Справа № 495/9142/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 квітня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді
Чебан Н.В.

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровський
Одеської області цивільну справу за
позовною заявою позов ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Хрещатик" про
визнання недійсним договору іпотеки №
121-ФК/07/01 від 03 жовтня 2007 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_1, 13.11.2013 року звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 03.10.2007 року між ОСОБА_3,яка діяла в
інтересах ОСОБА_1 на підставі
довіреності та АТ"КБ "Хрещатик" було
укладено договір іпотеки№
121-ФК/07/01.Вважає,що даний договір
повинен бути визнаний
недійсним,оскільки при його укладанні
існувала зловмисна домовленість
представника ОСОБА_1-ОСОБА_4 із ПАТ "КБ
"Хрещатик" у зв'язку із тим, що ОСОБА_4
при виданні на її ім`я довіреності не
повідомила ОСОБА_1 про те, що вона
працює в Подільській філії ВАТ КБ
"Хрещатик" та представляє інтереси
банку. На підставі
вищевикладеного,позивач 20.01.2014р.
уточнивши свої позовні вимоги,
остаточно просить суд: визнати
недійсним з моменту укладання договір
іпотеки № 121-ФК/07/01 від 03.10.2007р.,
укладений від імені ОСОБА_1
представником ОСОБА_4 та ВАТ "КБ
"Хрещатик" та посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, що
зареєстрований в реєстрі за № 4215;
застосувати реституцію та повернути
сторони договору іпотеки № 121-ФК/07/01 від
03.10.2007 року, укладеного від імені ОСОБА_1
представником ОСОБА_4 та ВАТ "КБ
"Хрещатик" та посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, що
зареєстрований в реєстрі за № 4215 до
попереднього стану; виключити з
Державного реєстру іпотек запис про
обтяження іпотекою земельної ділянки
загальною площею 0,033 га, що знаходиться
за адресою:АДРЕСА_1,діл. НОМЕР_1, що є
власністю ОСОБА_1, а також виключити з
Державного реєстру іпотек запис про
обтяження іпотекою садового будинку,
до складу якого входять : садовий
будинок (літ. А) загальною площею 75,5
кв.м., житловою площею 55,4 кв.м., душова
(літ. Б), вбиральня (літ. В), сарай (літ. І),
споруди (№ 1-5), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, буд. НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_1, внесеного приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрованим в Реєстрі за № 4217,
судові витрати покласти на
відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити з підстав
наведених в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на правомірність
вищевказаного договору.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
в позові слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2007 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
посвідчена довіреність, якою позивач
уповноважив ОСОБА_4 представляти її
інтереси у будь-яких установах,
органах, організаціях та підприємствах
з питань, які будуть стосуватися,
розпорядження (продажу, міни та/або
передачі в іпотеку (наступну іпотеку))
від її імені та в її інтересах (або в
інтересах третіх осіб), реалізації при
необхідності виконання зобовязань
майнового поручителя, в т.ч. перед
будь-яким банком, належного їй на праві
власності нерухомого майна, а саме:
земельної ділянки НОМЕР_1 для ведення
садівництва площею 0,033 га, кадастровий
№ :02:017:0016, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та садового будинку
НОМЕР_1, реєстраційний номер РПВН: 19620966,
що розташований за адресою АДРЕСА_1
(а.с.13)

03 жовтня 2007 року між ВАТ КБ "Хрещатик" та
ОСОБА_1., від імені якої діяла ОСОБА_4, на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
02.10.2007 року, за реєстровим № 4191 було
укладено договір іпотеки № 121-ФК/07/01, у
відповідності до умов якого з метою
забезпечення виконання зобов'язання,
що випливають з кредитного договору №
114-ФК/07/01 від 03.10.2007 року, укладеного між
ВАТ КБ "Хрещатик" та ОСОБА_7, ОСОБА_1
надала в заставу іпотекодержателю
вищезазазначене в довіреності
нерухоме майно.(а.с.6-12)

Позивач вказує на той факт, що ОСОБА_4
при виданні на її ім'я довіреності не
повідомила її про те,що вона працює в
Подільській філії ВАТ КБ
"Хрещатик",тому вважає, що між банком та
ОСОБА_4 існувала зловмисна
домовленість, оскільки ОСОБА_4
працювала в Подільській філії ВАТ КБ
"Хрещатик", а тому фактично не могла
укладати договір іпотеки з КБ
"Хрещатик", т.я. в цій ситуації вона
діяла не в інтересах ОСОБА_1, а в
інтерсах іншої особи, оскільки
перебувала у трудових відносинах з ВАТ
КБ "Хрещатик" та отримувала заробітну
плату. До того ж, жодних вигод при
укладанні договору іпотеки ОСОБА_1 не
мала, бо кредит отримала взагалі інша
особа,а банк в разі невиконання
зобов'язань мав реальну можливість
звернути стягнення на заставане майно.

Відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Відповідно до ст.239 ЦК України
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ст.ст.30-32 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст.232 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним. Довіритель
має право вимагати від свого
представника та другої сторони
солідарного відшкодування збитків та
моральної шкоди, що завдані йому у
зв'язку із вчиненням правочину
внаслідок зловмисної домовленості між
ними.

