ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа №636/580/13-ц
Провадження 2/636/20/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року

Чугуївський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді - Панаід І.В.

при секретарі - Зайцевій Т.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2.,

відповідача - ОСОБА_3,

представників відповідача - ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Чугуєві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 в якому просив
стягнути з відповідача майнову та
моральну шкоду в розмірі 2140, 00 грн., та
2000,00 грн. відповідно, а також покласти
на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
послався на те, що внаслідок тривалих
ремонтних робіт, проведених в квартирі
відповідача, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, йому було завдано
матеріальну та моральну шкоду,
оскільки в належній йому квартирі була
частково зруйнована стеля, зокрема
осипались шви між плитами на стелі та
утворились тріщини.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
надавши пояснення відповідно до
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти
позову заперечував, посилаючись на те,
що ремонт у квартирі відповідача
здійснювався згідно дозвільних робіт
архітектурно - будівельного
проектування житлових приміщень та
згідно з планом і технічною
характеристикою квартири. Ремонт у
квартирі проводився у встановлений
час та в межах правил користування
житловими приміщеннями та санітарного
утримання житла, а роботи, які були
сплановані та виконувались, не
заважали іншим мешканцям та сусідам.
Крім того, позивачем не доведено
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між виконаними роботами і
завданою ОСОБА_1 шкодою.

Вивчивши матеріали
справи, заслухавши пояснення сторін,
свідків, оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до закону, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів стороні та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

Позивач є власником ? частини
квартири АДРЕСА_4, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло від 22.06.1998 року, № 5/45 (а.с. 8).

Відповідач ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу квартири,
серії ВРК № 195850, посвідченим приватним
нотаріусом Чугуївського районного
нотаріального округу Харківської
області, та зареєстрованого в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, 14.06.2011 року. (а.с. 48).

Протягом певного часу відповідач
здійснював ремонтні роботи у належній
йому квартирі.

Згідно наданих ОСОБА_1 пояснень, під час
здійснення відповідачем ремонтних
робіт у квартирі позивача була
частково зруйнована стеля, зокрема
осипались шви між плитами на стелі та
утворились тріщини. За даним фактом
він звертався до депутата Есхарівської
селищної ради Синельникова О.П., яким
був здійснений огляд помешкання
позивача на наявність ушкоджень та
причин їх утворення. За результатами
даного огляду депутатом Есхарівської
селищної ради було складено заяву на
ім'я голови адміністративної комісії
Есхарівської селищної ради Нестеренко
В.Ф., в якій зазначалось про
необхідність розгляду на комісії
скарги ОСОБА_1 (а.с. 9). 16 вересня 2011
року позивачем на їм'я голови
Есхарівської селищної ради було
складено заяву про необхідність
з'ясування обставин щодо протиправних
дій відповідача стосовно проведення
ремонтних робіт, які завдали йому
матеріальної та моральної шкоди (а.с. 10).

Факт виконання ремонтних робіт в
квартирі АДРЕСА_1, представником
відповідача не заперечується, та окрім
цього зафіксований у протоколі
адміністративної комісії від 06.10.2011
року (а.с. 63).

28 вересня 2011 року комісією у складі
землевпорядника Есхарівської селищної
ради Нестеренко В.Ф., слюсаря ЖКЕУ
Вергун В.П. було складено акт
обстеження квартири АДРЕСА_4, у якому
було зазначено, що у залі відпав 1 м.
погонний штукатурки по шву між плитами,
між другою та третьою плитами по шву
видні тріщини 4,5 м. погонних метри, в
першій спальні тріщина між плитами 3 м.
погонних. До квартири АДРЕСА_1
потрапити не вдалось, у зв'язку з
відсутністю власників вдома.

Наданий до суду акт огляду квартири
АДРЕСА_4 від 28.09.2011 року лише фіксує факт
пошкоджень та руйнувань в квартирі
позивача, але не містить відомостей
про причину їх утворення, а також не
встановлює причинний зв'язок між
утворенням вищезазначених пошкоджень
та руйнувань та ремонтними роботами, що
виконувались в квартирі АДРЕСА_1.

