Справа №250/385/14-ц
Номер провадження2/250/521/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м.
Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючий суддя
Бичков П.Ю.,

при секретарі
Костенко Ю.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Ясинуватському
міськрайонному суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ясинуватської міської ради Донецької
області про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О
В И В:

11 лютого 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
з позовною заявою до Ясинуватської
міської ради Донецької області про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ії
бабуся ОСОБА_3. Після її смерті
відкрилась спадщина на належне їй
нерухоме майно - житловий будинок з
господарськими спорудами та земельна
ділянка,які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. 18 квітня 2007 року ії мати -
ОСОБА_4 - отримала у державною нотаріуса
Ясинуватської державної нотаріальної
контори свідоцтво про право на
спадщину з заповітом. Відповідно до
цього свідоцтва: спадкоємцем
зазначеного в заповіті ОСОБА_3, яка
померлі ІНФОРМАЦІЯ_3, є її дочка -
ОСОБА_4, ідентифікаційні номер НОМЕР_1,
що зареєстрована: АДРЕСА_1, у тому числі
з урахуванням однієї другої частки
майна, від якого відмовилась
спадкоємець за заповітом - ОСОБА_5.
Однак, у зв'язку зі своєю юридичною
необізнаністю, моя мати не отримала у
Ясинуватсі кому міському відділі
земельних ресурсів на підставі
свідоцтва про право на спадщину держаї
ний акт про право власності на
вищевказану земельну ділянку, яка до
цього належала її матер моїй бабусі -
ОСОБА_3. Мати вважала, що повним
оформленням її спадкових прав на цю
земельну ділянку є лише отримання нею у
державного нотаріуса свідоцтва про
право на спадщину за заповітом. За час
свого життя 25 березня 2013 року ії мати
ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до
якого все її майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалось, і взагалі
все те, що їй буде належати на день
смерті, і на що за законом вона матиме
право, вона заповідала - ОСОБА_1. Цей
заповіт був посвідчений приватним
нотаріусом Ясинуватського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі нотаріуса за
№ 270. ІНФОРМАЦІЯ_4 ії мати - ОСОБА_4
померла, про що відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Ясинувата Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції
зроблений актовий запис № 129 від 27
березня 2013 року, та видано свідоцтво
про її смерть серії НОМЕР_2.

Після смерті матері відкрилась
спадщина за заповітом на усе належне їй
нерухоме майно за вищевказаною
адресою. У встановлений законом
шестимісячний термін вона звернулась
до приватного нотаріуса
Ясинуватського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття
спадщини.

В даний час вона бажає після смерті
моєї матері ОСОБА_4 юридично оформити
своє пра во на спадщину за заповітом на
усе належне їй нерухоме майно, яке
залишилось за вищевказа ною адресою, та
зареєструвати його на своє ім'я у
встановленому законом порядку.

Тому позивачка ОСОБА_1 вимушена
просити суд про визнання за нею право
власності на вищезазначену земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
підтримала заявлені позовні вимоги на
обґрунтування чого послалась на
обставини які викладені в позовній
заяві та просила задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Відповідач Ясинуватська міська рада
Донецької області про час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, одна на адресу суду надійшла
заява про розгляд справи за
відсутністю їх представника та
задоволення позову на розгляд суду.

Вислухавши пояснення сторони,
перевіривши матеріали справи в межах
заявлених вимог (ст.11 ЦПК України), суд
установив наступне.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та
ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що
кожна із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог та
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета спору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилась спадщина на належне
їй нерухоме майно - житловий будинок з
господарськими спорудами та земельна
ділянка,які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

18 квітня 2007 року ОСОБА_4, - отримала у
державною нотаріуса Ясинуватської
державної нотаріальної контори
свідоцтво про право на спадщину з
заповітом.

Відповідно до цього свідоцтва:

спадкоємцем зазначеного в заповіті
ОСОБА_3, яка померлі ІНФОРМАЦІЯ_3, є її
дочка - ОСОБА_4 , ідентифікаційні номер
НОМЕР_1, що зареєстрована: АДРЕСА_1, у
тому числі з урахуванням однієї другої
частки майна, від якого відмовилась
спадкоємець за заповітом - ОСОБА_5.

Спадкове майно, на яке в указаній
частці видано це свідоцтво,
складається з: земельної ділянки
площею 0,1056 гектарів, кадастровий номер
:00:007:021 переданої для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, розташованої
на території АДРЕСА_1, в межах: від А до
Б: АДРЕСА_2; від Б до В: землі міста; від В
до Г: АДРЕСА_3; від Г до А: АДРЕСА_4.

Ця земельна ділянка належала
спадкодавцю на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії ДН № 000165, виданого
Ясинуватською міською Радою 07 лютого
1994 року на підставі рішення виконкому
від 19.01.1994 року за № 39 та
зареєстрованого Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 160.

Вказане свідоцтво про право на
спадщину за заповітом було видано
ОСОБА_4 Ясинуватським державним
нотаріусом, спадкова справа № 333/2006,
зареєстровано у реєстрі за № 2223.

Однак, у зв'язку зі своєю юридичною
необізнаністю, мати позивача не
отримала у Ясинуватському міському
відділі земельних ресурсів на підставі
свідоцтва про право на спадщину
державний акт про право власності на
вищевказану земельну ділянку, яка до
цього належала - ОСОБА_3.

За час свого життя 25 березня 2013 року моя
мати ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно
до якого все її майно, де б воно не було
і з чого б воно не складалось, і взагалі
все те, що їй буде належати на день
смерті, і на що за законом вона матиме
право, вона заповіла - ОСОБА_1.

Цей заповіт був посвідчений приватним
нотаріусом Ясинуватського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований у реєстрі нотаріуса за
№ 270.

За відомостями, що зберігаються у
спадковій справі приватного нотаріуса
Ясинуватського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 на цей час
вказаний заповіт не змінений і;
скасований.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, про що
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Ясинувата
Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції зроблений актовий
запис № 129 від 27 березня 2013 року, та
видано свідоцтво про її смерть серії
НОМЕР_2.

Після смерті матері позивача
відкрилась спадщина за заповітом на
усе належне їй нерухоме майно за
вищевказаною адресою.

Також, 05 листопада 2013 року приватний
нотаріус Ясинуватського міського
нотаріально го округу ОСОБА_6 видав
ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на спадщи ну померлої
ОСОБА_4, яка складається з наступного:

житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
по АДРЕСА_1, на земельній ділянці
належній ОСОБА_3» На вказаній земельній
ді лянці розташовано: одноповерховий,
житловий будинок з пластин, обкладених
цеглою, загаль ною площею 69,3 кв.м., в
тому числі житловою площею 39,5 кв, м„
означений в плані літерою А-1, та
господарські будівлі та споруди: а -
прибудова з цегли повнотілої, аі - ґанок
з двома схо динками на два боки (стінки
цегляні, сходинки бетонні набивні,
цементна стяжка по бетонній основі), Б-
сарай з цегли повнотілої, пд. - погріб з
цегли повнотілої, Г - убиральня з дошок,
Д - сарай цегли повнотілої, Е - душ з
цегли повнотілої, Ж - сарай з цегли
силікатної, І - вимощення цементне, № 1 -
огородження дерев'яне суцільне в
дерев'яних стовпах, №2- ворота металеві
в металевих стовпах, № Щ огородження з
дошок, з прозорами в дерев'яних стовпах.

Цей житловий будинок належав
спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про пра во на спадщину за
заповітом, виданого 18.04.2007 року
Ясинуватською державною нотаріаль ною
конторою за реєстровим № 2220,
зареєстрованого Комунальним
підприємством «Бюро тех нічної
інвентаризації Ясинуватської міської
ради» 12.07.2007 року за номером запису 655 в
книзі 2 , реєстраційний номер 17670792.

Вказане моє право на спадщину було
зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 05
листопада 2013 року під реєстровим
номером № 55.

Відповідно до витягу № 2836 з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку вказаної земельної ділянки,
який надано мені Управлінням
Держземагентства в Ясинуватсько му
районі, нормативна грошова оцінка цієї
земельної ділянки складає 116 761 (сто
шістна дцять тисяч сімсот шістдесят
одна) гривня 92 копійки.

У зв'язку з тим, що мати позивача
ОСОБА_4 своєчасно своє право власно сті
на вищевказану земельну ділянку не
зареєструвала, Державний акт про право
власності на землю на своє ім'я не
отримала, то в теперішній час
позивачка не має можливості
нотаріально оформи ти своє право
власності на це нерухоме майно у
порядку спадкування за заповітом.

Правовідносини по заявленому позову
регулюється Цивільним Кодексом
України, Земельним Кодексом України.

Згідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що позивачка у
встановлений строк подала заяву про
прийняття спадщини за законом до
Приватного нотаріусу Ясинуватського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
однак свідоцтво про право на спадщину
за законом їй не видавалось.

Згідно постанови Приватного нотаріуса
Ясинуватського нотаріального округу
ОСОБА_6 про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 16 серпня 2013 року
позивачці було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
земельну ділянку, оскільки вона не
надала необхідних документів, що
вимагаються згідно Порядку про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, крім того право власності на
вказану земельну ділянку не
зареєстроване в установленому Законом
порядку.

Згідно до статті 81 Земельного кодексу
України, громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу
України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
крім випадків, визначених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Земельного
Кодексу України право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується: а) цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою; б) свідоцтвом про право на
спадщину.

Згідно ч. 6 ст. 126 Земельного Кодексу
України при набутті права власності на
земельну ділянку на підставі
документів, визначених частиною другою
цієї статті, державний акт на право
власності на земельну ділянку, що
відчужується, долучається до
документа, на підставі якого відбувся
перехід права власності на земельну
ділянку, в кожному такому випадку
відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності
на земельну ділянку нотаріус, який
посвідчує (видає) документ, та орган,
який здійснює державну реєстрацію прав
на нерухоме майно та їх обмежень,
роблять відмітку про перехід права
власності на земельну ділянку із
зазначенням документа, на підставі
якого відбувся такий перехід.

Відповідно до п. 13-1 постанови від 9
вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження
порядків ведення Поземельної книги і
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі»
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється після визначення
кадастрового номера в установленому
порядку та прийняття відповідним
органом, який здійснює розпорядження
землями, рішення про затвердження
документації із землеустрою та надання
земельної ділянки у власність
(користування) чи після формування
земельної ділянки на підставі
документації із землеустрою за
рішенням власника земельної ділянки
про поділ або об'єднання земельних
ділянок.

Згідно з ч. 9 ст. 79-1 Земельного Кодексу
України земельна ділянка може бути
об'єктом цивільних прав виключно з
моменту її формування (крім випадків
суборенди, сервітуту щодо частин
земельних ділянок) та державної
реєстрації права власності на неї.

Беручи до уваги сутність заявлених
вимог i обставини справи, суд вважає за
необхідне вирішити дану цивільну
справу на підставі законодавства, що
діяло на момент виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до статті 1261 п. 1 Цивільного
кодексу України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у томі числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно до вимог частини 2 статті 328
Цивільного кодексу України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права не встановлена судом.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
представлені в силу положень ст. 60 ЦПК
України докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що згідно
Спадкової справи, свідоцтва про право
на спадщину земельну ділянку загальною
площею 0,1056 гектара, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 належить померлій -
ОСОБА_4, таким чином враховуючи
вищевикладене, суд визнає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають повному
задоволенню.

Відповідно до положень статей 1216 і 1217
Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід права та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

В силу вищезгаданих правових норм із
урахуванням конкретних обставин суд
вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1
право власності на земельну ділянку
загальною площею 0,1056 гектара, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування.

Позивачка ОСОБА_1 не вимагають
компенсації за понесені судові
витрати, пов'язані із зверненням до
суду і розглядом цивільної справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 3, 11, 212, 213, 214, 215, 224-228, 259
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 81, 126 Земельного
кодексу України, статтями 328, 1216, 1217, 1233,
1234 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ясинуватської
міської ради Донецької області про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,1056 гектара,
кадастровий номер № :00:007:0217, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті матері ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: П. Ю. Бичков