АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4103/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шаповалова І. С. Доповідач -
Прозорова М.Л. Категорія 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сігма-Ком" про
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
змінити рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року та
постановити нове рішення, яким
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 200 000 грн. (а.с.130).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ТОВ
"Сігма-Ком" про стягнення моральної
шкоди.

Суд стягнув з ТОВ "Сігма-Ком" на користь
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відшкодування
моральної шкоди - 40 000 грн.

Також суд стягнув з ТОВ "Сігма-Ком"
судовий збір на користь держави в
розмірі - 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог суд відмовив
(а.с.126-128).

Як на підстави апеляційній скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.130).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4
записаний батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, що був працівником
ТОВ "Сігма-Ком", помер у результаті
нещасного випадку на підприємстві,
пов'язаного з виробництвом (а.с.20-25).

Оскільки, нещасний випадок з батьком
дитини позивача стався під час
виконання трудових обов'язків та
відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законом порядку, визначеному нормами
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання". При цьому за малолітньою
дочкою загиблого ОСОБА_3 визнано право
на щомісячні страхові виплати та
одноразову допомогу у розмірі
однорічного заробітку ОСОБА_4 (а.с.7-9).

Рішенням суду від 05 листопада 2012 року
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання її та ОСОБА_4 однією сім'єю з
січня 2007 року до його смерті, оскільки
ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.7-9).

Вироком Павлоградського
міськрайонного суду від 20 березня 2012
року з ТОВ "Сігма-Ком" на користь ОСОБА_5
стягнуто врахунок відшкодування
моральної шкоди 40 000 грн. Суд
обґрунтував своє рішення тим, що
ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода,
оскільки вона втратила чоловіка, а діти
втратили батька (а.с.26-29)

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.03.2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.08.2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
до ТОВ "Сігма-Ком" про стягнення
моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 0.12.2013 року вказані рішення
скасовані (а.с.91-92).

Скасовуючи рішення судів першої та
другої інстанції колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ виходила з того, що неповнолітня
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_4,
загиблого внаслідок нещасного випадку,
пов'язаного з виробництвом, проте не
входила до складу сім'ї ОСОБА_6 та її
дітей і відносно цієї доньки загиблого
у кримінальній справі не вирішувалось
питання про відшкодування моральної
шкоди, завданої смертю батька. Оскільки
смерть ОСОБА_4 настала під час
виконання трудових обов'язків, тому ТОВ
"Сігма-Ком" зобов'язане відшкодувати
неповнолітній ОСОБА_3 моральну шкоду,
завдану смертю батька.

У відповідності до положень ч.3 ст. 61 ЦПК
України, зазначені вище обставини,
встановлені Ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.12.2013 року, мають преюдиційне
значення при розгляді даної цивільної
справи.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 23,268,1167,1168
ЦК, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача,
обґрунтовано визначив розмір
моральної шкоди виходячи із засад
розумності та справедливості,
враховуючи конкретні обставини по
справі, фізичні і моральні страждання
дитини, інтенсивність і
довготривалість, істотність вимушених
змін у її життєвих стосунках, і
наслідків, що наступили.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що суд першої інстанції
необґрунтовано зменшив розмір
відшкодування моральної шкоди не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
розмір моральної шкоди визначений
судом у відповідності до п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року, з подальшими змінами, "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого,
розмір відшкодування моральної (
немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: