Справа № 539/5053/13-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С. В.

при секретарі - Гусак А.О.,
Ануфрієвій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лубни
цивільну справу за позовом
Полтавського обласного центру медико -
соціальної експертизи до ОСОБА_2, третя
особа Грабарівський
психоневрологічний будинок - інтернат
про відшкодування матеріальної шкоди ,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Полтавський обласний центр
медико - соціальної експертизи
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення на його користь
матеріальної шкоди. Свої позовні
вимоги мотивував тим, що наказом № 40 - к
від 15.08.1995 року ОСОБА_2 була прийнята на
посаду лікаря невропатолога
Лубенської міжрайонної МСЕК
Полтавського обласного центру медико -
соціальної експертизи. Наказом
головного лікаря Полтавського
обласного центру МСЕ від 19.04.2010 року
останню було звільнено, згідно п. 3 ч. 1
ст. 40 КЗпП України. Рішенням
Лубенського міськрайонного суду від
08.09.2011 року наказ про звільнення від
19.04.2010 року було скасовано та ОСОБА_2
була поновлена на роботі наказом
Полтавського обласного центру МСЕ № 59 -
к від 27.06.2012 року.

Наказом № 115 - К від 11.09.2012 відповідача
знову було звільнено у відповідності
до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Октябрським районним судом м. Полтави
було прийнято рішення від 01.04.2013 року за
позовом Грабарівського
психоневрологічного будинку -
інтернату Пирятинського району
Полтавської області до Полтавського
обласного центру медико соціальної
експертизи, третя особа ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, яким позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
Полтавського обласного центру медико -
соціальної експертизи на користь
Грабарівського психоневрологічного
будинку - інтернату Пирятинського
району Полтавської області (надалі -
Інтернат) грошові кошти у сумі 4 767, 00
грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, грошові кошти у сумі 8000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 30.05.2013 року
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 01.04.2013 року - змінено в
частині суб'єктивного складу спірних
правовідносин, а саме:

стягнуто з Полтавського обласного
центру медико - соціальної експертизи
на. користь підопічного Інтернату
ОСОБА_3 відшкодування матеріальної
шкоди у сумі 789. 00 грн. та моральної
шкоди у сумі 2000, 00 грн., а разом - 2 789, 00
грн.

стягнуто з Полтавського обласного
центру медико - соціальної експертизи
на користь підопічного Інтернату
ОСОБА_4 відшкодування матеріальної
шкоди у сумі 1 325, 00 грн. та моральної
шкоди у сумі 2000, 00 грн., а разом - 3 325, 00
грн.

стягнуто з Полтавського обласного
центру медико - соціальної експертизи
на користь підопічного Інтернату
ОСОБА_5 відшкодування матеріальної
шкоди у сумі 1 325, 00 грн. та моральної
шкоди у сумі 2000, 00 грн., а разом - 3 325, 00
грн.

стягнуто з Полтавського обласного
центру медико - соціальної експертизи
на користь підопічного Інтернату
ОСОБА_6 відшкодування матеріальної
шкоди у сумі 1 325, 00 грн. та моральної
шкоди у сумі 2000, 00 грн., а разом - 3 325, 00
грн.

стягнуто з Полтавського обласного
центру медико - соціальної експертизи
на користь держави 344, 10 грн. судового
збору.

Рішення мотивоване тим, що з вини
лікаря Лубенської міжрайонної МСЕК
Полтавського обласного центру медико -
соціальної експертизи ОСОБА_2 огляд
недієздатних підопічних
Грабарівського психоневрологічного
будинку інтернату ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 здійснено несвоєчасно,
нею було порушено законні права та
інтереси громадян у галузі охорони
здоров'я.

Загалом з Полтавського обласного
центру медико - соціальної експертизи з
вини лікаря Лубенської міжрайонної
МСЕК Полтавського обласного центру
медико -соціальної експертизи ОСОБА_2
стягнуто 12 764, 00 грн.

Таким чином позивач, посилаючись на
ст.ст.130, 132, 134 КЗпП України, прохає
стягнути з відповідача на свою користь
матеріальну шкоду в розмірі 12 764 грн.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги,
прохали їх задовольнити.

Відповідач заперечувала щодо
задоволення позову, мотивуючи тим, що
відповідно до чинного трудового
законодавства вона повинна нести перед
позивачем матеріальну
відповідальність в межах середнього
місячного заробітну, а не повну
матеріальну відповідальність, про що
прохає позивач . Крім цього, останнім
пропущено встановлений річний строк
для звернення до суду із позовом даного
правового характеру.

Представник третьої особи
Грабарівський психоневролічний
будинок - інтернат щодо задоволення
позову не заперечував .

Суд, дослідивши матеріали, докази
справи, вважає, що позов Полтавського
обласного центру МСЕ підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом № 40 - к
від 15.08.1995 року ОСОБА_2 була прийнята на
посаду лікаря невропатолога
Лубенської міжрайонної МСЕК
Полтавського обласного центру медико -
соціальної експертизи.

Наказом головного лікаря Полтавського
обласного центру МСЕ від 19.04.2010 року
була звільнена згідно п. З ч. 1 ст. 40
КЗпІІ України. Рішенням Лубенського
міськрайонного суду від 08.09.2011 року
наказ про звільнення від 19.04.2010 року
було скасовано та ОСОБА_2 була
поновлена на роботі наказом
Полтавського обласного центру МСЕ № 59 -
к від 27.06.2012 року.

Наказом № 115 - К від 11.09.2012 позивача
знову було звільнено у відповідності
до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду від 06.12.2012 року (а.с.7-12), залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду
Полтавської області від 06.02.2013 року
(а.с.13-14) у справі за позовом ОСОБА_2 до
Полтавського обласного центру МСЕ,
ОСОБА_7 про визнання незаконними та
скасування наказів про накладення
дисциплінарних стягнень, наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, встановлено юридичних
факт неодноразового ухилення ОСОБА_2
від участі в роботі Лубенської
міжрайонної МСЕК, остання тричі
відмовлялась від огляду в роботі
Грабарівського психоневрологічного
будинку-інтернату, що стало підставою
для її звільнення.

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 01.04.2013 року (а.с.15-17),
зміненим рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 30 травня 2013
року (а.с.18-21) в частині суб'єктивного
складу, у цивільній справі за позовом
Грабарівського психоневрологічного
будинку інтернату Пирятинського
району Полтавської області до
Полтавського обласного центру медико
соціальної експертизи, третя особа
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, було встановлено,
що саме з вини лікаря Лубенської
міжрайонної МСЕК Полтавського
обласного центру медико - соціальної
експертизи ОСОБА_2 огляд недієздатних
підопічних Грабарівського
психоневрологічного будинку -
інтернату ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 здійснено несвоєчасно,
внаслідок чого стан їх здоров'я
погіршився, що зумовило змінити їм
групу інвалідності на більш тяжку,
через що збільшився їх розмір пенсії,
які останні недотримали, що підлягало
відшкодуванню Полтавським обласним
центром медико - соціальної експертизи
разом з моральною шкодою на підставі
ст. ст. 22, 23, 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України.

Полтавським обласним центром МСЕ було
відшкодовано шкоду підопічним
Грабарівського психоневрологічного
будинку - інтернату: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 в розмірі 12 764, 00 грн., яка
була завдана ОСОБА_2 при виконанні нею
своїх трудових обов'язків, що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями від 12.12.2013 року
(а.с.30-33).

Як вбачається, між сторонами
виникли відносини, що регулюється
Кодексом законів про працю України.

Стаття 130 КЗпП України
передбачено, що працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення,
покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише у
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна винними протиправними
діями (бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством.

За наявності зазначених підстав і
умов матеріальна відповідальність
може бути покладена незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Стаття 132 КЗпП України передбачає,
що за шкоду, заподіяну підприємству,
установі організації при виконанні
трудових обов"язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середньомісячного
заробітку. Матеріальна
відповідальність понад середній
заробіток допускається лише у
випадках, зазначених у законодавстві.

Статтею ст.134 КЗпП України
визначено випадки, коли працівники
несуть матеріальну відповідальність у
повному розмірі. Перелік випадків
повної матеріальної відповідальності,
передбачений цією статтею є вичерпним.

Проаналізувавши ст.134 КЗпП
України, суд вважає, що обставини, при
яких позивач завдала відповідачу
шкоду, під час виконання своїх трудових
обов"язків, не включають в себе
випадків повної матеріальної
відповідальності працівника . Крім
цього, позивач, відповідно до ст.60 ЦПК
України, не надав суду доказів і судом
не здобуто таких доказів щодо обов"язку
відповідача нести повну матеріальну
відповідальність.

Суд вважає, що спричинення самої
прямої дійсної шкоди відповідачем та
наявність причинно-наслідкового
зв"язку між протиправними діями ОСОБА_2
та прямої дійсної шкоди - доведено
обставинами, які встановлені
вищезазначеними рішеннями судів
першої і апеляційної інстанції.

Отже, суд вважає, що відповідач
повинна нести відповідальність перед
Полтавським обласним центром МСЕ в
межах свого середнього місячного
заробітку (на підставі загальної норми
ч.2 ст.130 КЗпП України та спеціальної
норми ст.132 КЗпП України), що складає 2218
грн. 48 коп. При визначені розміру
середньомісячної заробітної плати
відповідача, суд виходить з наступного
: згідно довідки про доходи від 17.04.2014
року за № 561 (а.с.159), середньоденна
заробітна плата ОСОБА_2 становить 100
грн. 84 коп., а середньомісячна - 22 дня х 100
грн. 84 коп. = 2218 грн. 48 коп., які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача .

Суд відноситься критично до
заперечень відповідача про те, що
позивач, відповідно до ст.233 КЗпП
України, пропустив річний строк
звернення до суду з приводу
відшкодування матеріальної шкоди,
оскільки про наявність прямої дійсної
шкоди та саме головне розміру цієї
шкоди (пряма дійсна шкода), яка фактично
була завдана протиправними діями
ОСОБА_2, відповідачу стало відомо під
час винесення рішення Апеліційним
судом Полтавської області 30.05.2013 року, а
з позовом до суду про відшкодування
шкоди Полтавський обласний центр МСЕ
звернувся 25.12.2013 року, тобто до спливу
однорічного строку звернення до суду,
передбаченого ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 229,40 грн., що документально
підтверджено

( а.с.2).

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.10, 11, 60, 88, 213, 215,218 ЦПК України,
ст.ст. 130,132,134 КЗпП суд , -

В И Р І Ш И В:

Позов Полтавського обласного центру
медико-соціальної експертизи до ОСОБА_2
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Полтавського обласного центру
медико-соціальної експертизи 2218
гривень 48 копійок завданих збитків в
межах середнього місячного заробітку,
229 гривень 40 копійок судового збору, а
всього 2447 гривень 88 копійок.

На рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Полтавської області
апеляційна скарга протягом 10 днів з
моменту проголошення рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Гудков С. В.