Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря - Рало Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із вказаним позовом. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
12 квітня 2012 року між ним та ОСОБА_2 був
укладений договір позики, відповідно
до умов якого позивач надав
відповідачу грошові кошти в сумі 100 000
грн. зі строком повернення до 20 грудня
2013 року, які останній зобов'язався
повертати поетапно: 20 числа кожного
місяця у розмірі грошової суми,
еквівалентної 625 доларам США, з
розрахунку курсу долара США 8,00 грн. за 1
долар США. Починаючи з 20 травня 2012 року
по 20 січня 2013 року включно відповідач
виконав прийняті на себе зобов'язання і
повернув частину належного боргу у
сумі 45 000 грн., а з 20 січня 2013 року по 27
грудня 2013 року ним була виплачена сума
лише 2500 грн., а всього - 47500 грн.
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 у
добровільному порядку гроші не
повертає, ОСОБА_1 просив суд стягнути з
відповідача суму боргу за договором
позики в розмірі 54 500 грн. та судові
витрати.

У судовому засіданні позивач
позов підтримав у повному обсязі та
просив його задовольнити.

Відповідач проти задоволення
позову заперечував, зазначив, що він
відповідно до договору позики та у
строки ним передбачені повертав
позивачу грошові кошти. До повного
розрахунку за договором йому
залишилось повернути ОСОБА_1 1500 грн. Але
останній не відповідав на його дзвінки
у грудні 2013 року та ухилявся від
зустрічей.

Суд, вислухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та не
оспорюється сторонами те, що 12 квітня
2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір
позики грошей (безпроцентний). За
договором позивач передав відповідачу
у борг 100 000 грн., що еквівалентно 12 500
доларам США, з кінцевим терміном
повернення 20 грудня 2013 року. Сторони
домовилися про те, що повернення
позичених грошей буде здійснюватися
відповідно до графіку, а саме - 20 числа
кожного місяця (починаючи з 20 травня 2012
року) у розмірі 5 000 грн., що еквівалентно
625 доларам США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Згідно ст. ст. 526, 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

З примірника договору позики
грошей, наданого суду відповідачем,
вбачається, що з 20 травня 2012 року по 20
листопада 2013 року ним поверталися
кошти позивачу у розмірі та порядку
передбаченому договором: по 5 000 грн.
кожного місяця на загальну суму 95 000
грн., про що свідчать підписи ОСОБА_1 про
отримання коштів у графіку повернення
позичених коштів напроти кожної дати
повернення. (а.с. 36)

Твердження позивача про те, що цими
підписами він узгодив графік
повернення позичених коштів, не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні. Переконливих доказів
наявності підписів у графіку
повернення позичених коштів
ОСОБА_1 суду не надав.

Також посилання ОСОБА_2 на те, що у
грудні 2013 року він передав ОСОБА_1 3500
грн. в рахунок погашення боргу не
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених норм
та встановлених обставин, суд стягує з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у
розмірі 5 000 грн.

Питання про стягнення судових
витрат суд вирішує відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України.

При цьому суд виходить з того, що
позов задовольняється частково, тому
судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до суми
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212 - 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики у
розмірі 5000 (п'яти тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 50 (п'ятдесят)
гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -