Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1919/14
Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 30 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
третя особа: Орендне підприємство
„Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації'" про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2010 року ОСОБА_3, звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7,
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
третя особа: Орендне підприємство
„Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації" про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, вказавши
наступне.

Сестрі позивачки ОСОБА_8 та племіннику
ОСОБА_5 на праві приватної власності
належала однокімнатна квартира
АДРЕСА_1 по 1/2 частки кожному.

ОСОБА_8 хворіла, 05.08.2009 року вона була
визнана інвалідом 1 групи за загальним
захворюванням безстроково, за
медичними рекомендаціями: потребувала
сторонньої допомоги, тому з цього часу
постійно мешкала сумісно із позивачкою
у її квартирі.

В період проживання у позивачки, її
сестра 12.03.2010 року зробила заповідальне
розпорядження (заповіт), згідно якого
всю належну їй частину квартири
АДРЕСА_1 вона заповідала позивачці
ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Після
смерті ОСОБА_8, позивачка, як
спадкоємець звернулася з заявою до 3 - ї
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини, але їй стало
відомо, що згідно договору купівлі -
продажу № 803 від 26.06.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького нотаріального округу
ОСОБА_6, вся квартира перейшла у
власність відповідачки ОСОБА_4.

Вважає, що зазначений зміст договору
купівлі - продажу квартири суперечить
вимогам закону, а саме, відсутність у
відповідача ОСОБА_5 права на продаж
належної на праві власності померлій
ОСОБА_8 12 частини квартири, у зв"язку з
тим, що він є власником не всієї
квартири, а лише 12 частки квартири ( ст.
658 ЦК України), недотримання вимог про
переважне право співвласника на продаж
частки в спільній сумісній власності (
ст, ст. 361, 362 ЦК України). Отже, нотаріус
повинен був відмовити в складанні
договору купівлі - продажу частини
(долі) квартири виходячи з положень ст.
362 ЦК України.

На підставі викладеного, позивач
просить суд, договір купівлі-продажу
однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнати
недійсним.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 30
січня 2014 року позов залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_3,
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, виходив з того, що договір
укладений з дотриманням вимог діючого
законодавства , а зазначені в позові
підстави невідповідності правочину
вимогам ст. ст. 361, 362, 658 ЦК України не
знайшли підтвердження при розгляді
справи.

Судове рішення є правильним та
таким, що ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5
на праві приватної власності належала
однокімнатна квартира АДРЕСА_1 по 1/2
частки кожному, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 13.11.2009 року ( а.с.
45).

12.03.2010 року ОСОБА_8 зробила заповіт,
згідно якого всю належну їй частину
квартири АДРЕСА_1 вона заповідала
позивачці ОСОБА_3 ( а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серія НОМЕР_1 від 05 серпня 2010 року ( а.с.
7). .

26.06.2010 року, тобто ще за життя ОСОБА_8,
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено
договір купівлі-продажу спірної
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького нотаріального
округу ОСОБА_6, відповідно до якого вся
квартира перейшла у власність
відповідачки ОСОБА_4 ( а.с. 40-41).

Зазначений договір купівлі-продажу
було укладено ОСОБА_5, який діяв від
свого імені та від імені ОСОБА_8 на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу від
21.06.2010 року ОСОБА_10 зареєстровано в
реєстрі за № 2586.

Відповідно до цієї довіреності ОСОБА_8
уповноважила ОСОБА_5 підготувати всі
необхідні документи для продажу та
продати належну їй на праві приватної
власності частину спірної квартири та
бути її представником з усіх питань,
пов"язаних іх оформленням договору
купівлі-продажу ( а.с. 39).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 237, ч. 1 ст.
238 ЦК України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона (
представник) зобов"язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє.

Відповідно до ст. 239 ЦК України
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов"язки особи, яку він
представляє.

При вирішенні справи, районний
суд, на виконання вимог ст. 213 ЦПК
України, встановивши на підставі
доказів, яким було надано належну
оцінку, ті факти, що, на момент
укладення договору купівлі-продажу
квартири від 26.06.2010 року були подані
документи, що підтверджують право
власності на майно, що відчужується;
довіреність померлою ОСОБА_8 за життя
не було скасовано та представництво за
нею не було припинено в установленому
законом порядку, ОСОБА_5 діяв у межах
повноважень, наданих йому довіреністю,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Встановивши факти та зумовлені
ними правовідносини, суд вірно
застосував правові норми та ухвалив
правильне по суті рішення, підстав для
скасування якого колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги про те, що
довіреність від 21.06.2010 року зроблена
поза межами волі ОСОБА_8, не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачкою не ставилося питання про
визнання цієї довіреності недійсною.
Письмових доказів, які б свідчили про
те, що вищезазначена довіреність
підписана не ОСОБА_8, а іншої особою
матеріали справи також не містять.

Натомість, допитаний в якості свідка
в судовому засіданні приватний
нотаріус ОСОБА_10 підтвердив факт
оформлення довіреності від 21.06.2010 року,
надав суду документи на підтвердження
факту нотаріального посвідчення та
державної реєстрації вищезазначеної
довіреності ( а.с. 200-206).

Посилання апелянта на постанову про
порушення кримінальної справи від
02.11.2012 року по факту підробки
довіреності № 2586 від 21.06.2010 року не
доводить того факту, що зазначена
довіреність є підробленою, оскільки по
даній справі не постановлений вирок,
яким би були встановлені зазначені
обставини та винні особи в скоєнні
злочину.

Інші доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
повністю спростовуються матеріалами
справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м.Запоріжжя від 30 січня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: