Справа № 154/678/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Каліщук А.А. Провадження №
22-ц/773/678/14 Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю прокурора Супрунюк Т.А.,
представника третьої особи Петрунів
Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Володимир-Волинського міжрайонного
прокурора в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Володимир-Волинської міської
ради, до Вищого комунального
навчального закладу
«Володимир-Волинський педагогічний
коледж ім. А.Ю. Кримського» (далі -
педагогічний коледж), треті особи на
стороні відповідача Головне
управління державної казначейської
служби України у Волинській області,
Департамент фінансів Волинської
обласної державної адміністрації, про
зобов'язання провести перерахунок
стипендії та її виплату за апеляційною
скаргою відповідача педагогічного
коледжу на рішення
Володимир-Волинського міського суду
від 21 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року Володимир-Волинський
міжрайонний прокурор в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 01 вересня
2013 року навчається у педагогічному
коледжі за державним замовленням за
спеціальністю «Дошкільна освіта» та
щомісячно отримує стипендію у розмірі
550 грн. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 з 18 травня
2010 року визнаний інвалідом ІІ групи
внаслідок трудового каліцтва.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» передбачено, що дітям, батьки
яких мають стаж підземної роботи не
менше як 15 років, дітям шахтарів, які
загинули внаслідок нещасного випадку
на виробництві, шахтарів інваліді І та
ІІ групи, гарантується виплата
стипендії за рахунок коштів державного
бюджету в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб. Таким чином, ОСОБА_2
має право на отримання стипендії у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб.

Оскільки ОСОБА_2 стипендія
нараховувалась на загальних підставах
та була нижчою за рівень прожиткового
мінімуму для працездатних осіб,
утворилася заборгованість відповідача
перед нею з вересня по грудень 2013 року в
сумі 2459 грн.

У зв'язку з вищенаведеним прокурор
просив стягнути з педагогічного
коледжу на користь ОСОБА_2 вказані
кошти та зобов'язати відповідача
проводити у подальшому виплату їй
стипендії в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб, до закінчення нею
навчання.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду від 21 березня 2014 року
позов задоволено.

Постановлено стягнути з педагогічного
коледжу на користь ОСОБА_2 2459 грн.
заборгованості по виплаті стипендії.

Зобов'язати педагогічний коледж з 01
березня 2014 року виплачувати ОСОБА_2
стипендію у відповідності до ст. 5
Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для
працездатних осіб, до закінчення нею
навчання.

Стягнути з педагогічного коледжу на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач
педагогічний коледж просить скасувати
це рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в позові, покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є студенткою 1 курсу
педагогічного коледжу (а. с. 8).

Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її
батьком є ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
(а. с. 9).

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_6 він
працював шахтарем на шахті № 2
«Червоноградська» (а. с. 14-15). Із акту № 92
про нещасний випадок від 30 листопада 1996
року вбачається, що ОСОБА_6, працюючи
гірничим майстром на вказаній шахті,
під час виконання трудових обов'язків
отримав травму (а. с. 16-17).

Довідкою Управління пенсійного фонду
України в м. Червонограді № 8414 від 23
травня 2013 року, довідкою МСЕК № 465080 від
10 травня 2010 року, пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1 від 09 червня 2010
року підтверджується, що ОСОБА_6 є
шахтарем - інвалідом ІІ групи внаслідок
трудового каліцтва (а. с. 11-13).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
підвищення престижності шахтарської
праці» шахтарі, які мають стаж
підземної роботи не менш як три роки, а
також протягом трьох років після
здобуття загальної середньої освіти
особи, батьки яких є шахтарями та які
мають стаж підземної роботи не менш як
15 років або які загинули внаслідок
нещасного випадку на виробництві чи
стали інвалідами I або II групи,
зараховуються поза конкурсом за
особистим вибором спеціальності до
державних і комунальних вищих та
професійно-технічних навчальних
закладів України для навчання за
рахунок коштів державного і місцевих
бюджетів з наданням місць у
гуртожитках на час навчання та
гарантованою виплатою за рахунок
коштів державного бюджету стипендії в
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для
працездатних осіб.

ОСОБА_2 є дочкою шахтаря - інваліда ІІ
групи, їй повинна бути призначена і
виплачуватися в період навчання в
педагогічному коледжі стипендія в
розмірі встановленого прожиткового
мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» передбачено,
що прожитковий мінімум для
працездатних осіб з 01 січня 2013 року
становить 1147 грн., а з 01 грудня 2013 р. - 1218
грн.

Згідно з довідкою педагогічного
коледжу про доходи ОСОБА_2 з вересня по
грудень 2013 року вона отримувала
стипендію в розмірі 550 грн. щомісячно (а.
с. 3).

На підставі довідки відповідача від 16
січня 2014 року № 48 судом встановлено, що
заборгованість навчального закладу
перед нею за вказаний період становить
2459 грн. (а. с. 6).

Виходячи з викладеного, давши вірну
правову оцінку обставинам справи, суд
обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апелянта про те, що Законами
України «Про Державний бюджет» на 2013-2014
роки і кошторисом названого
навчального закладу не передбачені
видатки на виплату студентам стипендій
у розмірі прожиткового мінімуму згідно
зі ст. 5 Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці», не
заслуговують на увагу, оскільки
вказаною нормою виплата зазначених
стипендій не поставлена в залежність
від наявності на це коштів у бюджеті чи
кошторисі навчального закладу, в якому
навчається студент.

Положеннями наведеної правової норми
гарантовано студентам з числа дітей
шахтарів право на навчання за рахунок
коштів державного і місцевого
бюджетів з наданням місць для
проживання в гуртожитках на час
навчання, і саме ці пільги студентам
надаються. Тому позбавлення ОСОБА_2
стипендії, право на яку передбачене
цією ж самою статтею, тобто, вибірковий
підхід у наданні пільг, не ґрунтується
на Законі.

Крім того, положення, визначені в
Порядку призначення і виплати
стипендій, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2004 року № 882, щодо розміру стипендій не
можуть бути застосовані до
розглядуваного випадку, оскільки
пізніше прийнятим Законом, який має
вищу юридичну силу по відношенню до
зазначеної постанови, встановлено
інший більш високий рівень стипендій
для категорії студентів з числа дітей
шахтарів.

Також, судом вірно не взято до уваги
доводи відповідача про те, що Законом
України «Про Державний бюджет на 2013
рік» та кошторисом навчального
закладу не передбачені кошти для
виплати підвищених стипендій, оскільки
такі доводи суперечать практиці
Європейського суду з прав людини,
викладеній у рішенні в справі «Кечко
проти України», згідно з якою
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не
містять встановлених законом підстав
для скасування оскаржуваного рішення,
яке постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача Вищого
комунального навчального закладу
«Володимир-Волинський педагогічний
коледж ім. А.Ю. Кримського» відхилити, а
рішення Володимир-Волинського
міського суду від 21 березня 2014 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: