Справа № 500/1946/14-ц
Провадження № 2/500/1459/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представника позивачки:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності
на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про встановлення
факту, що має юридичне значення, та
визнання права власності на спадкове
майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся
ОСОБА_4, після смерті якої залишилося
спадкове майно у вигляді 1/7 частини
квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4 заповіт не
залишала, спадкова справа після її
смерті не заводилася. На день смерті
спадкодавця спільно з нею з кола
спадкоємців першої черги проживала та
була зареєстрована дочка ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла. Після
її смерті залишилося спадкове майно,
яке складається з 2/7 частини квартири
АДРЕСА_1, із яких 1/7 частина - належала їй
на підставі свідоцтва про право
особистої власності за №1624 від 23.12.1997
року, інша 1/7 частина - залишилася після
смерті матері ОСОБА_4, яку вона фактично
прийняла, але не встигла юридично
оформити. Зазначила, що на день смерті
матері спільно з нею з кола спадкоємців
першої черги проживала та була
зареєстрована лише вона. Ізмаїльською
державною нотаріальною конторою
Одеської області їй відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за тих підстав, що неможливо довести
факт родинних відносин між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4

У судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі та наполягали на їх
задоволенні. В останнє судове
засідання позивачка не з'явилася,
направивши представника з належним
чином посвідченими повноваженнями.

Відповідач ОСОБА_3 позов та обставини
позову визнав в повному обсязі.
Наслідки визнання позову йому
роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК
України. В останнє судове засідання не
з'явився, звернувшись із заявою про
розгляд справи у його відсутність
(а.с.39).

Вислухавши сторони, допитавши свідків,
перевіривши матеріали справи, суд, на
підставі фактів, встановлених у
судовому засіданні, дійшов наступного
висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За змістом п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 приходиться
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5
матір'ю. На момент смерті матері ОСОБА_5
проживала разом з нею за адресою:
АДРЕСА_1.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка свідчать про
наявність підстав для встановлення
факту родинних відносин, зокрема, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4
приходиться померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_5 матір'ю.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання права власності на спадкове
майно, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1, належить на праві особистої
власності ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, по 1/7
частині кожному, що підтверджено
свідоцтвом про право особистої
власності за №1624 від 23.12.1997 року (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Ізмаїльської міської ради
Одеської області 14.07.1999 року, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.6).

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
тобто з 01.01.2004 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525 ЦК УРСР
відкрилася спадщина на спадкове майно,
яке складалося з 1/7 частини квартири
АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не
залишала, після її смерті заяви від
спадкоємців до нотаріальної контори не
надходили, спадкова справа не заведена,
що підтверджено листом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори
Одеської області за вих.№997/02-14 від
30.04.2014 року (а.с.47).

Спадкоємицею за законом першої черги
відповідно до ст.529 ЦК УРСР після смерті
ОСОБА_4 була її дочка ОСОБА_5

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Зазначені
в цій статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Пунктом 124 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженої наказом Міністерства
юстиції Української РСР від 31.10.1975 року
N45/5, визначалось, що доказом вступу в
управління чи володіння майном можуть
бути: довідка управління будинками,
правління житлово-будівельного
кооперативу, виконавчого комітету
місцевої Ради депутатів трудящих про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним тощо.

На час відкриття спадщини ОСОБА_5
проживала разом із спадкодавцем
ОСОБА_4, що підтверджується будинковою
книгою (а.с.14-16).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
25.12.2012 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, яке складається: з 1/7
частини квартири АДРЕСА_1 і, яку вона
прийняла після смерті матері та не
встигла оформити, та 1/7 частини
зазначеної квартири, яка належала їй на
підставі свідоцтва про право особистої
власності за №1624 від 23.12.1997 року.

За життя спадкодавець заповіту не
залишала, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру №37031678 від 01.04.2014
року, та листом Ізмаїльської державної
нотаріальної контори Одеської області
за вих.№997/02-14 від 30.04.2014 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_5, відсутня (а.с.19, 47).

Спадкоємцем за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_2 (дівоче
- ОСОБА_2), що підтверджено свідоцтвом
про укладення шлюбу серії НОМЕР_3,
виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС
Одеської області 18.08.1984 року, та
повторним свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_4, виданим 14.06.1970 року, та син
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_5,
виданим Ізмаїльським виконкомом
відділу запису актів громадянського
стану 10.02.1987 року (а.с.9, 31).

Інших спадкоємців, які заявили свої
права на спадкове майно, не
встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2
проживала разом із спадкодавцем
ОСОБА_5, що підтверджується будинковою
книгою та копією паспорту серії НОМЕР_6,
виданого Ізмаїльським МВ УМВС України
в Одеській області 20.11.1997 року (а.с.4, 14-16).

Письмовою відповіддю Ізмаїльської
державної нотаріальної контори від
01.04.2014 року за №761/02-14 позивачці
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, у зв'язку
із тим, що не доведено факт родинних
відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.21).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
воно належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч.3
ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на
спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, майнового права зумовлює
входження права на неї до складу
спадщини після смерті спадкоємця, який
не одержав свідоцтво про право на
спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та
здійснив його державної реєстрації
(ст.1299 ЦК України).

Аналогічна позиція викладена Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в листі «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» за №324-753/0/4-13 від 15.05.2013
року.

Приймаючи до уваги, що іншого способу
захисту права на спадкове майно
позивачка не має, а також враховуючи ту
обставину, що відповідач безумовно
визнав позов і його визнання не
суперечить закону й не порушує права
свободи чи інтереси інших осіб, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності
на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати факт родинних відносин між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме встановити
факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 приходиться померлій
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 матір'ю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, та
складається із 2/7 частини квартири
АДРЕСА_1.

Копії рішення надіслати для відома
сторонам.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: