Справа № 322/122/14-ц
Провадження №2/322/61/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
смт.
Новомиколаївка

Новомиколаївський районний суд
Запорізької області

в складі:

Головуючого - судді
Риженка А.Г.

при секретарі -
Блажко О.П.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника
позивача - ОСОБА_2

представника
органу опіки і піклування - Денисенко
Л.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Новомиколаївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та відшкодування
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, в якому зазначив, що рішенням
Новомиколаївського районного суду
Запорізької області від 21 березня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визначення місця проживання дитини
було визначено місце проживання їх
доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з
матір'ю - ОСОБА_6, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1

Як зазначено в позові, висновком органу
опіки та піклування Новомиколаївської
РДА Запорізької області від 08
листопада 2013 року вирішено визначити
побачення батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
двічі на тиждень (п'ятниця та субота) на
його території з малолітньою дитиною
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За твердженням позивача, ОСОБА_4,
достеменно знаючи про вищезазначене
рішення органу опіки та піклування,
всіляко ухилялася від його виконання
шляхом чинення перешкод у його
спілкуванні з донькою. Відповідачка не
дає позивачу бачитися з його донькою та
не дає йому можливості спілкуватись з
нею навіть по телефону. З цього приводу
позивач неодноразово звертався до
органу опіки та піклування, службові
особи якого неодноразово зустрічалися
з відповідачкою, вмовляли її та
попереджували про відповідальність,
але вказані законні вимоги
відповідачкою були проігноровані.

Як зазначено в позові, на даний момент
позивачу взагалі невідомо
місцезнаходження відповідачки та їх
доньки. Зі слів співробітників
відповідачки позивачу стало відомо, що
вона разом зі своїм співмешканцем та
донькою виїхала до м. Київ на постійне
місце проживання. Згоди на переїзд
дитини до іншої області позивач не
давав, такі дії відповідачки, на думку
позивача, є незаконними і ідуть
всупереч рішенню Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
21 березня 2013 року про встановлення
місця проживання дитини.

Позивач вважає, що переїхавши до м. Київ
відповідачка ставить під загрозу
здоров'я та життя їх доньки. Як
зазначено в позові, позивач за час
перебування позивачки за місцем її
постійного проживання 24 та 31 січня 2014
року в присутності свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та свого батька ОСОБА_9
намагався приїхати до неї та взяти
доньку згідно із встановленим органом
опіки та піклування графіком, але
відповідачка відмовила позивачу у
задоволенні його вимоги та влаштувала
сварку.

В позові позивач просить суд усунути
йому перешкоди у спілкуванні з його
донькою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визначити йому спосіб участі у
вихованні та спілкуванні з його
донькою - ОСОБА_5 шляхом надання йому
побачень на території, визначеною ним
на власний розсуд двічі на тиждень
(щоп'ятниці та щосуботи), зобов'язати
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, не чинити йому
перешкоди при спілкуванні з його
донькою ОСОБА_5 під час встановлених
побачень, а також стягнути на його
користь з відповідачки 1000 грн. в
рахунок відшкодування заподіяної йому
моральної шкоди та понесені ним судові
витрати.

Вислухавши пояснення осіб, які
приймають участь у розгляді справи, а
також ретельно дослідивши інші
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Рішенням Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 21 березня
2013 року було визначене місце
проживання доньки позивача - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_4,
яка проживає в АДРЕСА_1

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно, той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею, той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Комісією з питань захисту прав дітей
Новомиколаївської РДА Запорізької
області від 06 листопада 2013 року було
вирішено визначити побачення ОСОБА_1
двічі на тиждень (п'ятниця та субота) на
його території з малолітньою донькою -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_4, достеменно знаючи
про вищезазначене рішення комісії,
всіляко ухиляється від його виконання,
чинить перешкоди у спілкуванні
позивача зі своєю малолітньою донькою,
заважає позивачу приймати участь у
вихованні доньки. В теперішній час
місце проживання відповідачки, а також
малолітньої ОСОБА_5 невідомо, за
зареєстрованим місцем проживання
відповідачка відсутня.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод, суд
визначає спосіб участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
та систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

Орган опіки та піклування у своєму
висновку від 02 квітня 2014 року пропонує
визначити побачення ОСОБА_1 з
малолітньою ОСОБА_5 двічі на тиждень
(п'ятниця з 12.00 до 22.00 та субота з 09.00 до
20.0) на його території. Позивач не
заперечує проти надання йому таких
періодичних побачень з донькою.

В ході з'ясування обставин справи і
перевірки їх доказами судом було
встановлено, що внаслідок протиправної
поведінки відповідачки позивачу
останньою були заподіяні душевні
страждання, пов'язанні з неможливістю
приймати участь у вихованні та
спілкуванні з донькою, з тривогою за її
здоров'я та життя.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

В порядку відшкодування заподіяної
моральної шкоди, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідачки на
користь позивача 500 гривень. При
визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди суд
враховує характер і ступінь тяжкості
заподіяних позивачу відповідачкою
душевних страждань, їх тривалість, а
також виходить з міркувань розумності
та справедливості.

З урахуванням вищезазначеного суд
вважає за необхідне позов задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні
з донькою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
зобов'язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1
перешкоди при його спілкуванні з
донькою - ОСОБА_5 під час встановлених
рішенням суду побачень.

Визначити ОСОБА_1 спосіб участі у
вихованні та спілкуванні з донькою -
ОСОБА_5, шляхом надання йому побачень з
нею двічі на тиждень (п'ятниця - з 12.00 до
20.00 та субота - з 09.00 до 20.00) на території,
визначеною ним на власний розсуд.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 500
гривень в рахунок відшкодування
заподіяної йому моральної шкоди, а
також понесені ним судові витрати у
розмірі 121 гривня 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Запорізької області через
Новомиколаївський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
А. Г. Риженко