АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/493/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Прокулевич В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. РІШЕННЯ
24 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Ювшин В. І. суддів
Гончар Н. І. , Вишня Н. В. при
секретарі Посипайко А.І.
представника позивача Касянчук
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 грудня 2013 року по справі
за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_7 про стягнення
в с т а н о в и л а :
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7
про стягнення штрафу, мотивуючи тим, що
15.05.2006 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7
було укладено договір про відкриття
кредитної лінії, згідно якому позивач
відкрив позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі в сумі
Відповідно до договору про внесення
змін до кредитного договору №1 від
12.07.2006 р. сума кредитної лінії була
збільшена та склала 197 600 грн.
ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 185 000 грн.,
що підтверджується випискою по
особистому рахунку за період з 15.05.2006 р.
по 26.07.2012 р. та заявами на видачу готівки
№ 25/4 від 13.07.2006 р. на суму 40 000 грн; №25/6
від 27.06.2006 р. на суму 35 000 грн.; № 25/3 від
29.05.2006 р. на суму 60 000 грн. та № 25/14 від
23.05.2006 р. на суму 50 000 грн.
У якості забезпечення виконання
зобов'язань, 23.05.2006 р. між позивачем та
відповідачем був укладений іпотечний
договір, відповідно до якого банку
передана в іпотеку квартира АДРЕСА_1
Відповідач взяв на себе певні
зобов'язання за договором іпотеки (
розділ 8 договору іпотеки), в тому числі
і не реєструвати в квартирі будь-яких
осіб без письмового дозволу
іпотекодержателя (п.8.1.договору).
Але ОСОБА_7 без письмового дозволу
іпотекодержателя зареєстрував в
квартирі, що є предметом іпотеки, свою
дружину та малолітнього сина. Згідно п.
9 іпотечного договору в разі порушення
хоча б одного з положень п. 8.1 договору,
іпотекодавець сплачує
іпотекодержателю штраф у розмірі 25% від
загальної суми заборгованості перед
Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором не виконував
належним чином, внаслідок чого
утворилася заборгованість в сумі 208 328,10
грн., а розмір штрафу відповідно
складає: 208 328, 10/100*25=52 082,02 грн.
Представник ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» просив суд стягнути з ОСОБА_7 на
користь банку штраф за порушення умов
п.8.1 іпотечного договору у сумі 52 082,02
Рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 грудня 2013 року позов ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» штраф за порушення
умов іпотечного договору 52082 грн.02 коп.
та судові витрати в сумі 520 грн.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та просить скасувати рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 18 грудня 2013 року
та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в
задоволенні позовних вимог повністю.

Вислухавши учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не повністю
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_7 про
стягнення штрафу суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що
забезпечення зобов'язання повинно
виконуватись відповідно до чинного
законодавства та умов договору, а тому
ОСОБА_7 повинен нести цивільно-правову
відповідальність за порушення взятих
на себе обов'язків за договором
іпотеки.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду першої інстанції не є
можливим.

Встановлено, що 15.05.2006 р. між ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 було
укладено договір про відкриття
кредитної лінії, згідно якому позивач
відкрив позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі в сумі
148 000 грн. Відповідно до договору
про внесення змін №1 від 12.07.2006 р. до
кредитного договору сума кредитної
лінії була збільшена та склала 197 600 грн.

У якості забезпечення виконання
зобов'язань, 23.05.2006 р. між позивачем та
відповідачем укладений іпотечний
договір, відповідно до якого банку
передана в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 8.1. іпотечного
договору відповідач прийняв на себе
зобов'язання не реєструвати в квартирі,
що є предметом іпотеки, будь-яких осіб
без письмового дозволу
іпотекодержателя. Але згодом банку при
виконанні рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки в 2013 році
стало відомо, що ОСОБА_7 зареєстрував
в квартирі свою дружину та сина.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 546 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 627 ЦК України визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. ст. 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

ОСОБА_7 порушив умови договору іпотеки,
за що він відповідно до договору
повинен сплатити штраф. Сума штрафу за
порушення умов іпотечного договору
стягнута судом першої інстанції в
розмірі 52082 гривни 02 коп., виходячи з 25%
від загальної суми заборгованості,
визначеної рішенням апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 23
листопада 2013 року в розмірі 208328,1 гривни
(а.с.36-37).

ОСОБА_7 не погодився з сумою неустойки
та зазначив на своє важке матеріальне
становище та стан свого здоров'я.

Згідно роз'яснень, які містять у п. 27
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ N 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
за заявою відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків завданих порушенням договору
іпотеки може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Вирішуючи
питання про зменшення розміру штрафу,
який підлягає стягненню зі сторони, що
порушила забезпечення зобов'язання,
суд апеляційної інстанції з'ясовує
відсутність прямих збитків
реєстрацією дружини та малолітньої
дитини в будинку, що являється
предметом іпотеки без письмової згоди
іпотекодержателя, а також об'єктивно
оцінює, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання основного зобов'язання, та
те, що вчинення такої дії без письмової
згоди іпотекодержателя не скасовує
іпотеку та не перешкоджає зробити
звернення на предмет іпотеки, а лише
утруднило виконання рішення суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторони та те, що ОСОБА_7 є
інвалідом 2 групи і має пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - інвалідів війни,
що являються іншими обставинами, які
мають істотне значення.

Крім того, як необхідність
використання права на зменшення
розміру штрафних санкцій та розмір, до
якого вони підлягають зменшенню, закон
відносить на розсуд суду. На підставі
аналізу поданих доказів суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про необхідність використання такого
права суду та про зменшення штрафу до
15000 гривень.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог щодо
стягнення з відповідача штрафу, однак
зважаючи на те, що нарахована позивачем
неустойка в вигляді штрафу є надмірно
великою та неспіврозмірною з
наслідками від реєстрації без
письмової згоди іпотекодержателя
дружини та малолітньої дитини
іпотекодавця ОСОБА_7 і визнає за
можливе зменшити належний до сплати
розмір штрафних санкцій на підставі ч. 3
ст. 551 ЦК України.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає до зміни.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного
Суду України N 9 від 06 листопада 2009 року
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" визначено, що
перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 Цивільного
кодексу України: 1) правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Такими є правочини, що
посягають на суспільні, економічні та
соціальні основи держави, зокрема:
правочини, спрямовані на використання
всупереч закону комунальної, державної
або приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.

Відповідно до даних роз'яснень, п. 8.1
договору іпотеки, з зазначеними
вимогами про заборону проводити
реєстрацію кого-небудь в жилий будинок
що є предметом іпотеки без письмової
згоди іпотекодавця, не є правочином, що
порушує публічний порядок, тому доводи
апелянта про нікчемність договору
іпотеки є безпідставними.

Апелянтом не оспорювався п. 8.1договору
іпотеки з інших підстав, а тому даний
договір іпотеки з усіма його
положеннями є чинним.

Крім того, судом першої інстанції
невірно застосовано вимоги ст. ст. 611 та
625 ЦК України, так як правовідносини які
виникли з договору іпотеки не є
зобов'язанням, а лише засобом
забезпечення зобов'язання, тому
посилання на дані норми закону судом
першої інстанції є неприпустимим та
підлягають до виключення з
мотивувальної частини рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Так як судом зменшується розмір
стягнення штрафу, то пропорційно до
цього зменшується і розмір стягнутих
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 18 грудня 2013 року
задоволити частково.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 грудня 2013
року змінити, скасувавши його в частині
стягнення штрафу в розмірі 52082 гривень
02 коп. та судових витрат в сумі 520
гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» штраф за порушення
умов іпотечного договору у розмірі
15000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» судові витрати в
сумі 150 гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення, але може бути оскаржено
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
його проголошення.

Головуючий :

Судді :