Справа № 570/1613/13-ц
Номер провадження 2/570/79/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської
області в особі:

судді Штогуна О.С.

при секретарі Соломицька Л.М.

за участю: представника позивача за
первісним та відповідача за зустрічним
позовом ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом
ОСОБА_3

відповідача за первісним та позивача
за зустрічним позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, Зорянської сільської ради
Рівненського району про визнання
права власності на спадкове майно і
визнання недійсним договору дарування
та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4
до ОСОБА_1 про визнання права власності
на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з вказаним
позовом до суду, мотивуючи його тим, що
вона є спадкоємцем першої черги за
законом після смерті батька ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Спадщину вона
прийняла вчасно, так як у встановлений
законом шестимісячний строк
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.
Спадковим майном є житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 Однак її
брат ОСОБА_4 на підставі рішення
Рівненського районного суду
Рівненської області від 13.05.2008 року, яке
в подальшому було скасоване рішенням
Апеляційного суду Рівненської області
від 10.09.2010 року, зареєстрував за собою
право власності на вказаний спадковий
будинок. 30.05.2009 року між ОСОБА_4 та його
дочкою ОСОБА_3 було укладено договір
дарування, відповідно до умов якого
ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 прийняла в
дар житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Позивач вважає, що вказаний договір
було укладено відповідачами з
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки на час
укладення договору дарування ОСОБА_4 не
був повноправним та одноосібним
власником житлового будинку і не мав
права ним розпоряджатися. Просить
визнати вищезазначений договір
дарування недійсним, та визнати за нею
право власності на 1/2 частину вказаного
житлового будинку, як на спадкове
майно.

В подальшому ОСОБА_3 відповідно до
договору дарування від 10.08.2011 року
подарувала цей же будинок своїй матері
ОСОБА_6 Тому представником позивачки
ОСОБА_2 було подано заяву про
збільшення розміру позовних вимог. За
цією заявою до участі в справі вже була
залучена як відповідач ОСОБА_6 і крім
зазначених вище вимог представник
позивача просить скасувати і договір
дарування від 10.08.2011 року, мотивуючи це
тим, що ОСОБА_3 не мала права укладати
цей договір, так як не була
повноправним і одноосібним власником
житлового будинку і їй було відомо, що
ОСОБА_1 оскаржує договір дарування,
укладений між ОСОБА_3 і її батьком.

Поряд з цим відповідач ОСОБА_4 подав до
суду зустрічну позовну заяву, в якій
просить визнати за ним право власності
на 1/2 частину вищевказаного спадкового
будинку, мотивуючи це тим, що він як і
сестра є спадкоємцем першої черги за
законом після смерті батька. Своєчасно
прийняв спадщину, звернувшись у
шестимісячний термін до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини. Однак нотаріус йому відмовив
видати свідоцтво про право на спадщину
із-за відсутності правовстановлюючих
документів на будинок на ім'я померлого
батька. В подальшому ОСОБА_4 подав заяву
про збільшення позовних вимог і
просить визнати за ним право власності
на 3/4 частини будинку, оскільки він
постійно доглядав батьків, похоронив
матір, потім доглядав хворого батька,
лікував його, здійснив обряд його
поховання, доглядає за могилою, а
сестра, проживаючи на Камчатці,
приїздила рідко, не надавала хворому
батькові матеріальної і моральної
допомоги, не доглядала його. З цих
причин її частка в спадщині має бути
зменшена.

В суді представник ОСОБА_1 - адвокат
ОСОБА_2 позовні вимоги за первісним
позовом підтримав повністю, пославшись
на обставини, викладені в позовній
заяві, вважаючи позов обґрунтованим,
просив його задоволити. Окрім цього
повідомив, що його довірителька
зустрічний позов визнає частково, не
заперечує щодо визнання за ОСОБА_4, в
порядку спадкування після ОСОБА_5,
права власності на 1/2 частину спірного
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами.

ОСОБА_4 первісний позов визнав
частково, не заперечує щодо визнання за
ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину
спадкового житлового будинку. Поряд з
цим, повністю підтримав позовні вимоги
за зустрічною позовною заявою
пояснивши, що ОСОБА_1 і він являються
рідними дітьми спадкодавця ОСОБА_5,
після його смерті вони обоє із заявою
про прийняття спадщини звернулися до
нотаріальної контори. Оскільки він
доглядав за батьком і здійснив його
поховання його частка в спадковому
майні має бути збільшена в зв'язку із
чим просить визнати за ним право
власності на 3/4 частини будинку.

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не
визнала і суду пояснила, що на момент
укладення договору дарування за
батьком було зареєстровано право
власності на весь будинок, тому він мав
право ним розпорядитися. А вона уклала
договір дарування з матір'ю тому, що так
склались сімейні обставини. Оскільки
її батьки і вся їх сім'я доглядали діда,
лікували його, ні дядьки, ні тітка не
допомагали їм в цьому і не надавали
матеріальної допомоги, то вважає, що її
батькові має бути виділено 3/4 частини
будинку, а тітці 1/4 його частина.

Відповідач ОСОБА_6, будучи належним
чином повідомленою про час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явилась про причини неявки суд не
повідомила, заяву про розгляд справи
без її участі не подала.

Заслухавши пояснення представника
позивача за первісним та відповідача
за зустрічним позовом, відповідача за
первісним та позивача за зустрічним
позовом, відповідача за первісним
позовом ОСОБА_3, оцінивши дослідженні в
судовому засіданні докази, суд
приходить до переконання, що первісний
та зустрічний позови підлягають
задоволенню частково.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить
свідоцтво про смерть від 08.06.2010 року
(серія НОМЕР_1) (а.с. 8), на день смерті,
згідно відомостей погосподарської
книги Зорянської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, належав на праві приватної
власності житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, що підтверджено листом
Зорянської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області №625 від 31.05.2010 року (а.с. 12).

В подальшому, рішенням Рівненського
районного суду Рівненської області від
13.05.2008 року за ОСОБА_4 визнано, в порядку
спадкування після ОСОБА_5, право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с. 24). На
підставі вказаного рішення суду,
ОСОБА_4 зареєстрував за собою в КП РОБТІ
право власності на даний будинок,
відповідно до договору дарування від
30.05.2009 року подарував його своїй дочці
ОСОБА_3 (а.с.6), яка відповідно до
договору дарування від 10.08.2011 року
подарувала будинок своїй матері ОСОБА_6
(а.с. 60).

10.09.2010 року Апеляційним судом
Рівненської області вищевказане
рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 13.05.2008 року
було скасовано та винесене нове
рішення, яким в задоволені позову
ОСОБА_4 відмовлено (а.с. 13).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1223 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою, до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті, право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті, у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Статтями 1261, 1267 ЦК України передбачено,
що у першу чергу право на спадкування
за законом мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є дочкою та сином
ОСОБА_5, а відповідно спадкоємцями
першої черги, що підтверджено
свідоцтвом про народження від 25.12.1957
року (серія НОМЕР_2) (а.с. 9) та свідоцтвом
про народження від 19.06.1960 року (серія
НОМЕР_3) (а.с. 41).

Згідно вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу у шестимісячний
термін заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової
справи щодо майна ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_4
являються єдиними спадкоємцями, які
звернувся у встановлений законом строк
до нотаріуса з відповідною заявою про
прийняття спадщини.

Враховуючи, що до нотаріуса із заявою
про прийняття спадщини звернулись лише
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, суд вважає, що вони
являються єдиними спадкоємцями, які
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5.

Статтями 1267, 1268 ЦК України передбачено,
що незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини. Частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними. Спадкоємці за
письмовою угодою між собою,
посвідченою нотаріусом, якщо це
стосується нерухомого майна, можуть
змінити розмір частки у спадщині
когось із них.

Враховуючи, що на день смерті ОСОБА_5
належав на праві приватної власності
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та
приймаючи до уваги неприйняття
спадщини іншими спадкоємцями,
відсутність підстав для зміни розміру
часток спадкоємців, які прийняли
спадщину, суд вважає, що вказане
спадкове майно підлягає успадкуванню
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках по 1/2
кожному, як спадкоємцями за законом, що
прийняли спадщину.

Доводи ОСОБА_4 про те, що частка ОСОБА_1 у
спадщині має бути зменшена, оскільки
вона не надавала допомоги батькові, суд
не може взяти до уваги, так як для
спадкування не є обов'язковим надання
матеріальної допомоги батькам. Стаття
1224 ЦК України передбачає випадки
усунення від спадкування, але вона не
передбачає зменшення частки у
спадщині. Отже вимога ОСОБА_4 про
зменшення частки ОСОБА_1 не ґрунтується
на законі.

Поряд з цим, суд вважає, що позовна
вимога про визнання недійсним договору
дарування від 30.05.2009 року підлягає
задоволенню частково, а позовна вимога
про визнання недійсним договору
дарування від 10.08.2011 року задоволенню
не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтями 215, 217 ЦК України передбачено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсність окремої
частини правочину не має наслідком
недійсності інших його частин і
правочину в цілому.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає другій стороні
(обдарованому) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Із змісту ст.317 ЦК України випливає, що
виключно власнику належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Оскільки, рішенням Апеляційного суду
Рівненської області було скасовано
рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 13.05.2008 року,
яким визнано за ОСОБА_4 право власності
на весь спадковий будинок та приймаючи
до уваги, що останньому на момент
укладення договору дарування
житлового будинку від 30.05.2009 року
належала 1/2 частина житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, суд вважає, що ОСОБА_4 в силу
вимог ст. 317 ЦК України міг укласти
правочин лише щодо належної йому
частини будинку.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
переконання про наявність підстав
визнати частково недійсним договір
дарування житлового будинку
укладеного 30.05.2009 року поміж ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, а саме: в частині дарування 1/2
частини житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_1.

Поряд з цим, в силу вимог частини першої
статті 216 ЦК України не підлягають
задоволенню позови власників майна про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину. У цьому разі
майно може бути витребувано від особи,
яка не є стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного позову,
зокрема від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною першою
статті 388 ЦК України. Дана правова
позиція повністю узгоджується з п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" від 06.11.2009 року.

Враховуючи викладене не підлягає
визнанню недійсним договір дарування
від 10.08.2011 року укладений поміж ОСОБА_3
та ОСОБА_6 щодо житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1, який
був укладений після частково
недійсного договору дарування
укладеного 30.05.2009 року поміж ОСОБА_4 та
ОСОБА_3.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_4 підлягають стягненню,
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, на користь позивача за
первісним позовом ОСОБА_1 понесені нею
і документально підтверджені судові
витрати за первісним позовом. Поряд з
цим з відповідача за зустрічним
позовом ОСОБА_1 підлягають стягненню,
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, на користь позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_4 понесені ним
і документально підтверджені судові
витрати.

На підставі ст.ст. 202, 203, 215-217, 317, 388, 717, 1218,
1220, 1223, 1224, 1261, 1267-1270 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 294, 296 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
Зорянської сільської ради
Рівненського району про визнання
права власності на спадкове майно і
визнання недійсним договору дарування
- задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірни будівлями в АДРЕСА_1

Визнати частково недійсним договір
дарування укладенний 30.05.2009 року поміж
ОСОБА_4 (як дарувальником) та ОСОБА_3 (як
обдарованою), посвідчений приватним
нотаріусом Рівненського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 і
зареєстрований в реєстрі за №1091, а
саме: в частині дарування 1/2 частини
житлового будинку з надвірни будівлями
в АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
понесені та документально
підтвердженні судові витрати: 433 грн. 58
коп. сплачений судовий збір та 120 грн. 00
коп. сплачені витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на
спадкове майно - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_4, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірни будівлями в АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
понесені та документально
підтвердженні судові витрати: 238 грн. 33
коп. сплачений судовий збір та 800 грн. 00
коп. витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Штогун О.С.