22-ц/773/395/14 Головуючий у 1 інстанції:
Черняк В.В. Категорія: 30 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К. І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представників відповідачів - Петрунів
Т.С., Смольської О.П.,

прокурора - Ревухи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до першого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції,
Державної казначейської служби
України про відшкодування понесених
збитків та моральної шкоди за
апеляційними скаргами прокурора міста
Луцька та відповідача Державної
казначейської служби України на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_4
просив зобов'язати Головне управління
Державного казначейства України у
Волинській області відшкодувати
спричинену йому матеріальну шкоду в
розмірі 24 531,45 грн., моральну шкоду в
сумі 10 000 грн., завдані діями
(бездіяльністю) державного виконавця
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області. Вимоги
обґрунтовані тим, що позивач став
переможцем прилюдних торгів від 20.01.2012
року, на яких він придбав предмет
іпотеки, а саме: земельну ділянку
площею 0,0972 га та незавершеного
будівництвом житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_4 на користь
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції внесені кошти в сумі 239915,82 грн.,
як оплата за лот № 1 згідно протоколу
прилюдних торгів № 09/444/11/1-1 від 20 січня
2012 року. Рішенням Ківерцівського
районного суду від 24.05.2012 року
вищезазначені прилюдні торги визнано
недійсними. Оскільки сплачений
позивачем виконавчий збір за куплений
лот №1 з прилюдних торгів йому
повернуто не було, тому просив стягнути
цю суму як шкоду заподіяну
неправомірними діями державного
виконавця та відшкодувати моральну
шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 січня 2014 року
позов в даній справі задоволено
частково.

Стягнуто з державного бюджету України
шляхом безспірного списання коштів з
єдиного рахунку Державної
казначейської служби України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області на користь ОСОБА_4 24
531,45 грн. матеріальних збитків, 5000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди
та 345,31 грн. у відшкодування витрат по
оплаті судового збору. В решті позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор міста
Луцька, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Покликаючись на порушення норм
матеріального права, відповідач
Державна казначейська служба України
в апеляційній скарзі просила скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
рішення суду скасувати з ухваленням
нового рішення виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом позивач
просив стягнути неповернутий йому
виконавчий збір за наслідками визнання
недійсними прилюдних торгів як шкоду,
спричинену незаконними діями
державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 26 травня 2010 року
зі ОСОБА_6 стягнуто на користь AT
«Укрінбанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 38 129,49
дол. США, що еквівалентно 302 194 грн 72
коп. та 14 634 грн 91 коп., та судові
витрати. На виконання цього судового
рішення відкрито виконавче
провадження та призначено суб'єкта
оціночної діяльності ОСОБА_7 експертом
у виконавчому провадженні. 12 вересня 2011
року ОСОБА_7 підготовлено висновок про
вартість спірного майна з метою його
відчуження шляхом продажу з прилюдних
торгів. Рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 06 березня 2012 року вказаний
висновок визнано недійсним.

20 січня 2012 року ПП «СРП «Юстиція»
провело прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна
земельної ділянки загальною площею
0,0972 га та незавершеного будівництвом
житлового будинку, що розташовані по
АДРЕСА_1.

За результатами проведених
прилюдних торгів складено протокол №
09/444/11/1-1, згідно з яким переможцем
торгів став ОСОБА_4

25 січня 2012 року державним виконавцем
складено акт проведення прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна
(предмета іпотеки), згідно з яким ОСОБА_4
у повному обсязі внесені кошти за
придбане з прилюдних торгів майно в
сумі 239 915,82 грн. На підставі цього акту 27
січня 2012 року приватним нотаріусом
Ківерцівського районного
нотаріального округу Волинської
області ОСОБА_8 видано ОСОБА_4свідоцтво
про придбання спірного майна з
прилюдних торгів, а 07 лютого 2012 року
ОСОБА_4 видано державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку
серії ЛК № 109735.

Розпорядженням державного виконавця №
1085/11 від 26 січня 2012 року сума коштів в
розмірі 239915,82, що надійшла на
депозитний рахунок першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції була
розприділена наступним чином:

1) 215744,24 грн. на користь ПАТ «Укрінбанк»,
згідно виконавчого документа № 2-1423 від
20 грудня 2010 року;

2) 23971,58 грн. - виконавчий збір в
держбюджет міста Луцька, згідно із
постановою про стягнення виконавчого
збору;

3) 200 грн. на користь Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції, як
витрати на проведення виконавчих дій,
згідно із постановою про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів (ст. 1173
ЦК України).

За положеннями ст. 11 Закону України
«Про державну виконавчу службу» шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Згідно із ст. 22 ЦК України збитками є:
витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
державного бюджету в користь ОСОБА_4
кошти в розмірі24 531 грн. 45 коп. як
майнову шкоду, спричинену позивачу, суд
першої інстанції не з'ясував, чи є
неповернуті суми за наслідками
недійсності прилюдних торгів шкодою,
спричиненою неправомірними діями
органів державної влади, які
правовідносини виникли між сторонами
та доведеність обставин щодо
спричинення шкоди.

Відповідно до рішення Ківерцівського
районного суду від 24.05.2012 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19.12.2012 року, якою рішення суду
залишено в силі, відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода визнається
недійсною в судовому порядку з підстав
недодержання в момент її вчинення
вимог, які встановлені ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК
України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).
Прилюдні торги судами визнані
недійсними з підстав порушення вимог
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999 року та ст. 11
Закону України «Про іпотеку» щодо
порядку проведення прилюдних торгів, а
саме щодо визначення місця їх
проведення, повідомлення боржника про
дату, час, місце проведення прилюдних
торгів, визначення недостовірної ціни
лоту та продажу з прилюдних торгів
майна за заниженою ціною.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Отже, відповідно до змісту зазначеної
норми ОСОБА_4 вправі звернутись з
вимогою про повернення йому коштів,
перерахованих до державного бюджету як
виконавчий збір з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 216 ЦК України.

Також позивач не позбавлений
можливості повернення зазначених
коштів в порядку, передбаченому ст. 28
Закону України «Про виконавче
провадження».

Позивачем не надано суду доказів про
те, що він звертався з заявою про
повернення йому виконавчого збору,
витрат на проведення виконавчих дій в
порядку, передбаченому ст. 28 Закону
України «Про виконавче провадження»,
Порядку повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№787 від 03.09.2013 року.

Отже, у зв'язку з тим, що законом та
нормативними актами визначений
порядок повернення виконавчого збору
та можливість повернення цих коштів не
втрачена, тому відсутні правові
підстави для стягнення цих сум як
шкоди, спричиненої неправомірними
діями державної виконавчої служби.

Звертаючись до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 10 000 грн. позивач зазначив, що
моральна шкода полягає у позбавленні
можливості розпоряджатись власним
майном та коштами, що призвело до
незапланованих збитків і душевних
страждань, а також завдало значної
фінансової та моральної шкоди йому та
його родині.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною (ч. 2 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Стягуючи з Державної казначейської
служби України в користь ОСОБА_4
моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. суд не
з'ясував чи спричинена ця шкода, не
обґрунтував в чому вона полягає, якими
доказами підтверджено ці обставини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

З наданих сторонами доказів, які були
досліджені в судовому засіданні не
вбачається, що у зв'язку із вчиненням
недійсного правочину позивачу ОСОБА_4
спричинена моральна шкода.

Отже, у зв'язку з відсутністю доказів,
які б підтверджували факт заподіяння
позивачу душевних страждань у зв'язку
із вчиненням недійсного правочину,
підстави передбачені ст. ст. 23, 1167 ЦК
України для відшкодування моральної
шкоди відсутні.

За таких обставин, у зв'язку з
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушенням норм
матеріального та процесуального права,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги прокурора міста
Луцька та відповідача Державної
казначейської служби України
задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 січня 2014 року
в частині задоволення позову скасувати
з ухваленням нового рішення.

В позові ОСОБА_4 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування майнової та моральної
шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: