Дата документу 17.04.2014
Провадження № 2/320/14/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м.
Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Бєгушевій Л. В.,

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

за участю позивача: ОСОБА_2,

за участю відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову, позивач
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
її чоловік ОСОБА_6 Після смерті
чоловіка відкрилась спадщина на
АДРЕСА_1. Спадщину в встановленому
законом порядку прийняли спадкоємці:
позивач - 7/12 частин житлового будинку,
ОСОБА_5 - 5/24 частин житлового будинку та
ОСОБА_4 - 5/24 частин житлового будинку.

Згідно державного Акту на право
власності на земельну ділянку від 05
жовтня 2004 року, житловий будинок
АДРЕСА_1, розташований на земельній
ділянці, загальною площею 503,89м2, з
цільовим призначенням «присадибна
ділянка».

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду від 09.04.2013 року,
було припинено право власності на 5/24
частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке
зареєстровано за ОСОБА_5, та припинено
право власності на 5/24 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, яке
зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі
повної сплати відповідачам вартості їх
часток у будинку АДРЕСА_1.

В рамках розгляду даної цивільної
справи було призначено
будівельно-технічну експертизу та була
встановлена ринкова вартість будинку
АДРЕСА_1, що складає 175758,00 грн. Дана
експертна оцінка була визнана
Сторонами у судовому засіданні і ніким
не оскаржувалась.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 4339639 від
04.06.2013р. право приватної власності на
будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_2

Оскільки право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, в склад якого
входить земельна ділянка, позивач
отримала на законних підставах, однак
право власності на земельну ділянку,
загальною площею 503,89 м2 вона не може
оформити позасудовим шляхом, тому вона
змушена звернутися до суду за захистом
свого права, та просить суд визнати
право власності на земельну ділянку,
площею 503,89 м2, розташованої у АДРЕСА_1 за
нею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримала позовні вимоги та пояснила,
що вона є законним та одноособовим
власником житлового будинку АДРЕСА_1
після сплати відповідачам грошових
компенсацій за їх частки у даному
житловому будинку. Дану земельну
ділянку вона використовує виключно за
її цільовим призначенням, як
присадибну ділянку для обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала позовні
вимоги в повному обсязі та просили їх
задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечували проти
позову в повному обсязі, надавши
письмові заперечення, згідно яких:

Відповідно Державного акта на право
власності на земельну ділянку,
виданого 05.10.2004 року, зареєстрованого
за №1752 вбачається, що власником
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 є
ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_7 спадщину на 7/12
частин спірної земельної ділянки
прийняв та оформив його син ОСОБА_6, на
5/24 частин - ОСОБА_4, на 5/24 частин - ОСОБА_5,
його онуки.

Після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину на 7/12
частин земельної ділянки та 7/12 частин
житлового будинку АДРЕСА_1.

За рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 09.04.2013 року право власності
відповідачів на належні їм частки
житлового будинку АДРЕСА_1 було
припинено, взамін вони отримали
грошову компенсацію у визначеному
експертизою розмірі.

Але предметом розгляду цивільної
справи № 815/2863/2012 було припинення права
власності на частки в житловому
будинку, а не земельної ділянки,
належної їм на праві власності. На
вирішення експерта не ставилося
питання щодо визначення ринкової
вартості земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1.

Посилання позивача на Висновок
будівельно-технічної експертизи № 1795
від 28.03.2013 року стосовно визначення
експертом ринкової вартості житлового
будинку з урахуванням площі та
вартості земельної ділянки не
відповідає дійсності, оскільки згідно
висновку експерта було визначено
ринкову вартість домоволодіння
АДРЕСА_1.

Позивач в своєму позові просить
визнати за нею право власності на
земельну ділянку, але не надає суду
жодного доказу того, що її право
оспорюється ними, або не визнається.

Вони не заперечують проти того, щоб на
підставі оплатного договору
купівлі-продажу передати позивачці
право на належні ним частки. Крім того,
посилання позивача на те, що в зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок до неї переходить право
власності і на земельну ділянку
суперечить вимогам діючого
законодавства.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка
належить співвласникам на праві
спільної часткової власності на
підставі Державного акта на право
власності на земельну ділянку виданого
05 жовтня 2004 року, позовні вимоги
позивача необґрунтовані, та суперечать
вимогам діючого законодавства. Просять
відмовити позивачу в позові з підстав
недоведеності, необґрунтованості та
невідповідності позовних вимог нормам
діючого законодавства.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
копії спадкових справ, вислухавши
пояснення сторін, суд вважає, що
позовна заява підлягає повному
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами не підлягають
доказуванню.

Як встановлено в судовому засіданні,
після смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина в вигляді домоволодіння
АДРЕСА_1. Даний житловий будинок
розташований на присадибній ділянці,
загальною площею 503,89 м2. Згідно
Державного Акту (а.с.8).

Даний спадок успадкували: ОСОБА_6- 7/12
частини будинку, та відповідачі ОСОБА_5-
5/24 частини, ОСОБА_4- 5/24 частини. Даним
частинам житлового будинку
відповідають частки земельної ділянки,
згідно Державного Акту (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача
ОСОБА_6, згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Після його смерті, 7/12 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, успадкувала
його дружина - позивач ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 18.09.12 р.

Як встановлено в судовому засіданні,
Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду № 815/2863/2012 від
09.04.2013 року, було припинено право
власності, яке було зареєстровано за
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.9-10). Згідно даного Рішення
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 було визнано за ОСОБА_2

Згідно п.18-ґ Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року
№7 «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», з 1 січня 2010 р. до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
на якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника, відповідно до ст.377 ЦК
України, та ст.120 ЗК України.

Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій він розміщений, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника. Розмір та
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок, є істотними умовами договору,
який передбачає набуття права
власності на ці об'єкти.

Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття
права власності на жилий будинок, що
перебуває у власності іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташований цей об'єкт. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, розміщений на земельній
ділянці, що перебуває у власності іншої
особи, переходить право власності на
земельну ділянку або її частину, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 4339639 від
04.06.2013р. право приватної власності на
б.АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2
(а.с.11).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне визнати за позивачем
право власності на земельну ділянку.

На підставі вищевикладеного, та
керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214 ЦПК
України, ст. ст. 316, 328, 356, 360, 365, 373, 377 ЦК
України, ст.120 ЗК України, Пленумом ВСУ
№7 від 16.04.2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на земельну
ділянку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
(інн.НОМЕР_2), яка мешкає: АДРЕСА_2, право
власності на земельну ділянку,
загальною площею 503,89 м. кв.,
розташованої у АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду
О. В.
Іваненко