Допитані судом за клопотанням позивача
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали
суду пояснення, з яких вбачається
наявність зафіксованих ними під час
проведення огляду квартири АДРЕСА_4
пошкоджень, однак суд враховує, що
вищенаведені показання надані особами,
які не є фахівцями у
будівельно-технічній галузі, а отже їх
показання не можуть свідчити про
доведеність наявності
причино-наслідкового зв'язку між
проведенням ремонтних робіт у квартирі
АДРЕСА_1 та пошкодженнями, які вони
фіксували у квартирі позивача.

З актів поточних змін, що міститься у
інвентарній справі на квартиру
АДРЕСА_1, копії яких містяться в
матеріалах справи, вбачається, що під
час ремонтних робіт, які проводились
попередньою власницею квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_11, нею між кім. 1-7-8 були
прибрані перегородки, та поставлені
нові, між кім. 2 та 3 перегородку було
подовжено, та у кім. 6 прибрано частину
стіни. Під час же проведення ремонтних
робіт ОСОБА_3 в квартирі було проведено
перепланування, згідно якого було
повернено планування квартири згідно
проекту забудови. (а.с. 87, 90).

За клопотанням позивача ухвалою суду
від 25.10.2013 року, для з'ясування
обставин, що мають значення для
вирішення справи та потребують
необхідних знань у галузі будівництва,
з метою встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
проведенням ремонтних робіт
відповідачем та руйнуваннями у
квартирі позивача, у справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу. Оплату проведення
вищевказаної експертизи було
покладено на позивача. Окрім цього,
йому було роз'яснено, що у випадку
відмови від її оплати суд
розцінюватиме це як відмову надати
докази, згідно зі ст. 60 ЦПК України.
Однак не зважаючи на це, оплату
експертизи проведено не було, у зв'язку
з чим вона була знята з виконання і
матеріали повернуті до суду без
проведення експертизи.

За таких обставин, надаючи оцінку
наявним у справі доказам у їх
сукупності, суд вважає, що позивачем не
доведено неправомірність дій
відповідача - власника квартири
АДРЕСА_1, які б знаходились у
безпосередньому причинному зв'язку зі
шкодою, що на думку позивача, виникла
внаслідок проведення ремонтних робіт у
квартирі ОСОБА_3

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідно до статті 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Таким
чином, виходячи з положень статей 3, 60
ЦПК України, цивільне право підлягає
захисту у судовому порядку за умови
доведеності порушення відповідачем
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права має
право на їх відшкодування. Згідно
статті 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно статті 23 ЦК України - особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Породжуючи настання цивільних
прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК
України, відповідальність у вигляді
відшкодування збитків вимагає для її
застосування наявності складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки (дії чи бездіяльності особи),
шкідливого результату такої поведінки,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та заподіяними збитками,
вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків
(шкоди).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки), а також доходи, які особа могла
б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Причинний зв'язок між
протиправною поведінкою порушника та
збитками полягає, передусім, у прямому
(безпосередньому) зв'язку між
протиправною поведінкою та настанням
шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають
доведенню позивачем належними та
допустимими у справі доказами. Тобто
позивачем має бути доведено
підстави застосування
цивільно-правової відповідальності
(внаслідок порушення договору чи
передбачених чинним законодавством
цивільних прав позивача), яке саме
зобов'язання чи право було порушено та
в чому конкретно воно полягало, що
спричинило завдання збитків позивачу,
вид заподіяних збитків для
встановлення наявності всіх елементів
складу цивільного правопорушення.

Суду, зокрема, має бути доведено
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Особа (фізична чи
юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини.
Відповідальність заподіювача шкоди
без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
досліджені наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

За таких обставин, аналізуючи
представлені позивачем дані в
обґрунтування вимог щодо стягнення
матеріальної та моральної шкоди, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні таких позовних вимог за їх
недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року N 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року N 4, ст. ст. ст.ст 10, 11, 15, 60,
209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, - залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя