АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів:
Пікуль А.А., Побірченко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою Жовніра Олега
Івановича в інтересах Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дельта
Комфорт» на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 28 листопада
2013 року у цивільній справі за первісним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дельта Комфорт» до
ОСОБА_2, про стягнення заборгованості
за договором про надання послуг та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дельта Комфорт», про
визнання договору про надання послуг
У серпні 2013 року ТОВ «Дельта Комфорт»
звернулось до суду з вищезазначеним
позовом, у відповідності до якого
просило стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за
Договором про надання послуг №2-11 від 22
травня 2011 року у розмірі 25 200, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ
«Дельта Комфорт» посилалось на те, що
22.06.2011 року між позивачем та
відповідачем укладено договір про
надання послуг №2-11. Відповідно до умов
вказаного договору ОСОБА_2 передав ТОВ
«Дельта Комфорт» ексклюзивні права
щодо купівлі-продажу квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 68, 8 кв.м. 27.09.2012 року
ОСОБА_2 подав заяву про розірвання
договору. З посиланням на п. п. 2.4., 2.6.
позивач зазначає, що ОСОБА_2 повинен
сплатити 5% від винагороди, що складає 25
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2
звернувся із зустрічним позовом до ТОВ
«Дельта Комфорт», у відповідності до
якого просив суд визнати недійсним з
моменту укладення договір про надання
послуг №2-11 від 22.05.2011 року. В
обґрунтування зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 посилався на те, що
укладений між сторонами 22.06.2011 року
договір суперечить істотним юридичним
нормам, фактично блокує право
власності та право розпорядження
особою належним йому майном.
Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 28 листопада 2013 року у
задоволенні первісного позову ТОВ
«Дельта Комфорт» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг та зустрічного
позову ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дельта
Комфорт» про визнання договору про
надання послуг недійсним відмовлено.

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/5442/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Гребенюк В.В.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. Не погодившись із таким
рішенням суду, Жовнір О.І. в інтересах
ТОВ «Дельта Комфорт» подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, просив скасувати
рішення суду першої інстанціїта
ухвалити нове, яким повністю
задовольнити первісно заявлені
позовні вимоги.Зазначає, що п.2.6.
укладеного між сторонами договору
визначено, що під час дії договору у
випадку укладення між замовником і
третьою особою основного договору
виконавець має беззаперечне право на
отримання винагороди в розмірі,
передбаченому п.4.2 договору, а саме 5%
від кінцевої ринкової ціни об'єкту.
Крім того, відповідно до п.6.3 договору
про надання послуг № 2-11 від 22.05.2011 у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору протягом 10 днів до закінчення
строку його дії, він вважається
продовжений на такий самий строк та на
тих самих умовах. Строк дії договору
складав 223 дня, з 22.05.2011 по 31.12.2011.
Оскільки відповідач з заявою про
припинення дії договору у встановлений
договором строк не звертався, даний
договір продовжив свою дію на такий
самий с трок і на тих самих умовах,
тобто до 10.08.2012, а в подальшому і після
зазначеної дати через не вчинення
відповідачем дій, передбачених
договором.

Рішення суду в частині вирішення
зустрічних позовних вимог про визнання
договору про надання послуг недійсним
сторонами не оскаржується.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5
заперечували проти апеляційної скарги,
вважали, що спір судом вирішено
правильно.

В судове засідання представник ТОВ
«Дельта Комфорт» не з'явився, про час та
місце розгляду справи позивач
повідомлений належним чином, про що
свідчить зворотнє повідомлення про
вручення поштового відправлення, у
зв'язку з чим колегія суддів вважала за
можливе розглядати справу у
відсутності апелянта відповідно до
вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відмовляючи у задоволенні заявлених
ТОВ «Дельта Комфорт» позовних вимог
щодо стягнення заборгованості за
договором про надання послуг, суд
першої інстанції виходив з того, що
умовами укладеного між сторонами
договору була прямо передбачена сплата
винагороди у відповідному розмірі у
разі укладення між замовником і
третьою особою основного договору,
разом з тим, судом встановлено та не
заперечується сторонами у справі, що
між замовником та третьою особою
основного договору на підставі
договору про надання послуг №2-11 від
22.06.2011 року укладено не було, умовами
договору про надання послуг
відповідальність за невиконання
основного зобов'язання передбачена не
була.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 22.06.2011 року між
ОСОБА_2 (замовник) та ТОВ «Дельта
Комфорт»(виконавець) укладено договір
про надання послуг № 2-11 ( надалі -
Договір) (а.с.3-5).

Відповідно до п.п. 1.1.1, 2.1 на час дії
договору Замовник передає Виконавцю
права на проведення переговорів з
третіми особами в інтересах Замовника,
які виникають з питань укладення
основного договору (будь-якого
правочину, який передбачає перехід
майнових прав щодо нерухомого майна
Замовника - п. 1.1.3 Договору) щодо
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно п. 3.1 Договору, Виконавець
зобов'язаний : проводити переговори з
третіми особами виключно в інтересах
Замовника (п. 3.1.1 Договору); інформувати
Замовника про всі пропозиції, що
надійшли від третіх осіб щодо
укладення основного договору (п. 3.1.2
Договору); виходячи з концепції
найкращого та найбільшого ефективного
використання об'єкту здійснити
рекламно-маркетингові роботи з
використання засобів, що є у
розпорядженні Виконавця ( п. 3.1.3
Договору); надати Замовнику
рекомендації щодо покращення стану
об'єкту з метою підвищення його
привабливості для третіх осіб (п. 3.1.4
Договору); проводити огляди об'єкта
третіми особами ( п. 3.1.5 Договору);
організовувати тристоронні зустрічі
між Замовником, Виконавцем та третіми
особами для переговорів і уточнення
умов основного договору, в ході яких
Виконавцем, за необхідності, ведеться
протокол переговорів ( п. 3.1.6 Договору).

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства, закріпленого в
ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, складають підстави позову
.

Позивач як на підставу власних вимог
посилається на порушення відповідачем
п. 2.4. та п. 3.3.3 Договору, що, на думку
позивача, є підставою для стягнення з
відповідача суми винагороди ,
передбаченої п. 4.2. Договору у розмірі 5%
від ринкової ціни квартири (об'єкту).

Проте, позивачем не обгрунтовано та не
доведено належними та допустимими
доказами порушення з боку відповідача
зобов'язань протягом дії Договору від
22.05.2011 року.

Виходячи з положень п. п.4.1, 4.2. Договору
та суті зобов'язання, право Виконавця
на отримання винагороди у розмірі 5 %
від кінцевої ринкової ціни об'єкту
)квартири) пов'язано з виконанням
Виконавцем своїх зобов'язань за
Договором та виникає з дня підписання
Замовником та третьою особою Основного
договору.

Таким чином, виплата винагороди
Виконавцю за Договором не пов'язана із
порушенням Замовником положень п. 2.4 та
п.3.3.3 Договору, а виходячи із положень
ст. 903 ЦК України, що регулює спірні
правовідносини, та умов Договору, така
винагорода є платою за надані
Виконавцем послуги за договором про
надання послуг.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 901 ЦК України договір
про надання послуг є складним
зобов'язанням, що складається з двох
органічно поєднаних між собою
зобов'язань: по-перше, правовідношення,
в якому виконавець повинен надати
послугу, а замовник наділений правом
вимагати виконання цього обов'язку,
по-друге, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу, а виконавець має право
вимагати від замовника відповідної
оплати.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання

Таким чином, право виконавця вимагати
від замовника відповідної оплати
безпосередньо залежить від виконання
виконавцем зобов'язання щодо надання
послуг замовнику.

Проте, позивачем не зазначено обставин
та доказів на їх підтвердження щодо
виконання Виконавцем умов Договору,
передбачених п.п. 3.1.1-3.1.8 Договору, тобто
надання послуг, що є предметом
Договору, в результаті яких відбувся б
перехід права власності на об'єкт
нерухомості, щоб надавало підстави для
отримання позивачем передбаченої
договором винагороди.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
заявлених ТОВ «Дельта Комфорт»
позовних вимог, оскільки умовами
укладеного між сторонами договору не
передбачено відповідальність за
порушеннями сторонами його умов.
Доказів на підтвердження виконання
позивачем ТОВ «Дельта Комфорт» умов п.
п. 4.1., 4.2. договору не надано.

Крім цього, суд звертає увагу на
безпідставність доводів апелянта щодо
порушення ОСОБА_2 умов договору та
продажу об'єкту (квартири), як на
підставу для стягнення 5% нагороди у
розмірі 25 200 грн., оскільки така
відповідальність не передбачена
укладеним між сторонами договором.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ТОВ «Дельта Комфорт».

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не дають
підстав вважати, що при вирішенні
справи мало місце неправильне
застосування судом матеріального
права чи порушення процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
є законним та обґрунтованим,
відповідає вимогам матеріального
права, внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Жовніра Олега
Івановича в інтересах Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дельта
Комфорт» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко