АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/170/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Притула Н.Г. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 31 січня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3
до Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна контора
«Центральна» Шевченківської районної
в місті Києві ради, треті особи - ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
неправомірної бездіяльності та
стягнення збитків.

в с т а н о в и л а :

Позивачі зверталися до суду з
зазначеним позовом та ставили питання
про визнання неправомірною
бездіяльності відповідача у зв'язку з
невиконанням покладеного на нього
обов'язку щодо здійснення контролю за
технічним станом інженерного
обладнання будинку АДРЕСА_1, що
призвело до регулярного відключення
квартири АДРЕСА_1 цього будинку від
водопостачання в період з 04.02.2012 року по
12.06.2012 року; а також стягнення з
відповідача на користь позивачів
збитків в розмірі 96 630 гривень, які
завдані неякісним наданням
житлово-комунальних послуг з
водопостачання та порушенням
законодавства про захист прав
споживачів. Обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що починаючи з 04.02.2012 року
відповідач почав надавати їм неякісні
послуги, що проявились у періодичному
відключенні їх квартири від системи
водопостачання. За їхніми зверненнями
було встановлено, що власники квартири
АДРЕСА_2 цього ж будинку здійснили
переобладнання системи
водопостачання, а відповідач в
порушення діючого законодавства не
виконує обов'язки щодо здійснення
контролю за технічним станом
інженерного обладнання будинку.

Щодо обґрунтовування шкоди в розмірі
94500 гривень то позивачі вказували на те,
що внаслідок періодичного відключення
від системи водопостачання був
розірваний договір оренди укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_10. Крім того вони
зазнали шкоди в розмірі 1080 гривень за
доставку води в період відсутності
водопостачання у квартирі та 1050
гривень були ними сплачені, як витрати
за правову допомогу.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 січня 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
та ОСОБА_4 подали апеляційні скаргу. Де
ставила питання про скасування рішення
суду та постановлення нового про
задоволення позову у частині вимог про
стягнення із відповідача збитків у
вигляді упущеної вигоди у розмірі 94 500
гривень, завдані неякісним наданням
житлово-комунальних послуг з
водопостачання та порушенням
законодавства про захист прав
споживачів. Мотивуючи свою вимогу тим,
що судом порушені норми матеріального
та процесуального права.

Апелянт ОСОБА_3 та представник апелянта
ОСОБА_4- ОСОБА_9 будучи належним чином
повідомленими про розгляд справи у
судове засідання не з'явилися
поважність неявки суду не повідомили.

ОСОБА_4 не з'явившись до суду подав
клопотання щодо відкладення розгляду
справи у зв'язку з обставинами які
виникли на роботі. Беручи до уваги
повторність неявки апелянта, судова
колегія вважає можливим розгляд
справи за його відсутності.

Інші учасники справи також будучи
належним чином повідомленими про день
і час розгляду справи у судове
засідання не з'явилися, поважність
причин своєї неявки суду не повідомили.

Судова колегія, вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
нез»явившихся в силу вимог ст. 305 ЦПК
України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що співвласниками
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 ОСОБА_5, ОСОБА_3

Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_8

11.04.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звертались
із скаргою в тому числі і в адресу КП
ЖЕК «Центральна». В скарзі, зокрема
зазначали, що в період з 07 по 09 квітня 2012
року вода була відключена з квартири
АДРЕСА_2.

12.06.2012 року ОСОБА_5 зверталась із заявою
до КП ЖЕК «Ценральна» щодо періодичної
відсутності водопостачання в період
часу з 10.02.2012 року по 12.06.2012 року.

13.06.2012 року ОСОБА_5 зверталась до КП ЖЕК
«Центральна» із заявою та просила
надіслати представника ЖЕКу для
фіксації факту надання неякісних
послуг з водопостачання (відсутність
води).

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
позивачі не надали суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що з вини відповідача було
відсутнє водопостачання у квартирі
АДРЕСА_1. А також, не надали складеного у
відповідності із ст. 18 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
акта-претензії, та доказів того, що вони
звертались до диспетчера КП ЖЕК
«Центральна» саме в дні відсутності
водопостачання про відсутність даної
послуги.

Зазначаючи при цьому, що стаття 16 ЦК
України, визначає способи захисту
цивільних прав та інтересів. Даною
нормою не передбачено такого способу
захисту як визнання незаконної
бездіяльності юридичної особи (в
даному випадку відповідач не є органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування). А тому вказував на
відсутність законних підстав для
задоволення заявлених вимог позивача.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

У поданих апеляційних скаргах апелянти
зазначали про те, що суд першої
інстанції не звернув уваги, що
твердження представників КП «ЖЕК
«Центральна» ґрунтуються лише на
припущеннях. Висновок суду щодо
відсутності вини відповідача у
нанесених позивачам збитках, внаслідок
відключення квартири АДРЕСА_1 від
водопостачання з одночасним не
виконанням відповідачем дій
передбачених ч.4 ст.17 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», є такий що
не ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Неодноразові повідомлення з боку ЖЕК
«Центральна» власнику квартири
АДРЕСА_2 про об'явок не чинити перешкод
в користуванні водопроводом іншим
мешканцям будинку, на думку апелянта не
є належними та допустимими доказами
самовільного втручання власника
квартири АДРЕСА_2 в роботу водопроводу
дому, оскільки відповідач хоч і вважав,
що неполадки, які унеможливлюють
надання житлово-комунальних послуг
виникли у квартирі АДРЕСА_2, так і не
зміг забезпечити доступ до даної
квартири для огляду системи
водопостачання у порядку
встановленому законом.

Колегія суддів вважає, що дані доводи
не спростовують висновків суду, так як
при зверненні до суду позивачі в
якості відповідача вказували:
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора
«Центральна» Шевченківської районної
в місті Києві ради. Правовими
підставами для звернення, позивачі
визначали положення Закону України
«Про захист прав споживачів», а також
Закону України «Про житлово -
комунальні послуги». Проте положеннями
зазначених норм права, при існуванні
зазначених вище правовідносин між
сторонами не передбачено
відшкодування шкоди як упущеної
вигоди.

Згідно ст. 303 ЦПК України та поданих
апеляційних скарг перегляд рішення
суду відбувається лише в частині
відмови у задоволенні вимог позивачів
щодо стягнення збитків у вигляді
упущеної вигоди у розмірі 94 500 гривень
завдані неякісним наданням житлово -
комунальних послуг з водопостачання та
порушення законодавства про захист
прав споживачів.

У іншій частині рішення суду не
оскаржується, а відтак є таким що
набрало законної сили і встановлені в
ньому обставини повторно не доводяться
судом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційних скаргах
нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 січня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: