Справа № 459/3131/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1434/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді
Приколоти Т.І.

суддів
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря
Брикайло М.В.

з участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 6 грудня 2013
року, по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області під 6 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача в користь
позивача 28 198,58 грн. відшкодування
шкоди, завданої злочином. В решті
позову відмовлено. Проведено розподіл
судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2,
посилаючись на те, що оскаржуване
рішення не ґрунтується на вимогах
закону, ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Вказує, що надані
позивачем докази не підтверджені
даними бухгалтерського обліку та
іншими документами, що підтверджують
наявність і розмір прямої дійсної
шкоди. Зазначає, що позов подано за
межами строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду,
який розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебувала з
позивачем у трудових відносинах і
працювала на посаді керівника відділу
з обслуговування індивідуальних
клієнтів Червоноградської філії з 6
вересня 2005 року до 1 вересня 2006 року.

Вироком Червоноградського міського
суду Львівської області від 30 червня
2010 року, який набрав законної сили 18
березня 2011 року, встановлено, що ОСОБА_2,
працюючи на посаді начальника відділу
з персонального обслуговування
індивідуальних клієнтів
Червоноградської філії ПАТ КБ
«ПриватБанку», будучи службовою
особою, наділеною
адміністративно-господарськими
повноваженнями, використовуючи своє
службове становище, умисно діючи в
інтересах третіх осіб, всупереч
встановленій процедурі оформлення,
видачі кредитів та збільшення
кредитних лімітів по пластикових
картках в період часу з 23 вересня 2005
року до 14 квітня 2006 року, погодившись на
злочинну пропозицію особи, стосовно
якої матеріали кримінальної справи
виділено в окреме провадження у зв'язку
з розшуком, неодноразово проводила
оформлення і видачу кредитів та
збільшення лімітів по кредитах. Так як
ОСОБА_6 3 листопада 2005 року, зловживаючи
своїм службовим становищем, діючи в
інтересах ОСОБА_7, всупереч
встановленій процедурі оформлення і
видачі кредитів, при відсутності
довідки про доходи, безпідставно
оформила та видала на ім'я вказаної
особи кредит по дебетній пластиковій
картці НОМЕР_1 на суму 500 доларів США, що
становило на момент вчинення злочину 2
525 грн., і по кредитній пластиковій
картці «Універсальна» НОМЕР_2 на суму 10
000 грн., завдавши банку збитків на суму 12
525 грн. Того ж дня ОСОБА_6, при
відсутності належним чином оформленої
заяви ОСОБА_7 на збільшення ліміту, на
злочинне прохання особи, щодо якої
матеріали кримінальної справи
виділено в окреме провадження,
безпідставно, з його відома і згоди та в
його присутності, шляхом підробки
первинної заяви ОСОБА_7 на видачу
кредиту від 3 листопада 2005 року та
внесення таких неправдивих відомостей
на магнітні носії в програму
комп'ютерної бази даних позивача,
збільшила кредитний ліміт по вказаній
дебетній пластиковій картці НОМЕР_1 з 500
доларів США до 2 500 доларів США і 10
лютого 2006 року по кредитній картці
«Універсальна» НОМЕР_2 - з 10 000 грн. до 20
000 грн., завдавши таким чином банку
збитків на суму 20 100 грн. 17 листопада 2005
року, ОСОБА_2 зловживаючи своїм
службовим становищем, шляхом підробки
заяви ОСОБА_8 на видачу кредиту від 8
листопада 2005 року та внесення таких
неправдивих відомостей на магнітні
носії в програму комп'ютерної бази
даних позивача, збільшила кредитний
ліміт по дебетній пластиковій картці
НОМЕР_3 з 500 доларів США до 4 000 доларів
США і 13 лютого 2006 року по кредитній
картці «Універсальна» НОМЕР_4 - з 10 000
грн. до 15 000 грн., завдавши банку збитків
на суму 22 675 грн. Вказаним вироком
ОСОБА_2 визнано винною за ч. 2 ст. 366, ст. 364
КК України та засуджено до покарання у
виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитки відшкодовуються в повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Передбачені ст. 1166 ЦК України підстави
відповідальності особи за завдану
майнову шкоду застосовуються в разі
наявності між сторонами спору в
деліктних зобов'язаннях.

Разом із тим підстави, умови, порядок,
межі й розмір матеріальної
відповідальності працівників за шкоду,
заподіяну ними підприємству, установі
організації, встановлені главою IX
КЗпП України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 130 КЗпП
України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Тобто ця
відповідальність пов'язана з винними
діями або бездіяльністю працівника, що
потягли спричинення майнової шкоди.
Відшкодування шкоди провадиться
незалежно від притягнення працівника
до дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності за дії
(бездіяльність), якими заподіяна шкода
підприємству, установі, організації.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29 грудня 1992 року №14 з
подальшими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» визначено, що виходячи з
вимог ст. 10 ЦПК України, суд у кожному
випадку зобов'язаний вживати
передбачених законом заходів до
всебічного, повного, об'єктивного
з'ясування обставин, від яких залежить
вирішення питання про покладення
матеріальної відповідальності та про
розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір.

Згідно з вимогами статті 10 ЦПК України
суд у кожному випадку зобов'язаний
вживати передбачених законом заходів
до всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин, від яких згідно зі
статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України
залежить вирішення питання про
покладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясувати наявність прямої дійсної
шкоди та її розмір; в чому полягає вина
працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України
підставою звільнення від доказування є
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Посилання апелянта на пропуск
позивачем строку звернення до суду та
розмір шкоди в межах середнього
заробітку, є безпідставними, оскільки
позивач звернувся до суду з даним
позовом в межах строку позовної
давності. Пункт 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1992
року №14 з подальшими змінами «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» щодо розміру шкоди,
яка підлягає відшкодуванню, у даному
випадку до застосування не підлягає.

Вина відповідача у спричиненні
позивачу майнової шкоди стверджується
обвинувальним вироком щодо неї та
розрахунком дійсної шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, дослідивши докази в справі і
надавши їм належну оцінку, врахувавши
обставини справи, дійшов вірного
висновку про обґрунтованість позову, з
чим слід погодитись.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315,319 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 6
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України протягом двадцяти днів з
часу набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: