АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 0413/798/12 Головуючий в І
Провадження № 22ц/774/963/К/14
суддя Водоп'янов С.М.
Категорія - 42 (І) Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Соколан Н. О.

суддів - Зубакової В. П. Ляховської І. Є.

при секретарі - Бевзі М. О.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 01 квітня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа Жовтневий РВ КМУ
УМВС України в Дніпропетровській
області, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житлом,
зняття з реєстраційного обліку та
виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку та
виселення, посилаючись на відсутність
підстав для реєстрації та проживання
його колишніх членів сім'ї - колишньої
дружини ОСОБА_1 (ОСОБА_1) та її доньки
ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, власником
якої він є, оскільки відповідачі
припинили з ним сімейні відносини. З
січня 2012 року ОСОБА_3 вибула на інше
постійне місце проживання, а в квартирі
залишилась проживати лише її донька
ОСОБА_4, яка є сторонньою людиною для
позивача та перешкоджає йому
користуватися власністю. Посилаючись
на вищевикладене, позивач просив суд з
підстав, передбачених ст. 107 ЖК України
та ст.ст. 405, 391 ЦК України, визнати
ОСОБА_1 (ОСОБА_1) та ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 знявши
їх з реєстраційного обліку та
виселивши ОСОБА_4 з спірної квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 01 квітня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житлом,
зняття з реєстраційного обліку та
виселення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповного з'ясування обставин справи.
Крім того вважає, що суд порушив норми
процесуального права та розглянув
справу без належного повідомлення
позивача та його представника про час
та місце розгляду справи, що позбавило
останніх можливості надати свої доводи
та заперечення, і призвело до ухвалення
рішення без повного з'ясування
обставин справи. Суд не взяв до уваги,
що сімейні стосунки сторін припинено з
травня 2011 року, що встановлено рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 20.09.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3. про розірвання шлюбу.
На теперішній час ОСОБА_4 не працює, є
студенткою, а тому не може вести
спільне господарство з позивачем, що
спростовує висновки суду про те, що
сторони проживали однією сім'єю та вели
спільне господарство.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зазначають, що оскаржуване судове
рішення є законним та обгрунтованим, в
процесі розгляду справи судом не
порушено норм матеріального та
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

При вирішенні спору, судом встановлено,
що на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
19.04.1999 року, зареєстрованого в КП
«Криворізьке БТІ», квартира АДРЕСА_1
належить позивачу ОСОБА_1 (а.с.5-6). Між
сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
було зареєстровано шлюб 13.08.1999 року,
який розірвано за рішенням суду від
20.09.2012 року. В спірній квартирі
зареєстровано відповідачів ОСОБА_3 як
дружину та ОСОБА_4 на той час
неповнолітню, як дочку дружини.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позовних вимог суд виходив з
відсутності підстав для визнання
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування
квартирою позивача та виселення ОСОБА_4

Правовідносини, які склалися між
сторонами з приводу користування
спірною квартирою, власником якої є
позивач, регулюються ст. 405 ЦК України,
тому підстави для застосування
положень ст. 107 ЖК України до цих
правовідносин відсутні, а відтак у
позові про визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
житлом за ст. 107 ЖК України відмовлено
судом правильно.

Згідно до положень статті 405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

На думку колегії суддів, судом при
вирішенні спору, вірно встановлені
обставини, які мають значення для
вирішення справи та з урахуванням того,
що рішенням Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 12.02.2013 року, яке
набрало законної сили (а.с.94-95), було
встановлено факти порушення прав
відповідачів на користування житлом як
колишніх членів сім'ї позивача, а саме
здійснення позивачем перешкод у
користуванні ними помешканням, у якому
вони зареєстровані, відмовлено в
задоволенні позовних вимог про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування житлом за
ст. 405 ЖК України, оскільки не
потребують доведення відповідно до
ст.61 ЦПК України, як встановлені
обставини створення перешкод
позивачем для відповідачок щодо їх
проживання у належній йому квартирі за
місцем їх реєстрації.

Тому доводи апеляційної скарги щодо
неповного з'ясування обставин справи є
безпідставними.

Відповідачі були вселені в спірну
квартиру та зареєстровані в ній з
дозволу позивача, а відтак вважається,
що вони вселені на законних підставах.

Відповідно до статті 64 чинного
Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

На думку колегії суддів, відмовляючи в
задоволенні позову про виселення зі
спірної квартири та зняття з
реєстрації відповідачів, суд правильно
керувався нормами матеріального права,
а саме ст. 391 ЦК України і дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
усунення перешкод позивачу у
користуванні спірною квартирою.

Допущені судом порушення
процесуального закону при розгляді
справи не можуть бути підставою для
скасування законного рішення та
відмови в задоволенні позовних вимог.

Інші доводи наведені в апеляційній
скарзі зводяться до переоцінки доказів
і незгоди з висновками суду по їх
оцінці.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що ухвалене рішення суду
необхідно залишити без зміни, а
апеляційну скаргу без задоволення

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 01 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: