 залишилось право членства
колгоспного двору, оскільки він до 15
квітня 1991 року - після введення в дію
Закону України «Про власність» більше
трьох років підряд не брав участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору, а тому позивач
втратив право на частку в його майні.

Вбачаючи на законність прийняття
спадщини відповідачем ОСОБА_6, суд
вважає за необхідне в задоволені
позовних вимог позивачу відмовити
частково, встановивши лише факт
родинних відносин між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_16, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме: що ОСОБА_1 є рідним
сином ОСОБА_7 та ОСОБА_16, оскільки в
судовому засіданні було доведено, що
позивач та відповідач є рідними синами
померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_16, про що
сторони самі не заперечували в
судовому засіданні, а даний факт було
підтверджено представником
відповідача Кутковецької сільської
ради Дикунець К.В. та свідками ОСОБА_12,
ОСОБА_13. Даний факт в позовному
провадженні суд може встановити,
оскільки відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» п. 2
встановлено, що справи про спадкування
розглядаються судами за правилами
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов»язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними».

Суд доводи представника
відповідача ОСОБА_8, що позивач
пропустив строк позовної давності для
звернення до суду з позовною заявою, не
приймає до уваги, оскільки позивач
вказав, що йому стало відомо про
прийняття відповідачем спадщини лише в
травні 2013 року, оскільки його було
викликано до суду в якості відповідача
у цивільній справі за позовом ОСОБА_6
про визнання його таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням. Суд приймає пояснення
позивача у даній справі, оскільки до
матеріалів цивільної справи долучену
позовну заяву ОСОБА_6 з цього приводу,
розгляд якої зупинено судом до
розгляду даної цивільної справи. У
зв»язку з цим, суд не вважає, що
позивачем пропущено встановлений
законом строк позовної давності,
оскільки в силу ст.261 ч.1 ЦК України
«перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила». В даному випадку
позивач довідався про порушення його
права в травні 2013 року, а тому строк
позовної давності звернення до суду
ним не пропущено та він не підлягає
поновленню.

Керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_16, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме: що ОСОБА_1 є рідним
сином ОСОБА_7 та ОСОБА_16.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

Назарчук Р.В.

З оригіналом згідно

Суддя
Назарчук Р.В.