РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/229/14-ц

Провадження № 2/700/123/14

29 квітня 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Бесараб Н.В.

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Булики А.С.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Нива ЛЛ» про визнання договору оренди
землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Лисянського
районного суду Черкаської області з
позовом до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Нива ЛЛ» про визнання договору оренди
землі недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що у договорі
оренди землі, який він укладав 10.09.2007 з
ПСП «Нива ЛЛ» не вказані всі істотні
умови договору оренди землі, зазначені
у Законі України «Про оренду землі».
Відповідно до ч. 2 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов є підставою для визнання
договору недійсним. За таких обставин
ОСОБА_3 просить визнати недійсним
вказаний договорі оренди землі.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1
наполягав на задоволенні позовних
вимог, посилаючись на доводи, зазначені
у позовній заяві, та просив визнати
договір оренди землі, укладений між
позивачем та відповідачем недійсним.
Водночас зазначив, що у спірному
договорі оренди відсутні такі істотні
умови, як: умови збереження стану
об'єкта оренди (п.17 пусті строки); умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю (п.18 містить не заповнені
строки); існуючі обмеження (обтяження)
щодо використання земельної ділянки
(п.26 договору). Відсутність цих істотних
умов, на думку представника позивача,
порушує права та інтереси орендодавця
в розумінні ст.15 ЦК України, оскільки зі
слів позивача, відповідач щороку
засіває землі соняшником, чим виснажує
їх.

Представник відповідача Булика Альона
Станіславівна у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та пояснила,
що в порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право, а
не будь-яке право взагалі. Позивач та
його представник не довели, що
відсутність у договорі оренди землі
окремих істотних умов завдало збитків
позивачу, а відсутність у договорі
обмежень щодо використання землі
призвело до порушення прав позивача.
Просила суд застосувати строки
позовної давності, оскільки позивач не
ставить питання про поновлення строку,
а з моменту укладення договору минуло
більше 6 років.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, встановив наступне.

Між позивачем та ПСП «Нива ЛЛ» 10.09.2007
року укладено договір оренди земельної
ділянки, відповідно до якого позивач
передав орендарю належну йому земельну
ділянку, площею 2,50 га. Вказаний договір
оренди містить умови щодо об'єкту
оренди, строку дії договору, орендної
плати із зазначенням її розміру,
індексації, форм платежу, строків,
порядку її внесення і перегляду та
відповідальність за її несплату, умов
використання та цільового призначення
земельної ділянки, строку передачі
земельної ділянки в оренду, інші права
та обов'язки сторін. Даний договір
зареєстровано в Лисянському відділі РВ
ЧРФ ДП "Центру ДЗК" 21 грудня 2007 року за №
24.

Проте, у вищевказаному договорі оренди
землі не вказано такі умови, як:
збереження стану об'єкта оренди (п.17
пусті строки); умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю (п.18 містить
незаповнені строки); існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки (п.26 договору), що
відповідно до ст.15 Закону України «Про
оренду землі», який діяв на час
укладення договору оренди, є істотним
умовами договору оренди землі.

Згідно з ч.1ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
оренду землі» (зі змінами) в редакції,
чинній на час укладення угоди,
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
«Про оренду землі», відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203
ЦК України.

У ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
судочинства, а також моральним засадам
суспільства.

За змістом ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК
України в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право.

Згідно зі ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. У ч.4 ст.60
ЦПК України передбачено, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги про визнання
недійсним договору оренди землі,
позивачем не наведено і в судовому
засіданні представником позивача не
доведено, чим саме порушено права
позивача у зв'язку з відсутністю в
договорі оренди вищевказаних істотних
умов та істотність таких порушень, тому
підстав для задоволення позовних вимог
судом не встановлено.

В судовому засіданні представник
відповідача заявила про застосування
строків позовної давності до спірних
правовідносин.

Під час судового розгляду позову
ОСОБА_3 судом не встановлено порушення
прав позивача, а тому застосовувати
наслідки спливу позовної давності є
недоцільним. За таких обставин суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову з підстав його
необґрунтованості.

Керуючись ст.15 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст.15,203,215 ЦК України,
ст.ст.3,10,11,60,209,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
приватного сільськогосподарського
підприємства «Нива ЛЛ» про визнання
договору оренди землі недійсним -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддя -
Н. В.
Бесараб