ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді - Бутенка В.О.,

при секретарі - Попович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Фастові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним заповіту, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в
порядку цивільного судочинства з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визнання недійсним заповіту.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько ОСОБА_3, після смерті
якого, відповідно до ст. 1220 ЦК України,
відкрилася спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1, на 4/9 частини
житлового будинку АДРЕСА_2 земельну
ділянку розміром 0,3446 га, розташовану в
АДРЕСА_2 призначену для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю серії РІ № 260671,
виданого 12 лютого 2002 року
Червоненською сільською радою,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 449, право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності СЕКП
«Воля» розміром 4,98 га, що знаходиться
на території Червоненської сільської
ради, згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії КВ номер
0188945, виданого Фастівською районною
державною адміністрацією 07 вересня 1997
року № 63, зареєстрованого 13 лютого 1997 у
Книзі реєстрації сертифікатів на право
на земельну частку (пай) за номером 65,
грошовий вклад з відповідними
процентами, нарахуваннями та
компенсаціями, що знаходиться на
зберіганні в ощадному банку номер 2877
м.Фастова Київської області на рахунку
№ НОМЕР_1, в ощадному банку номер 2877/047
с.Червоне Фастівського району, на
рахунку НОМЕР_2 та в ощадному банку
номер 2877/026 -.Паляниченці Фастівського
району на рахунку НОМЕР_3, грошовий
вклад з відповідними процентами.
нарахуваннями та компенсаціями, що
знаходиться на зберіганні в ощадному
банку номер 2877/047 с.Червоне
Фастівського району на рахунку НОМЕР_4.

В серпні 2013 року позивач звернувся до
Фастівської районної державної
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті батька, але
отримав письмову відмову. Державний
нотаріус Фастівської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_4
йому роз'яснила, що згідно спадкової
справи після смерті ОСОБА_3 вбачається,
що померлий на день своєї смерті
залишив заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Фастівського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 5 листопада 2012 року за
реєстром № 1404 на ім'я ОСОБА_2. Для
оспорювання спадкових прав після мерті
батька, або визнання заповіту
недійсним позивачу було рекомендовано
звернутися до суду.

Позивач зазначив, що , заповіт був
складений безпосередньо перед смертю
ОСОБА_3 (за 14 днів до смерті), в той час,
коли він тяжко хворів, постійно
перебував в лікарні з приводу
онкологічного захворювання (перебував
на амбулаторному обліку в КЗ КОР
«Київський обласний онкологічний
диспансер»), а тому волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі, що є підставою
для визнання заповіту недійсним.

З цих підстав, позивач просив суд
визнати недійсним заповіт складений 5
листопада 2012 року ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Фастівського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
спадковому реєстрі за № 1404.

У судовому засіданні позивач та його
представник, позовні вимоги
підтримали, просили суд їх
задовольнити.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти позову
заперечували, посилаючись на те, що за
життя спадкодавець ОСОБА_3 дійсно важко
хворів, проте це не впливало на його
здатність усвідомлювати значення
своїх дій та (або) керувати ними. На їхню
думку, позивачем та його представником
не обґрунтовано підстав для визнання
оспорюваного заповіту недійсним.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у справі, показання свідків,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_5 від 22 листопада 2012 року(а.
с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1, на 4/9 частини житлового
будинку АДРЕСА_2 земельну ділянку
розміром 0,3446 га, розташовану в АДРЕСА_2
призначену для обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю серії РІ № 260671,
виданого 12 лютого 2002 року
Червоненською сільською радою,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 449, право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності СЕКП
«Воля» розміром 4,98 га, що знаходиться
на території Червоненської сільської
ради, згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії КВ номер
0188945, виданого Фастівською районною
державною адміністрацією 07 вересня 1997
року № 63, зареєстрованого 13 лютого 1997 у
Книзі реєстрації сертифікатів на право
на земельну частку (пай) за номером 65,
грошовий вклад з відповідними
процентами, нарахуваннями та
компенсаціями, що знаходиться на
зберіганні в ощадному банку номер 2877
м.Фастова Київської області на рахунку
№ НОМЕР_1, в ощадному банку номер 2877/047
с.Червоне Фастівського району, на
рахунку НОМЕР_2 та в ощадному банку
номер 2877/026 -.Паляниченці Фастівського
району на рахунку НОМЕР_3, грошовий
вклад з відповідними процентами.
нарахуваннями та компенсаціями, що
знаходиться на зберіганні в ощадному
банку номер 2877/047 с.Червоне
Фастівського району на рахунку НОМЕР_4.

Спадкоємцем за законом першої черги є
син померлого ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Ч. 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що
заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.

Вимоги щодо форми та змісту заповіту
встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією
нормою Кодексу визначено, що заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до ч. 4. ст. 207
цього Кодексу.

05 листопада 2012 року ОСОБА_3 склав
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Фастівського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за № 1404, яким заповів ОСОБА_2
все його майно та майнові права, що
будуть належати йому на день його
смерті, незалежно від їх складу та
місця знаходження ( розташування ) в
Україні, і взагалі все те, що буде за
законом належати йому на день його
смерті та що згідно законодавства
України може бути успадкованим у
повному обсязі, без будь-яких винятків.

Відтак, спадкування після смерті
ОСОБА_3 повинно здійснюватись за
заповітом.

За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Заповіт є одностороннім правочином, а
тому він повинен відповідати загальним
вимогам, додержання яких є необхідним
для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Системний аналіз норм ЦК України
свідчить, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК
України виключно підстави недійсності
правочину, визначені у ст. 225, ст. 231 ЦК
України, зумовлюють те, що
волевиявлення заповідача не було
вільним та не відповідало його
внутрішній волі.

У відповідності до ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Правила цієї статті ЦК України
поширюються на ті випадки, коли фізичну
особу не визнано недієздатною, однак у
момент вчинення правочину особа
перебувала у стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними.

Для визначення наявності у ОСОБА_3
такого стану на момент складення ним
заповіту від 05 листопада 2012 року
відповідно до ст. 145 ЦПК України судом
було призначено за клопотанням
позивача посмертну
судово-психіатричну експертизу. Як
вбачається з акта посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи № 28ц, складеного 28 лютого 2014
року експертами Відділення
амбулаторних судово-психіатричних
експертиз Комунального закладу
Київської обласної ради «Обласне
психіатрично-наркологічне медичне
об'єднання», спадкодавець ОСОБА_3 у
період часу, коли був підписаний
заповіт, 05 листопада 2012 року на
хронічний психічний розлад не
страждав. Встановити, чи мався у нього в
той період часу тимчасовий розлад
психічної діяльності, який міг би
вплинути на його здатність повною
мірою усвідомлювати характер та
значення своїх дій та керувати ними, не
є можливим. Вказаний експертний
висновок є категоричним, чітким та
зрозумілим, комісією експертів
Відділення амбулаторних
судово-психіатричних експертиз
Комунального закладу Київської
обласної ради «Обласне
психіатрично-наркологічне медичне
об'єднання» досліджено всі надані їм
об'єкти та надано вичерпну відповідь на
поставлене судом питання.

Ст. 60 ЦПК України покладено на кожну зі
сторін обов'язок довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Однак позивачем та його представником
не надано суду належних та допустимих
доказів, які б засвідчували, що на
момент складення заповіту від 05
листопада 2012 року спадкодавець ОСОБА_3
перебував в такому стані, коли він не
міг усвідомлювати значення своїх дій
та (або) не міг керувати ними. Доводи
позивача та його представника
ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність відмовити у
задоволенні його позову.

З огляду на вищенаведене, відповідно до
ст. ст. 15, 16, 203, 215, 225, 1233, 1236, 1257 Цивільного
кодексу України, постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року №9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" та,
керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя