інстанції Дубановська І.Д.Провадження
№ 22-ц/780/2680/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 54
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Волохова Л.А., Іванової І.В.

при секретарі: Власенко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 26 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан Схід Авто»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: Страхова компанія
«Арсенал Страхування», Управління
захисту прав споживачів у м. Києві,
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», Корпорація «Богдан» про
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому
просив стягнути з ТОВ «Богдан Схід
Авто» на його користь збитки, завдані
порушенням законодавства про захист
прав споживачів у розмірі 39 710,60 грн., з
яких: - 36 500 грн. як компенсацію витрат
на прокат автомобіля, 710,60 грн. -
неустойку за прострочення виконання
зобов'язання та моральну шкоду в
розмірі 2 500 грн.

Позов обґрунтований тим, що належний
йому автомобіль марки Ліфан 320, д.н.з.
НОМЕР_1 було пошкоджено і він
потребував проведення ремонтних робіт.
14.03.2013 року транспортний засіб було
доставлено на СТО ТОВ «Богдан Схід
Авто», а 20 березня 2013 року складено
акт-прийому передачі та рахунок
-фактуру на запасні частини та
ремонт. 12.04.2013 року страховик
транспортного засобу СК «Арсенал
Страхування» перерахував кошти в сумі
23 687,51 грн. на користь ТОВ «Богдан Схід
Авто». 26.06.2013 року відповідачу ним була
надіслана претензія з вимогою
завершити ремонт або повернути
перераховані кошти, однак відповіді на
претензію відповідач не надав.
Автомобіль було повернуто після
виконання ремонту 07.10.2013 року.
Посилався на неналежне виконання
відповідачем договору про надання
послуг, внаслідок чого позивачеві
були завдані матеріальні збитки, які
полягають в тому, що був змушений
користуватись автомобілем на прокат
та поніс витрати

Крім того, зазначав, що йому була
завдана моральна шкода, яка полягає у
душевних хвилюваннях, які були
спричинені йому діями відповідача по
несвоєчасному проведенню ремонту
автомобіля.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами склались договірні
правовідносини на основі
акту-прийому передачі транспортного
засобу від 20 березня 2013 року з метою
проведення відповідачем не
гарантійного ремонту автомобіля.

Суд зазначив, що на час прийняття
відповідачем автомобіля, позивач був
повідомлений про відсутність у
відповідача всіх запасних частин і
деталей, необхідних для проведення
ремонту. Після проведення оплати
12.04.2013року запасні частини були
замовлені відповідачем з Китайської
народної республіки і отримані
16.08.2013 року, після чого ремонтні
роботи були виконані до 1.09.2013року.

Також суд вказав, що фактичним
періодом виконання ремонтних робіт
автомобіля слід вважати період з якого
відповідач мав практичну можливість
виконати ремонтні роботи, а саме з
16.08.2013 року, що свідчить про
дотримання відповідачем вимог ст.846
ЦК України щодо розумних строків
виконання робіт і відсутність його
вини у заподіянні позивачу збитків
та моральної шкоди.

Судом також враховано невірне
обґрунтування позивачем заподіяних
йому збитків з підстав, передбачених
ст.ст.11, 22 ЦК України та недоведеність
вимог в частині завдання моральної
шкоди.

Колегія суддів погоджується із
такими висновками, так як вони
належним чином обґрунтовані,
відповідають матеріалам справи і
вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, перердбачених статтею
61 цього Кодексу.

Так судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 є власником
транспортного засобу - автомобіля
марки «Ліфан», д.н.з. НОМЕР_1, який було
пошкоджено при дорожно-транспортній
пригоді.

20.03.2013 року вказаний автомобіль
позивачем був переданий ТОВ «Богдан
Схід Авто» для надання послуг з
технічного обслуговування і ремонту,
що підтверджується актом прийому
передачі (а.с. 25).

Цього ж дня відповідачем було видано
рахунок-фактуру на суму 25 632,74 грн.
(а.с.26).

12.04.2013 року СК «Арсенал Страхування»
страховик транспортного засобу
перерахував ТОВ «Богдан Схід Авто»
кошти в сумі 23 687,51 грн. для ремонту
автомобіля.

30.04.2013 року між позивачем та ФОП ОСОБА_4
було укладено договір прокату
легкового автомобіля, згідно якого
позивач прийняв у строкове платне
користування автомобіль «Фіат» (а.с.
28-29).

26.02.2013 року позивач надіслав на адресу
відповідача претензію про усунення
недоліків, яка отримана відповідачем
08.07.2013 року (а.с. 33-35).

16.08.2013 року згідно митної декларації
ТОВ «Богдан Схід Авто» були отримані
необхідні запчастини для ремонту
автомобіля марки«Ліфан», які були
замовлені після отримання коштів від
страхової компанії в Китаї. (а.с.54).

Сторонами відповідно до ст.60 ЦПК
України визнано, що після отримання
запасних частин ремонтні роботи
відповідачем виконані до 1.09.2013року.

В період з 1.09.2013року до 11.10.2013 року,
коли по акту позивач отримав
автомобіль, відповідачем
проводились інші ремонтні роботи -
ремонт підвіски правої сторони
автомобіля за усною домовленістю
сторін.

11.10.2013 року ОСОБА_1 отримав автомобіль
і претензій до відповідача щодо
неналежного ремонту автомобіля не
мав. (а.с.32).

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до
ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

З врахуванням положень ст.ст.626, 627, 837
ЦК України, встановлених обставин
справи, суд прийшов до правильного
висновку, що між сторонами був
укладений договір підряду.

Відповідно до ч.1 ст.839 ЦК України,
підрядник зобов'язаний виконати
роботу, визначену договором підряду, із
свого матеріалу і своїми засобами, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст. 846 ЦК України, строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені
строки виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Суд прийшов до вірного висновку, що
лише 16.08.2013 року відповідачем були
отримані необхідні запчастини для
ремонту автомобіля, після чого
ремонтні роботи були виконані до 01.09.2013
року.

Висновок суду, що відповідач виконав
роботи по ремонту автомобіля позивача
у розумні строки відповідно до ст. 846 ЦК
України є правильним.

Крім того, судом вірно зазначено, що
позивач необґрунтовано посилався на
норми ст. 11, 22 ЦК України, відповідно до
яких позивач має право на
відшкодування завданих збитків,
зокрема, витрат, які позивач зробив для
відновлення порушеного права, так як
оренда іншого транспортного засобу
була здійснена позивачем за власним
бажанням.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду, що не знайшли свого
підтвердження і доводи позивача в
частині стягнення моральної шкоди.

Позивач не довів свого позову, що є
його обов'язком відповідно до вимог
ст..ст.10,60 ЦПК України.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і передбачених законом підстав
для його скасування при
апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що
суд не з'ясував чому відповідач
залишив без розгляду претензію, яку
позивач направив йому у зв'язку із
порушенням відповідачем строків
проведення ремонту є
необґрунтованими і не впливають на
законність судового рішення. Суд
встановив, що позивач 26.06.2013 року
надіслав на адресу відповідача
претензію про усунення недоліків і
вказаний лист оцінено судом в
сукупності з іншими доказами у
справі.

Інші доводи апелянта на
неправильність висновків суду про
те, що відсутність у відповідача
запасних частин не може бути
підставою для звільнення від
відповідальності підлягають
відхиленню.

Судом встановлено і відповідно
до ст..60 ЦПК України визнано
сторонами, що на час прийняття
відповідачем від позивача
транспортного засобу 20.03.2013 року у
відповідача були відсутні запасні
частини і він попередив позивача, що
потрібно провести попередню оплату,
після чого будо проведено замовлення
деталей із Китайської народної
республіки. Оплата рахунку на
придбання запасних частин була
здійснена страховою компанією 12.04.2013
року, після чого відповідачем
здійснено замовлення запасних
частин. Після отримання запасних
частин відповідач в розумні строки
здійснив ремонт автомобіля і з таким
висновком погоджується судова
колегія.

Інші доводи апелянта на
неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме
незастосування до правовідносин
сторін положень Закону України «Про
захист прав споживачів» та ст..901 ЦК
України є необґрунтованими.

Суд правильно визначився, що сторони
уклали договір підряду, за яким
позивач надав відповідачу для
проведення не гарантійного ремонту
належний йому транспортний засіб,
зобов'язався оплатити вартість
запасних частин та ремонту, а
відповідач, отримавши автомобіль,
взяв на себе зобов'язання
відремонтувати його в розумні строки
після проведення оплати та
замовлення і придбання запасних
частин.

Тому застосування судом ст..ст. 626, 627,
837, 839, 840 ЦК України відповідає
обставинам справи і вимогам закону.

Інші доводи апелянта про порушення
норм процесуального права, а саме те,
що суд не надіслав позивачеві копію
ухвали про відкриття провадження у
справі не заслуговують на увагу.

Як вбачається із супровідного листа
від 18.12.2013 року копія ухвали про
відкриття провадження була
надіслана судом поштою всім особам,
які беруть участь у справі, що
свідчить про дотримання судом вимог
ст..127 ЦПК України. (а.с.40)

З журналів судового засідання
вбачається, що позивач брав участь в
судових засіданнях 17.02.2014 року та
26.02.2014 року. (а.с.55, 63).

Інші доводи апеляційної скарги на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
не заслуговують на увагу і не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: