Справа № 159/610/14-ц
Провадження № 2/159/307/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
25 квітня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді Окостень І.В.,

при секретарі - Конашук М.А.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області - Боговіда В.М.,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6,

третьої особи - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7,

представника третьої особи Управління
Держземагенства у Ковельському районі
Волинської області - Клімук Н.В.,

представника третьої особи
садівничого масиву «Білий налив» -
Осіпової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_10 до Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: фізична
особа-підприємець ОСОБА_7, Управління
Держземагенства у Ковельському районі
Волинської області, Садівничий масив
«Білий Налив», про визнання недійсними
розпорядження Ковельської районної
державної адміністрації Волинської
області, договору купівлі-продажу та
державного акта про право власності на
земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_10 звернувся у суд
із указаним позовом, який обґрунтував
тим, що з 1997 року є членом садівничого
масиву «Білий налив». Рішенням
Колодяжненської сільської ради від 30
грудня 1997 року №11/4 йому передано у
власність земельну ділянку в розмірі
0,06 га НОМЕР_1 у цьому ж садівничому
масиві. У 2013 році в ході виготовлення
технічної документації він дізнався,
що на вказану земельну ділянку на ім'я
відповідача ОСОБА_4 на підставі
розпорядження Ковельської районної
державної адміністрації Волинської
області від 04 грудня 2008 року № 592 видано
державний акт серії ЯД №321468 від 11.03.2009
року. 29 квітня 2009 року відповідач
ОСОБА_4 відчужив за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
цю земельну ділянку відповідачу ОСОБА_5
Позивач зазначає, що постійно
користувався дачною земельною
ділянкою НОМЕР_1, вчасно сплачував
членські внески. Вважає порушеним своє
право на землю та просить визнати
недійсними розпорядження Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області від 04 грудня 2008 року
№ 592 про передачу у власність ОСОБА_4
земельної ділянки у садівничому масиві
«Білий налив» площею 0,0592га, а також
державний акт серії ЯД №321468 від 11
березня 2009 року, виданий ОСОБА_4, та
договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 29 квітня 2009 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Ковельського районного нотаріального
округу ОСОБА_11, за яким ОСОБА_5 придбала
у ОСОБА_4 земельну ділянку у
садівничому масиві «Білий налив».

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позов повністю,
просила його задовольнити. Пояснила, що
рішенням органу місцевого
самоврядування позивачу було передано
у власність дачну земельну ділянку, яку
він обробляв та за яку як член
садівничого масиву сплачував членські
внески. При підготовці до виготовлення
правовстановлюючих документів
дізнався, що його земельна ділянка
належить на праві власності іншим
особам. Вважає порушеним право
позивача на землю.

Відповідач ОСОБА_4 пояснив, що кілька
років тому на прохання знайомого надав
пакет своїх документів. Прізвища
знайомого не пам'ятає, документи йому
були необхідні для оформлення дачної
ділянки. Про державний акт на право
власності на землю на його ім'я та
договір купівлі-продажу землі, питання
про визнання недійсними яких
поставлено позивачем, йому нічого не
відомо.

Представник відповідача Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області Боговід В.М. позов
не визнав та пояснив, що оскаржуване
позивачем розпорядження Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області про передачу у
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
прийнято відповідно до вимог
земельного законодавства.

Представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 позов не визнав, вважаючи вимоги
позивача недоведеними. Оскільки,
відсутні докази того, що земельна
ділянка, яка на даний час перебуває у
власності ОСОБА_5, надавалася у 1997 році
ОСОБА_10 у власність. Рішення
Колодяжненської сільської ради від 30
грудня 1997 року, яким позивач
обґрунтовує своє право на землю,
містить виправлення, а вид призначення
землі, яка надавалася за цим рішенням,
не передбачений земельним
законодавством. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Третя особа фізична особа-підприємець
ОСОБА_7 пояснила суду, що у 2008 році на
замовлення ОСОБА_4 розробляла технічну
документацію із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку для
ведення садівництва у садівничому
масиві «Білий налив» на території
Колодяжненської сільської ради. З
участю голови садівничого масиву та на
підставі наданих ним даних з виїздом на
місце було погоджено в натурі межі
земельної ділянки, що належала ОСОБА_4,
складено відповідну документацію. При
виготовленні технічної документації
із землеустрою на ім'я ОСОБА_5 виїзд на
місце не здійснювався, оскільки у цьому
не було необхідності - усі вихідні дані
вже були у її розпорядженні.

Представник третьої особи Управління
Держземагенства у Ковельському районі
Волинської області Клімук Н.В.
пояснила, що відповідачем ОСОБА_4
державний акт про право власності
землю виготовлено на підставі
розпорядження Ковельської районної
державної адміністрації після
розроблення технічної документації із
землеустрою. Відповідач ОСОБА_4
відчужив земельну ділянку відповідачу
ОСОБА_5 і та після розроблення
технічної документації також
виготовила державний акт про право
власності на землю. Управлінням
Держкомзему у Ковельському районі
проведено реєстрацію цих державних
актів.

Представник третьої особи садівничого
масиву «Білий налив» Осіпова М.О.
(голова масиву з 23 квітня 2010 року по 04
квітня 2014 року), пояснила, що будь-яка
земельно-кадастрова документація
земель садівничого масиву відсутня.
Для зручності ведуться журнали обліку
членів масиву. Масив поділений на
квартали, один знаходить в районі
АДРЕСА_1, другий в районі автотраси
Київ-Варшава. В обох масивах є земельні
ділянки з одним і тим же номером. Дачна
ділянка ОСОБА_10 розташована в районі
автотраси Київ-Варшава, дачна ділянка
ОСОБА_5 - в районі АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, показання свідків,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку про
задоволення позову у повному обсязі.

Встановлено, що з 1997 року позивач
ОСОБА_10 є членом садівничого масиву
«Білий налив». Згідно з членським
квитком, виданим 12 березня 1997 року, йому
надано ділянку НОМЕР_1, площею 600 кв. м.,
упродовж 1997 - 2013 років він сплачував
членські внески (а.с.8, 9, 206-223).

Рішенням Колодяжненської сільської
ради від 30 грудня 1997 року №11/4 ОСОБА_10
передано у власність земельну ділянку
розміром 0,06 га в масиві «Білий налив»
НОМЕР_1 для ведення садово-городнього
господарства (а.с.10).

Державний акт про право власності на
дачну земельну ділянку у позивача
відсутній.

Розпорядженням Ковельської районної
державної адміністрації Волинської
області «Про надання у власність
земельних ділянок для ведення
садівництва» від 04 грудня 2008 року №592
відповідачу ОСОБА_4 передано у
власність на території
Колодяжненської сільської ради
земельну ділянку площею 0,0592га (а.с.13, 14).
У тому ж році третьою особою
підприємцем ОСОБА_7 на замовлення
відповідача ОСОБА_4 виготовлено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
для ведення садівництва у садівничому
масиві «Білий налив» на території
Колодяжненської сільської ради, площа
земельної ділянки 0,0592га (а.с.18-36). Згідно
з копією членського квитка садовода, що
наявна у матеріалах технічної
документації, відповідач ОСОБА_4 16
січня 2008 року прийнятий у члени
садівничого масиву «Білий налив»,
дачна ділянка НОМЕР_1 переписана йому
від ОСОБА_17 (а.с.33).

На підставі розпорядження Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області від 04 грудня 2008 року
№ 592 ОСОБА_4 видано державний акт серії
ЯД №321468 від 11 березня 2009 року про право
власності на земельну ділянку площею 592
кв.м., що розташована у садівничому
масиві «Білий налив» в межах
Колодяжненської сільської ради,
цільове призначення земельної ділянки
- для ведення садівництва, кадастровий
номер земельної ділянки :04:004:0564
(а.с.15,16).

29 квітня 2009 року відповідач ОСОБА_4
через представника ОСОБА_12 відчужив
відповідачу ОСОБА_5 земельну ділянку
площею 592 кв.м., яка розташована у
садівничому масиві «Білий налив» в
межах Колодяжненської сільської ради,
кадастровий номер земельної ділянки
:04:004:0564, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 29 квітня 2009 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Ковельського районного нотаріального
округу ОСОБА_11 (а.с.34,35).

Як пояснив у судовому засіданні
відповідач ОСОБА_4, йому нічого не
відомо про дачну земельну ділянку
НОМЕР_1 у садівничому масиві «Білий
налив» і про вказані державний акт на
його ім'я та договір купівлі-продажу
землі.

Зі схем садівничого масиву «Білий
налив» вбачається, що землі масиву
розташовані у віддалених один від
одного двох кварталах - в районі
АДРЕСА_1 та в районі автотраси Київ -
Варшава (а.с. 155, 156). Садівничим масивом 24
вересня 2013 року позивачу видано дві
довідки про те, що земельна ділянка
НОМЕР_1, користувачем якої він
являється, та земельна ділянка НОМЕР_1,
власником якої був ОСОБА_4, а нині є
ОСОБА_5, розташовані у різних кварталах:
перша - в районі автотраси Київ-Варшава,
друга - в районі АДРЕСА_1 (а.с.11, 12, 188).

Проте, з пояснень сторін та їх
представників, а також у ході виїзного
судового засідання достовірно
встановлено, що між сторонами виник
спір з приводу однієї і тієї ж
земельної ділянки, яка розташована у
садівничому масиві «Білий налив» в
межах Колодяжненської сільської ради
поблизу автотраси «Київ - Варшава» (а.с.
194, 195). Зі схем садівничого масиву
«Білий налив» вбачається, що земельна
ділянка НОМЕР_1 наявна лише в районі
автотраси Київ-Варшава. У кварталі
масиву в районі АДРЕСА_1 ділянка НОМЕР_1
відсутня (а.с. 155, 156).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суб'єктивне право на земельну ділянку
виникає і реалізується на підставах і в
порядку, визначених Конституцією
України, Земельного кодексу України
(надалі - ЗК України) та іншими законами
України, що регулюють земельні
відносини.

Згідно із ч. 4 ст. 13 Конституції України
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, їх рівність перед
законом. Основний Закон України
гарантує кожному право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю відповідно до закону (ст. 41).

Правовідносини щодо набуття ОСОБА_10
права власності на спірну земельну
ділянку регулювались ЗК України 1990
року та Декретом Кабінету Міністрів
України «Про приватизацію земельних
ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92
(далі - Декрет).

Статтею 17 ЗК України 1990 року визначено,
що передача у власність земельної
ділянки, яка була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року
право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК
України 1990 року. Проте, дію ст. 23 ЗК
України 1990 року було зупинено відносно
власників земельних ділянок,
визначених Декретом.

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених ст.1 цього Декрету,
а саме: ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено, що право
приватної власності громадянина на
земельну ділянку може бути посвідчено
відповідною Радою народних депутатів,
а запис у земельно-кадастрові
документи та видача державного акта на
право приватної власності на землю є
похідними від рішення Ради.

Як вбачається з матеріалів справи та
слідує з пояснень представника
садівничого масиву «Білий налив»,
будь-яка земельно-кадастрова
документація земель садівничого
масиву відсутня.

Слід зазначити, що за наявності рішення
уповноваженого органу на передачу у
власність ОСОБА_10 спірної земельної
ділянки (рішення Колодяжненської
сільської ради від 30 грудня 1997 року
№11/4) наявність чи відсутність в
земельно-кадастрових документах
запису про це не може свідчити, що у
громадянина не виникло право власності
на земельну ділянку, оскільки це право
посвідчувалось самим рішенням
сільської ради.

Та обставина, що у вказаному рішенні
цільове призначення землі зазначено як
«для садово-городнього господарства»
не є суттєвою.

Так, згідно зі ст. 2 ЗК України 1990 року
всі землі України за цільовим
призначенням поділялися на: 1) землі
сільськогосподарського призначення; 2)
землі населених пунктів (міст, селищ
міського типу і сільських населених
пунктів); 3) землі промисловості,
транспорту, зв'язку, оборони та іншого
призначення; 4) землі
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення; 5) землі лісового фонду; 6)
землі водного фонду; 7) землі запасу. Із
змісту ст. 47, п. 1 ч. 1 ст. 48 ЗК України 1990
року слідує, що землі
сільськогосподарського призначення
надаються у власність та користування
для ведення особистого підсобного
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння і випасання
худоби.

Тому, з урахуванням наведених положень
закону, а також місця розташування
землі, не має сумнівів у тому, що земля
передавалася позивачу саме для
садівництва.

У рішенні Колодяжненської сільської
ради від 30 грудня 1997 року №11/4 про
передачу ОСОБА_10 у власність землі
першочергово значено номер земельної
ділянки « НОМЕР_2», проте секретарем
сільської ради внесено виправлення та
проставлено номер земельної ділянки «
НОМЕР_1». Членським квитком садоводана
на ім'я позивача ОСОБА_10, виданим раніше
вказаного рішення, а саме 12 березня 1997
року, а також журналами обліку членів
садівничого масиву «Білий налив»,
підтверджується та обставина, що
садівничим масивом надавалася ОСОБА_10,
а згодом і передана органом місцевого
самоврядування у власність, саме дачна
ділянка НОМЕР_1.

Доказів того, що позивач ОСОБА_10 був
виключений із членів садівничого
масиву, у матеріалах справи немає.

Будучи допитаним як свідок, позивач
ОСОБА_10 дав суду показання про те, що ще
за часів Радянського союзу він як
працівник РЕСу отримав землю у дачному
масиві, при цьому йому вказали на
конкретну земельну ділянку, яку він з
часу отримання і до часу смерті своєї
дружини, а саме до 2009 року, постійно
обробляв - вирощував городину, косив
сіно. Поряд його ділянки з одного боку
була дача ОСОБА_18, з іншого боку -
ОСОБА_14. У 2013 році при підготовці до
виготовлення правовстановлюючих
документів дізнався, що його земельна
ділянка належить на праві власності
іншим особам.

Свідок ОСОБА_14 дала суду показання про
те, що близько вісімнадцяти років тому
в районі автотраси Варшава їй було
надано дачну ділянку НОМЕР_2.
Користувачем сусідньої ділянки НОМЕР_1
був ОСОБА_10 Земельні ділянки їм
надавалися одночасно. За земельною
ділянкою ОСОБА_10 розташована ділянка
ОСОБА_18. У ході приватизації земельної
ділянки вона погоджувала межі із
суміжними землекористувачами, в тому
числі із ОСОБА_10, адреси суміжних
землекористувачів надавав садівничий
масив. Близько року тому свою дачну
ділянку вона продала ОСОБА_15 - дочці
позивача.

Наявність у ОСОБА_14 на праві приватної
власності земельної ділянки у
садівничому масиві «Білий налив» та
погодження меж із суміжним
землекористувачем ОСОБА_10
підтверджується копією державного
акту серії ЯМ №012499 від 24 жовтня 2012 року
(а.с.192).

Відповідно до п.1, п. 7 Перехідних
положень ЗК України 2001 року рішення про
передачу громадянам України
безоплатно у приватну власність
земельних ділянок, прийняті органами
місцевого самоврядування відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України
«Про приватизацію земельних ділянок»
від 26 грудня 1992 року, є підставою для
виготовлення та видачі цим громадянам
або їх спадкоємцям державних актів на
право власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку. Громадяни,
які одержали у власність земельні
ділянки у розмірах, що були передбачені
раніше діючим законодавством,
зберігають права на ці ділянки.

Встановлені обставини справи та усі
вищенаведені положення земельного
законодавства вказують на те, що за
рішенням Колодяжненської сільської
ради від 30 грудня 1997 року №11/4 позивач
ОСОБА_10 має речові права на земельну
ділянку НОМЕР_1 у садівничому масиві
«Білий налив» і вправі виготовити на цю
земельну ділянку державний акт. У той
же час, розпорядження Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області від 04 грудня 2008 року
№ 592, на підставі якого ОСОБА_4 видано
державний акт саме на земельну ділянку,
що належить ОСОБА_10, прийняте з
порушенням права позивача на землю.

Тому, розпорядження Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області від 04 грудня 2008 року
№ 592 «Про надання у власність земельних
ділянок для ведення садівництва»
підлягає визнанню частково недійсним в
частині надання у власність земельної
ділянки ОСОБА_4

Одночасно, враховуючи те, що державний
акт на право власності на земельну
ділянку, серії ЯД №321468 від 11 березня 2009
року, видано ОСОБА_4 на підставі
протиправного розпорядження
Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області від 04
грудня 2008 року № 592, підлягає визнанню
недійсним і цей державний акт право
власності на земельну ділянку.

Визнання недійсним державного акту на
право власності на землю з огляду на
положення ст. ст. 203, 215 ЦК України (за
якими невідповідність правочину на
момент його вчинення положенням
цивільного законодавства є підставою
недійсності правочину) тягне за собою
визнання недійсним і договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
29 квітня 2009 року, за яким відповідач
ОСОБА_4 відчужив відповідачу ОСОБА_5
спірну земельну ділянку.

Таким чином, позов підлягає до повного
задоволення.

При подачі позовної заяви позивачем
сплачено судовий збір. Відповідно до
ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» на користь
позивача з кожного з відповідачів слід
стягнути по 243,60 грн. судового збору (730,80
: 3 = 243,60грн.).

На підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст.
ст. 17, 22, 23 Земельного кодексу України 1990
року, п. 1, п. 7 розділу Х «Перехідних
положень» Земельного кодексу України,
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про приватизацію земельних ділянок»
від 26 грудня 1992 року № 15-92, керуючись ст.
ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати частково недійсними
розпорядження Ковельської районної
державної адміністрації Волинської
області від 04 грудня 2008 року № 592 «Про
надання у власність земельних ділянок
для ведення садівництва» в частині
надання у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки на території Колодяжненської
сільської ради площею 0,0592га.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку,
серії ЯД №321468, виданий 11 березня 2009
року ОСОБА_4, кадастровий номер
земельної ділянки :04:004:0564.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
29 квітня 2009 року, посвідчений приватним
нотаріусом Ковельського районного
нотаріального округу ОСОБА_11, за яким
ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_4 земельну
ділянку у садівничому масиві «Білий
налив», площею 0,0592га, кадастровий номер
:04:004:0564.

Стягнути із Ковельської районної
державної адміністрації Волинської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_10 понесені судові витрати в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при його проголошенні
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий:І. В. Окостень