Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Скарлат О.І.

при секретарі Грабовській
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

позивач в березні 2014 року звернувся до
суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя
посилаючись на те, що 30.12.1982 року між ним
та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Під час
перебування у шлюбі сторонами було
набуте майно. В даний час позивач з
відповідачем вирішили його розділити
за спільною згодою, однак виник спір
щодо земельної ділянки площею 0,0994 га,
що розташована в АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного позивач
просить визнати за ним та відповідачем
право власності по ? частині кожному
земельної ділянки, загальною площею
0,0994 га, цільове призначення для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
суду заяву в якій просив розглянути
справу без його участі, позовні вимоги
підтримує, просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надала суду заяву в якій просить
розглянути справу без її участі, проти
задоволення позову не заперечує.

Суд дослідивши письмові матеріали
справи приходить до висновку про те, що
позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 30 грудня 1982 року
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво
про шлюб серії НОМЕР_1, актовий запис №
688 (а.с.8).

На підставі рішення Козаровицької
сільської ради Вишгородського району
Київської області ХХ сесії ІV скликання
від 17 березня 2005 року № 5, ОСОБА_1
отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0994 га, яка розташована в АДРЕСА_1,
цільове призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
кадастровий номер 200670102,
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 71
(а.с.7).

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 СК України -
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: майно, набуте нею, ним до
шлюбу; майно, набуте, нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування;
майно набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК
України, зміни до якої внесено на
підставі Закон України N 4766-VI від 17.05.2012
р. особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є зокрема земельна
ділянка, набута нею, ним за час шлюбу
внаслідок приватизації земельної
ділянки, що перебувала у її, його
користуванні, або одержана внаслідок
приватизації земельних ділянок
державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, або одержана із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених Земельним
кодексом України.

Крім цього, Верховний Суд України,
роз'яснюючи деякі питання, які
виникають із земельних правовідносин
зазначив, що земельна ділянка, право
власності на яку набуто шляхом
приватизації, є особистою приватною
власністю того з подружжя, кому вона
безоплатно передана у власність, та не
є спільною сумісною власністю подружжя
(п.10 узагальнення №19-3767/0/8-08 від 29 жовтня
2008 року).

З огляду на зазначене, суд
враховує те, що земельна ділянка площею
0,0994 га, що розташована в АДРЕСА_1, набута
позивачем за час шлюбу внаслідок
приватизації, суд вважає, що дана
земельна ділянка належить позивачу на
праві особистої приватної власності та
не може бути об'єктом спільної сумісної
власності подружжя.

Враховуючи вищенаведене,
оцінивши зібрані по справі докази, суд
прийшов до висновку, що позовна заява є
необґрунтованою та не підлягає до
задоволення, оскільки у судовому
засіданні доведено, що спірна земельна
ділянка належить позивачу ОСОБА_1 на
праві особистої власності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя -
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання в зазначений строк
апеляційної скарги через
Вишгородський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.І.Скарлат