Зловмисною домовленістю у контексті
ст.232 ЦК України слід розуміти спільні
дії сторін правочину - представника та
іншої особи, які розуміють
протиправність вчинюваного правочину
(недійсність/нікчемність), що може
полягати, зокрема, у відсутності
справжнього волевиявлення довірителя
якби він знав про їхні наміри, та
вчинюють правочин для якого законом
передбачений ризик визнання його
недійсним або застосування наслідків
нікчемності. Тобто повинен бути
доведеним факт спільної зловмисної
домовленості між представником та
іншою особою.

У п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» розяснено, що для визнання
правочину недійсним на підставі ст.232
ЦК України необхідним є встановлення
умислу в діях представника:
представник усвідомлює, що вчиняє
правочин всупереч інтересам
довірителя та бажає (або свідомо
допускає) їх настання. А також
наявність домовленості представника
однієї сторони з іншою стороною і
виникнення через це несприятливих
наслідків для довірителя. При цьому не
має значення, чи одержав учасник такої
домовленості яку-небудь вигоду від
здійснення правочину, чи правочин був
вчинений з метою завдання шкоди
довірителю.

Тобто для визнання недійсним
правочину, вчиненого в результаті
зловмисної домовленості, необхідно
встановити факт зловмисної
домовленості представника з іншою
особою (свідоме вчинення правочину
всупереч інтересам довірителя),
наявність збитків та причинний зв»язок
між зловмисною домовленістю та
завданими збитками.

При цьому, зловмисна домовленість
представника однієї сторони правочину
з другою полягає у вчинених діях
(домовленості), наслідком яких є
погіршення майнової і правової
ситуації для сторони, що представляють,
якщо об»єктивно була можливість
уникнути ці негативні наслідки у разі
вчинення правочину самою стороною.

Разом з тим, як убачається з даної
довіреності, вона є цільовою -
стосується розпордження (продажу, міни
та/або передачі в іпотеку(наступну
іпотеку)) зумовленого нерухомого майна,
у представника фактично зникають
повноважень внаслідок завершення
вчинення дій. Фактів, які б вказували на
зловмисну домовленість у
правовідношенні по передачі
нерухомого майна в іпотеку не випливає,
оскільки дії представника були чітко
обумовлені довіреністю, яка посвідчена
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
що є підставою вважати що вона
відповідає вільному волевиявленню
довірителя, який повністю усвідомлював
значення своїх дій та правові наслідки.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що представник
діяв всупереч інтересів та
волевиявлення довірителя, матеріали
справи не містять.

Окрім того, обґрунтовуючи вимоги
правилами ст.232 ЦК України та
посилаючись на зловмисну домовленість
представника з іншою стороною, позивач
не визначає в якості відповідача
представника за довіреністю, що
порушила його права.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що підстав для визнання оспорюваного
правочину недійсним на підставі ст.232
ЦК України немає, оскільки позивачем
не доведено наявності зловмисної
домовленості між його представником з
другою стороною, а вчинення
представником конкретної дії, що прямо
передбачена умовами довіреності,
дійсність якої не оспорюється, не може
уважатися результатом зловмисної
домовленості.Всупереч ст.60 ЦПК України,
позивачем не доведено викладені у
позовній заяві обставини.

Вимоги позивача, щодо застосування
реституції та повернення сторони
договору іпотеки до попереднього
стану, виключення з Державного реєстру
іпотек запис про обтяження іпотекою
нерухомого майна є похідними від
основного позову та може бути
задоволено лише у разі задоволення
позовних вимог про визнання недійсним
договору іпотеки, а тому, за викладених
обставин задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що позивачкою не доведено, зловмисної
домовленості представника однієї
сторонни з другою стороною при
укладанні договору іпотекі. На основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які посилався позивач та його
представник як на підставу своїх вимог,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Витрати на правову допомогу, у
відповідності до статті 79 ЦПК України,
відносяться до судових витрат. Згідно
зі ст. 88 ЦПК України при ухваленні
рішення про відмову в позові витрати на
правову допомогу на користь позивача
стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позов ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Хрещатик" про
визнання недійсним договору іпотеки №
121-ФК/07/01 від 03 жовтня 2007 року -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
через десять днів з моменту його
проголошення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н.В.Чебан

Справа № 495/ 9142 /13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Вступна та резолютивна частина)

23 квітня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді
Чебан Н.В.

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровський
Одеської області цивільну справу за
позовною заявою позов ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Хрещатик" про
визнання недійсним договору іпотеки №
121-ФК/07/01 від 03 жовтня 2007 року,-

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у викладенні
повного тексту рішення суду, пов'язаної
з потребою в обґрунтуванні доводів
сторін, на що може бути витрачений
значний час, суд вважає за необхідне
проголосити його вступну та
резолютивну частину.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позов ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Хрещатик" про
визнання недійсним договору іпотеки №
121-ФК/07/01 від 03 жовтня 2007 року -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
через десять днів з моменту його
проголошення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н.В.Чебан