ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
ДРАГА О.А.

сторін:

позивачки
ОСОБА_2

представника позивачки
ОСОБА_3 .

відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_5

відповідачки
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 , ОСОБА_6, треті особи: Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7; ЖБК
"Локомотив-10", Київська міська рада;
Реєстраційна служба ГУЮ в м. Києві
про визнання права власності на
спадкове майно та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6, треті
особи: Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_7; ЖБК "Локомотив-10", про визнання
права власності в порядку
спадкування , суд-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, в якості
третьої особи залучила Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання права власності на
спадкове майно. Обгрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловіка - ОСОБА_9
відкрилась спадщина, до складу якої
увійшла трьохкімнатна квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Житловий будинок, в якому
знаходиться квартира, має статус
житлово-будівельного кооперативу.
Померлий ОСОБА_9 був членом ЖБК
«Локомотив-10» і як член ЖБК, сплатив
пайовий внесок за кооперативну
квартиру, що підтверджується
довідкою ЖБК «Локомотив-10» від 17.07. 2013
року. ОСОБА_9 за своє життя заповіт
не склав, тому спадщина що
відкрилась після його смерті
підлягає розподілу між спадкоємцями
першої черги по закону.

Відповідачі по справі є дітьми
померлого ОСОБА_9 та є спадкоємцями
першої черги за законом, проте на
спадщину не претендують і не
заперечують проти прийняття її мною
та не подавали до органів нотаріату
заяв про вступ у спадщину.

Інших спадкоємців ні за законом, ні
за заповітом немає.

Оскільки вона фактично прийняла
спадщину, то відповідно до ст. 317 ЦК
України має намір володіти,
користуватися та розпоряджатися
спадковим майном, але скористатись
своїм правом їй перешкоджає
відсутність правовстановлюючого
документу. Намагаючимсь реалізувати
своє право вона звернулася до
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_7 з заявою про прийняття
спадщини, що залишилась після смерті
її чоловіка, проте їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на квартиру, з тих
підстав, що померлий ОСОБА_9, не
оформив та не зареєстрував своє
право на майно і не отримав
правовстановлюючий документ, що на
даний час унеможливлює видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом в силу п.п. 4.15, 4.18 гл. 10 «Порядку
вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» затвердженим
наказом Міністернства юстиції
України від 22.02. 2012 року № 296/5, а тому
змущена звернутись до суду за
захистом свої прав та інтересів та
просить визнати за нею право
власності на належне їй спадкове
майно в порядку спадкування за
законом, а саме на трьохкімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Ухвалою суду про відкриття
провадження від 21.08. 2013 року до
участі у справі в якості третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору залучені ЖБК
«Локомотив-10», Київська міська рада,
Державна реєстраційна служба у м.
Києві.

Відповідач ОСОБА_4 в свою чергу
звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, залучивши
в якості третіх осіб Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та ЖБК
«Локомотив-10», про визнання права
власності в порядку спадкування (
а.с. 80-82), пославшись на те, що він є
рідним сином померлого і на день
смерті батька був зареєстрований та
проживав у спірній квартирі, він має
право на 1/3 частину спадкового
майна, а оскільки йому приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за відсутності
правовстановлюючих документів, в ході
судового засідання уточнив позовні
вимоги ( а.с. 182- 184) та просить визнати
за ним право власності , в порядку
спадкування за законом на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 27.11. 2013 року
об»єднаний зустрічний позов в одне
провадження з первісним позовом про
визнання права власності на
спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_3 , який діє
на підставі довіреності від 15.07. 2013
року ( а.с.47) заперечуючи проти
зустрічних вимог, свої позовні
вимоги підтримали та просили її
задовольнити у повному обсязі з
підстав зазначених в позовних
вимогах та добутих доказів в ході
судового засідання.

Відповідач ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_5, який діє на
підставі довіреності від 17.10. 2013 року
( а.с.73) зустрічний позов підтримали
та просили його задовольнити, в
задоволенені основних позовних вимог
просили відмовити з підстав які
викладені у зустрічних вимогах.

Відповідачка ОСОБА_6, протокольною
ухвалою від 27.12. 2013 року ( а.с. 132-133)
розглянуто та задоволено клопотання
про зміну прізвища відповідачки у
зв»язку зі зміною стутусу особи з
ОСОБА_6 на ОСОБА_6 ( а.с. 126-131), позовні
вимоги визнала, заперечувала проти
задоволення зустрічного позову.

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_7, в судове засідання не
з»явилася, в своїх листах за вх. № 41931
від 20.09. 2013 року ( а.с. 57) та відповідно
за вх. № 56724 від 11.12. 2013 року просила
справу розглядати за її відсутності (
а.с.102).

Київська міська рада направила
свого представника для участі в
судове засідання Власенко І.І., який
діє на підставі довіреності № 225-КР-968
від 06.08. 2013 року

( а.с. 61), але останній надавши свої
письмові пояснення через загальну
канцелярію за вх. № 42893 від 27.09. 2013
року ( а.с.59-60) просив прийняти законне
та обгрунтоване рішення та слухати
справу без участі представника
Київської міської ради.

Головне управління юстиції у м.
Києві з приводу заявлених вимог
надало до суду письмові пояснення за
вх. № 43958 від 03.10. 2013 року, одночасно
просили розглядати справу за
відсутності їх представника за
наявними доказами, що містяться в
матеріалах справи та ухвалити
рішення відповідно до вимог
діючого законодавства. Відповідно до
ч.3 ст. 222 ЦПК України направити копію
ухваленого рішення на їх адресу ( а.с.
70-71).

ЖБК «Локомотив-10» в судове засідання
не направив свого представника,
надіславши письмове клопотання через
загальну канцелярію за вх. 57146 від 13.
12. 203 року

( а.с.104-106) в якому просить розглядати
справу за відсутності їх
представника, позовні вимоги
заявлені ОСОБА_2 підтримує у повному
обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
допитавши в якості свідків ОСОБА_2 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні
та вбачається з матеріалів справи,
позивачка ОСОБА_2 перебувала у шлюбі
з ОСОБА_9 з 28 травня 1983 року , який
було зареєстровано у Княжицькій
сільській раді Броварського району
Київської області, актовий запис № 15 (
а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер, що
підтверджується свідоцтвом про
смерть Серія НОМЕР_2 видане 29.06. 2005
року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Дарницького
районного управління юстиції м.
Києва, про що зроблено актовий запис
за № 395 ( а.с.4).

Після його смерті відкрилась
спадщина, до складу якої увійшла
трьохкімнатна квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Житловий будинок, в якому
знаходиться квартира, має статус
житлово-будівельного кооперативу.
Померлий ОСОБА_9 був членом ЖБК
«Локомотив-10» і як член ЖБК, сплатив
пайовий внесок за кооперативну
квартиру, що підтверджується
довідкою ЖБК «Локомотив-10» від 17.07. 2013
року.

у розмірі 13 205 крб. 85 коп. ще 12 січня 1990
року ( а.с. 11).

Пунктом 8 Постанови № 7 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року передбачено, що
уразі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Отже, майнове право на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 у померлого ОСОБА_9
виникло після повної сплати
пайового внеску за цю кооперативну
квартиру. Дане право закріплено
нормою закладеною у ст. 15 Закону
України « Про власність», а саме член
житлового, житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок
за квариру, дачу, гараж, іншу будівлю
або приміщення, надані йому в
користування, набуває права
власності на це майно.

З наведеного слід дійти висновку, що
померлий ОСОБА_9 набув право власності
на спірну квартиру, проте не
зареєстрував його у встановленому
законом порядку.

Разом з тим, в даних правовідносинах
необхідно застосовувати загальні
положення Сімейного кодексу України,
щодо спільного майна подружжя.

Зокрема п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05. 2008
року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» звертає
увагу судів, що пай, внесений
подружжям в ЖБК у період сумісного
проживання за рахунок спільних
коштів, а також за рахунок коштів,
подарованих подружжю або одержаних
ним у позичку, а після повної сплати
пайового внеску - квартира є їх
спільним майном і підлягає поділу
на загальних підставах.

Із роз»яснень п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05. 2008
року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» вбачається,
що для оформлення права на спадщину
закон не вимагає рішення суду про
визначення частки спадкодавця.

Відповідно, розмір частки спільної
сумісної власності подружжя повинен
бути встановлений судом під час
розгляду справи.

Тому частка майна, що відкрилася
після смерті ОСОБА_9 і підлягає
спадкуванню становить ? квартири за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно, розрахунок частки майна,
що може бути успадковане зустрічним
позивачем ОСОБА_4 розраховується
виходячи з ? частки квартири і з
урахуванням інших спадкоємців першої
черги і може становити по 1/6 частки
квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер, після чого
відкрилась спадщина на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями померлого за законом є
його діти, відповідачі у справі
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та дружина - позивачка
ОСОБА_2

Намагаючимсь реалізувати своє право
позивачка ОСОБА_2 звернулася до
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_7 з заявою про прийняття
спадщини, що залишилась після смерті
її чоловіка, проте їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на квартиру, з тих
підстав, що померлий ОСОБА_9, не
оформив та не зареєстрував своє
право на майно і не отримав
правовстановлюючий документ, що на
даний час унеможливлює видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом в силу п.п. 4.15, 4.18 гл. 10 «Порядку
вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» затвердженим
наказом Міністернства юстиції
України від 22.02. 2012 року № 296/5 ( а.с. 13).

У листі Міністерства юстиції за №
19-32/319 від 21.02. 2005 року зазначено, що у
випадку відсутності у померлої
особи правовстановлюючого документу
на нерухоме майно, державна
реєстрація якого не проводилась,
питання належності нерухомого майна
такій особі має вирішуватись в
судовому порядку.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом чи за
заповітом може прийняти спадщину
або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно довідки про місце проживання
та реєстрації померлого № 17 від 12.07.
2013 року та форми № 3 виданої ЖБК
«Локомотив-10» від 10.07. 2013 року за № 31 (
а.с. 9-10) вбачається, що на момент
смерті ОСОБА_9, позивачка ОСОБА_2
постійно проживала разом з ним в
квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Даний
факт не заперечується відповідачами.

Встановлені обставини мають важливе
значення для правильного вирішення
справи.

За змістом статті 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Статетю 16 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого особистого
немайнового права або майнового права
та інтересу у визначені цією статтею
способи, до яких, зокрема, законодавцем
віднесено визнання права.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України
не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що
не прийняв її.

Твердження відповідача ОСОБА_4, що
він зареєстрований та проживав за
адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті
його батька спростовуються
свідченнями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_11, які пояснили в
судовому засіданні, що за шість
місяців до смерті свого батька
ОСОБА_4 не проживав разом з ним, його
речей в спірній квартирі не було, а
на день смерті свого батька
фактично проживав зі своєю цивільною
дружиною за адресою у АДРЕСА_2, а
отже він не є тією особою, яка
фактично вступила у спадщину.

У зв»язку з даними обставинами
відповідач ОСОБА_4 повинен був у
строк передбачений законом
звернутися до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, або
звернутися до суду з заявою про
продовження строку на прийняття
спадщини.

У матеріалах справи відсутні докази
звернення ОСОБА_4 до нотаріальної
контори з заявою про вступ у
спадщину у строк передбачений
законом ( шість місяців з дня
відкриття спадщини) та докази
звернення до судової інстанції з
заявою про продовження строку на
вступ у спадщину відповідно, а тому
отримати право власності на частину
квартири в порядку спадкування по
закону він не може.

Відмову Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 у видачі свідоцтва
про право на спадщину на квартиру
ОСОБА_4 , за відсутності
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
( а.с.122) , якою ОСОБА_4 обгрунтовує свій
зустрічний позов, судом не може бути
прийнято до уваги, оскільки з заявою
про прийняття спадщини звернувся
лише 16.10. 2013 року уже в той період
коли спір про спадщину з 31.07. 2013 року
перебував у проваджені суду.

Отже, відсутні правові підстави
вважати, що ОСОБА_4 прийняв після
померлого ОСОБА_9 спадщину , оскільки
на час відкриття спадщини після смерті
батька ОСОБА_4 з ним постійно не
проживав, що підтвердили допитані в
судовому засіданні свідки.

В даному випадку факт реєстрації
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 не може
свідчити про постійне його проживання
за вказаною адресою.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_6
відмовилась від своєї частки у
спадковому майні на користь своєї
матері позивачки ОСОБА_2, а відповідач
ОСОБА_4 пропустив строк на вступ у
спадщину і не поновив його, суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
шляхом визнання права власності
спірної квартири у порядку
спадкування за законом за позивачкою
ОСОБА_2, а в задоволенні зустрічного
позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 4, 10,15, 57, 60, 88 , 209, 213, 215, 218, 222 ч.3, 294
ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1220, 1268, 1269, 1270,
1272, 1296 ч.3 ЦК України; п. 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05. 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування» ; п.8
Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30 травня 2008 року;
ст. 15 Закону України « Про власність»,

суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6, треті особи: Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7; ЖБК
"Локомотив-10", Київська міська рада;
Реєстраційна служба ГУЮ в м. Києві
про визнання права власності на
спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованої та проживаючої у
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 право власності на спадкове
майно в порядку спадкування за
законом на трьохкімнатну квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зустрічному позові ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 , ОСОБА_6, треті особи: Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7; ЖБК
"Локомотив-10", про визнання права
власності в порядку спадкування,
відмовити.

Копію рішення надіслати третім
особам в порядку ст. 222 ч. 3 ЦПК України
до відому.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення . Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 14
березня 2014 року.

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК