Справа № 434/9845/13-ц
Провадження № 2/434/1166/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/Мотивована частина/

24 квітня 2014 року
Артемівський районний суд м. Луганська

у складі головуючого судді
Морозової С.М.

при секретарі
Івановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»,
третя особа ЗАТ «СК «АХА Страхування»
про визнання недійсним кредитного
договору,

В С Т А Н О В И В

Позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 18290,46
доларів США та 11472,10 грн., з яких
заборгованість відповідача за сумою
кредиту складає 15381,93 долара США,
заборгованість за непогашеними
відсотками за користування кредитом
складає 382,67 доларів США, сума пені за
порушення строків виконання
зобов'язань за кредитним договором
складає 2275,37 доларів США в еквіваленті
28710,39 грн., сума штрафів за порушення
відповідачем обов'язків, передбачених
пп.4.3.2-4.3.6 кредитного договору, що
складає 250,49 доларів США, сума штрафів
за порушення обов'язків щодо
поновлення дії договорів страхування
складає 11 472,10 грн., посилаючись на
наступні обставини.

15 липня 2008 року між відповідачем та ЗАТ
«Перший Український Міжнародний банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний банк» був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі
25049,00 доларів США та зобов'язався
сплатити проценти за користування
кредитом та повернути кредит у повному
обсязі, але починаючи з 15.11.2008 року
відповідач не виконує свої
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитом, в зв'язку з
чим станом на 17.11.2013 року
заборгованість за сумою кредиту
становить 15381,93 доларів США та зі сплати
процентів за користування кредитом 382,67
доларів США.

Відповідно до умов укладеного
кредитного договору до позичальника
можливе застосування штрафу у розмірі 1
% від суми одержаного кредиту у разі
невиконання обов'язків передбачених
пп.4.3.2-4.3.6 Кредитного договору /п.5.5/, а
також у розмірі 10 % від мінімальної
страхової суми, на яку має бути
укладений договір страхування, за
кожний випадок у разі не поновлення дії
договору страхування.

Тому відповідно до умов кредитного
договору позивач за порушення строків
повернення основної суми кредиту та
сплати процентів за користування
кредитом нарахував пеню, яка за період
з 18.12.2012року по 17.11.2013року складає 2 275,37
доларів США, штраф у розмірі 1 % від суми
одержаного кредиту у розмірі 250,49
доларів США за порушення відповідачем
обов'язків передбачених пп.4.3.2-4.3.6
кредитного договору, а саме: за не
надання відповідачем відомостей про
заробітну плату та інші доходи,
відомостей необхідних банку для
визначення фінансового стану
позичальника та штраф за порушення
обов'язку поновлення дії договорів
страхування у розмірі 10 % від
мінімальної страхової суми - 11 472,10 грн.

Виходячи з того, що відповідач порушив
умови кредитного договору, починаючи з
19.05.2009 року у відповідача виникла
заборгованість, вимоги банку про
дострокове повернення кредиту
відповідач не виконав, позивач просить
суд стягнути з відповідача суму
заборгованості.

Відповідач позов не визнав, суд
пояснив, що банк застосував до боржника
подвійну цивільно-правову
відповідальність одного й того ж виду
за одне й те ж саме порушення
договірного зобов'язання, сума штрафу
за порушення строків сплати
розрахована з 15.05.2009 року з порушенням
строку позовної давності. Позивачем не
надано доказів, що він не поновлював
дії договорів страхування, а він не
може їх надати, бо вони знаходяться у
ЗАТ "СК" "АХА Страхування". До того ж
позивачем пропущений строк позовної
давності для стягнення цього штрафу.

17.02.2014 року відповідач звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою та
просить суд визнати недійсним
кредитний договір № 6642465 укладений 15
липня 2008 року, посилаючись на наступні
обставини.

15.07.2008 року між ним та ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний банк» був
укладений кредитний договір, при
укладенні якого були порушені його
права як споживача на інформацію, що
передбачено ст.11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», не було враховано, що
єдиним законним засобом платежу на
території України є гривня, але в
договір безпідставно включені умови
про надання кредиту в іноземній валюті,
відповідач на момент видачі кредиту в
іноземній валюті не мав обов'язкової
індивідуальної ліцензії. Позивач
вважає, що його ввели в оману, не надана
була можливість самостійно вибирати
валюту кредитування, деякі пункти
кредитного договору є несправедливими
та дискримінаційними, адже у зв'язку з
підвищенням курсу іноземної валюти
сума боргу значно зросла, що призвело
до істотного дисбалансу договірних
прав та обов'язків на шкоду його прав,
як споживача.

Третя особа ЗАТ «СК «АХА Страхування» в
судове засідання не з'явилася, про день
слухання справи повідомлена належними
чином.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ЦПК України, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 15 липня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний банк» та
відповідачем був укладений кредитний
договір № 6642465 відповідно до умов
якого, позивач зобов'язався надати
відповідачу кредит у розмірі 25049,00
доларів США, а відповідач зобов'язався
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити проценти за
користування кредитом та повернути
банку кредит частинами в розмірах, в
порядку та в строки, визначені
кредитним договором.

Відповідно до п.1.1; 1.1.1; 1.3; 1.4
вищезазначеного договору банк
зобов'язується надати позичальнику
кредит у розмірі 25049,00 доларів США на
умовах цього договору, а позичальник
зобов'язується використати його за
цільовим призначенням, сплатити
проценти за користування кредитом та
повернути кредит банку в порядку та у
строки, обумовлені цим договором.
Позичальник несе усі валютні ризики
під час виконання зобов'язань за цим
договором. Проценти за користування
кредитом; процентна ставка за
користування кредитом становить 13,99 %
процентів річних. Проценти сплачуються
позичальником в порядку і на умовах,
визначених цим договором. Строк
кредиту: кредит надається
позичальникові строком до 2015-07-15.
Протягом цього строку Позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами в розмірах, в порядку
та в строки, визначені цим договором.

П.3.5.7 договору передбачає, що банк
набуває право вимагати від
позичальника дострокового повернення
всього кредиту або частини кредиту
разом із нарахованими процентами, а
позичальник, відповідно зобов'язаний
виконати таку вимогу банку у випадках,
передбачених договорами, якими
забезпечується виконання зобов'язань
позичальника за цим договором, а також
при настанні будь-якої з подій,
перелічених нижче: затримання оплати
частини кредиту та/або сплати
процентів за користування кредитом
порівняно з умовами цього договору на 1
/один/ календарний місяць.

П. 5.4; 5.5 договору передбачає, що за
кожний випадок порушення
позичальником обов'язків щодо
поновлення дії договорів страхування,
передбачених п.4.3.1 цього договору,
позичальник зобов'язаний сплатити на
вимогу Банку на його користь штраф у
розмірі 10 % від мінімальної страхової
суми, на яку згідно з вимогами
зазначеного пункту Договору має бути
укладений договір страхування. За
кожний випадок порушення
позичальником обов'язків передбачених
пп. 4.3.2-4.3.6 цього договору, позичальник
зобов'язаний на вимогу Банку сплатити
на його користь штраф у розмірі 1 % від
суми одержаного кредиту.

Таким чином, відповідно до умов
кредитного договору /п.4.3.1/ позичальник
зобов'язався протягом строку дії
кредитного договору щорічно, до дати
закінчення періоду страхування, за
який сплачено страховий платіж,
поновлювати дію договорів страхування,
на умовах попередньо погоджених з
Банком, при цьому страхова сума за
договорами страхування, що будуть
укладатись на новий строк, має бути не
меншою ніж сума поточної
заборгованості позичальника за
основною сумою кредиту і не меншою
дійсної вартості майна /за договорами
страхування майна/ на момент укладення
таких договорів страхування.
Позичальник зобов'язаний до дати
закінчення періоду страхування, за
який сплачено страховий платіж,
надавати банку, як вигодонабувачу, по
одному оригінальному примірнику цих
договорів страхування, а також
документів, що підтверджують сплату
страхових платежів в повному обсязі за
період, на який було поновлено дію
договорів страхування.

Відповідно до наданої до суду копії
договору страхування наземного
транспорту № 432-а/09Л від 20.08.2009 року
відповідачем на користь банку було
застраховане нерухоме майно, а саме
транспортний засіб - SKODA OCTAVIA A5 сірого
кольору із страховою сумою 114721,00 грн.
Відповідно до п.16 зазначеного договору
страхування, договір діє до 19.08.2010 року.

Згідно наданого розрахунку
заборгованості відповідача станом на
17.11.2013 року заборгованість відповідача
склала 15784,60 доларів США, з яких:

- заборгованість відповідача за сумою
кредиту складає 15381,93 доларів США;

- заборгованість відповідача за
непогашеними відсотками за
користування кредитом складає 382,67
доларів США за період з 15.09.2013 року по
17.11.2013 року;

- сума пені за порушення строків
виконання зобов'язань за кредитним
договором складає 2 275,37 доларів США за
період з 18.12.2012 року по 17.11.2013 року;

- сума штрафів за порушення
відповідачем обов'язків щодо
поновлення дії договорів страхування
складає 11 472,10 грн. за період з 19.08.2012
року по 19.08.2013 року.

У відповідності з умовами кредитного
договору нарахований штраф у розмірі 10
% від вартості застрахованого майна
/114721 грн./ у розмірі 11472,10 грн. за
страховий період з 19.08.2012 року до 19.08.2013
року, тобто в межах строку позовної
давності.

07 квітня 2009 року відповідачу банком
була направлена письмова вимога про
дострокове повернення суми кредиту та
процентів за користування кредитом, з
якої вбачається що станом на 07.04.2009 року
заборгованість відповідача складає
23894,75 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа /кредитодавець/
зобов'язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено.

Ст.1050 ЦК України передбачає, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами /з розстроченням/, то у разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього ЦК, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно з частиною 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, а
за правилами ч.1 ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або невиконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання /неналежне виконання/.

Ст.611 ЦК України визначено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді сплати винною особою неустойки
/штрафу, пені/.

За змістом ст.549 ЦК України під пенею
розуміється грошова сума, яку боржник
має передати кредитору у випадку
порушення боржником зобов'язання, що
встановлюються у відсотковому
відношенні до простроченої суми за
кожен день прострочення виконання
грошового зобов'язання.

Таким чином судом встановлено, що 15.07.2008
року між сторонами був укладений
кредитний договір, згідно якого
відповідач отримав від позивача кредит
у розмірі 25 049,00 доларів США і
зобов'язався сплатити кредит і
відсотки до 15.07.2015 року, але з 15.03.2012 року
повністю припинив виконання взятих на
себе зобов'язань. Станом на 17.11.2013 року
відповідач вже мав загальну
заборгованість у розмірі 18290,46 доларів
США.

Відповідач не надав суду будь-яких
доказів на спростування вимог позивача
і на підтвердження виконання ним тих
грошових зобов'язань, за якими
позивачем пред'явлено вимогу і за якими
позивач просить суд стягнути
заборгованість за договором кредиту,
не спростував ствердження позивача про
порушення обов'язку поновлення дії
договорів страхування та не надав суду
поновлені договори страхування, згідно
з умовами кредитного договору, сума
штрафів нарахована в межах строку
позовної давності.

Суд вважає встановленим факт
неналежного виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором і
факт наявності заборгованості за
кредитним договором у вказаній сумі.

Позивач свої зобов'язання виконав за
кредитним договором повністю, тому має
право вимагати виконання умов договору
іншою стороною. Є підстави для
стягнення з відповідача всієї суми
заборгованості на користь позивача.

Враховуючи, що чинним законодавством
України НБУ не надано повноважень на
встановлення облікової ставки для
іноземної валюти, суд вважає, що сума
пені повинна бути стягнута з
відповідача на користь банку в
гривневому еквіваленті, а саме: пеня за
порушення строків сплати відсотків за
користування кредитом, пеня за
порушення строків сплати суми кредиту,
всього 2275,37 доларів США, що на день
винесення рішення становить 28710,39 грн.
Також стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає судовий збір
у сумі 1576,68 грн.

Аналізуючи зібрані докази за
зустрічним позовом ОСОБА_1, суд
приходить до наступного.

Відповідно зі ст.99 Конституції України
грошовою одиницею України є гривня.

Разом з тим, слід зазначити, що вказана
стаття Конституції України визначає
правовий статус грошової одиниці
України, але не встановлює сферу її
обігу та будь-яких обмежень щодо
можливості використання в Україні
грошових одиниць іноземних держав.

Ст.524 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня. Іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Таким чином, відповідно до
законодавства України гривня має
статус універсального платіжного
засобу, який без обмежень приймається
на всій території України, однак в той
же час обіг іноземної валюти
обумовлений вимогами спеціального
законодавства України.

Згідно ст.49 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» до кредитних
відносяться операції зазначені у п.3 ч.1
та у п.п.3-7 ст.47 цього Закону, у тому
числі розміщення залучених коштів від
свого імені, на власних умовах та на
власний ризик.

Отже, розміщення залучених коштів
шляхом надання кредитів є однією з
основних банківських операцій.

В розумінні ст.2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» до
коштів відносяться гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент. Надаючи кредит, банк
розміщує залучені ним кошти, як у
національній валюті /гривні/, так і в
іноземній валюті.

Ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» визначають
операції банків із розміщенням
залучених коштів на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується.

Ст. 49 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» встановлює ряд
обмежень і заборон, що стосується умов
здійснення окремих банківських
операцій.

Приписи вказаної статті Закону не
містять заборони на видачу кредитів в
іноземній валюті /розміщення залучених
коштів у іноземній валюті/.

Ст.227 ЦК України передбачає, що правочин
юридичної особи, вчинений нею без
відповідного дозволу /ліцензії/, може
бути визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи,
Національним банком України видано
Закритому акціонерному товариству
«Перший Український Міжнародний банк»
банківську ліцензію № 8 від 02.10.2006 року
та дозвіл № 8-1 від 02 жовтня 2006 року,
додаток до дозволу № 8-1 від 02 жовтня 2006
року на здійснення операцій з
валютними цінностями, в тому числі з
розміщення іноземної валюти на
валютному ринку України.

За викладених обставин, укладення
кредитного договору у іноземній валюті
не суперечить вимогам діючого
законодавства, банківська ліцензія та
письмовий дозвіл на здійснення банком
валютних операцій, видані Національним
Банком України відповідно до ст.47
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» в порядку, визначеному
Положенням НБУ № 275 є генеральною
ліцензією на здійснення валютних
операцій у розумінні ч.2 ст.5 Декрету
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю», а тому підстави
для визнання недійсним кредитного
договору за цих підстав відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Розірвання /зміна/ договору у зв'язку з
істотними змінами обставин є
самостійним випадком припинення
/зміни/ договірних зобов'язань, метою
якого є необхідність відновлення
балансу інтересів сторін договору,
істотно порушеного внаслідок
непередбачуваної зміни зовнішніх
обставин, що не залежать від волі
сторін.

При наявності істотної зміни обставин,
що істотно порушила баланс інтересів
сторін, сторони спочатку здійснюють
спроби щодо зміни або розірвання
договору за взаємною згодою, як
зазначено у ч.1 ст.651 ЦК України.

Із вимогою про розірвання кредитного
договору або його зміну позивач не
звертався до відповідача.

Звертаючись до суду та обґрунтовуючи
свої позовні вимоги позивач посилався
на те, що у 2008 році відбулася істотна
зміна обставин, якою він керувався,
укладаючи кредитний договір, а саме:
значне зростання курсу долара США по
відношенню до курсу гривні України, що
потягло за собою надмірне обтяження на
нього по відношенню до виконання ним
зобов'язань, передбачених кредитним
договором.

Ч.2 ст.652 ЦК України передбачається, що у
разі недосягнення сторонами згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінилися, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний за наявності одночасно
таких умов:

1. в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2. зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при свій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3. виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4. із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Отже для розірвання договору у разі
істотної зміни обставин необхідно
наявність всіх перелічених умов
одночасно.

Позивачем не доведено наявності всіх
чотирьох умов, необхідних для
розірвання кредитного договору у
зв'язку із істотною зміною обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Крім того, відповідно до ст.36 Закону
України «Про Національний Банк
України» офіційний курс гривні до
іноземних валют встановлюється
Національним Банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч.1 ст.8
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про систему валютного регулювання та
валютного контролю», встановлюється
Національним Банком України за
погодженням з Кабінетом Міністрів
України.

Поряд з цим, згідно Положення про
встановлення офіційного курсу гривні
до іноземних валют та курсу
банківських металів, затвердженого
Постановою Правління Національного
Банку України від 12 листопада 2003 року №
496, офіційний курс гривні до іноземних
валют, зокрема до долару США,
установлюється щоденно. Для розрахунку
курсу гривні до іноземних валют
використовується інформація про
котирування іноземних валют за станом
на останню дату. Діючим законодавством
не передбачений стабільний курс долара
США до національної валюти -гривні і, як
убачається з матеріалів справи, при
укладенні спірного договору ОСОБА_1
були відомі усі умови договору та не
існувало ніяких інших умов, які б
примусили його прийняти їх на вкрай
невигідних для себе умовах, він також
погодився з умовами кредитного
договору з п.1.1, відповідно до якого
позичальник несе усі валютні ризики
під час виконання зобов'язань за цим
договором.

Таким чином, укладаючи спірний
кредитний договір в іноземній валюті,
сторони приймали на себе певні ризики,
на випадок зміни валютного курсу та в
момент укладання договору не мали
будь-яких законних підстав вважати, що
зміна встановленого курсу не настане.

Позивач не довів суду, що сторони при
укладенні кредитного договору були
впевнені в тому, що така зміна обставин
не настане.

Ст.229 ЦК України передбачає, якщо особа,
яка вчинила правочин, помилялася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може визнаний судом
недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Згідно п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правочин
/ст.ст.229-233 ЦК/, вчинений під впливом
помилки, обману, насильства, зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину /ст.229 ЦК/,
мають існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також, що
вона має істотне значення. Не є
помилкою щодо якості речі неможливість
її використання або виникнення
труднощів у її використанні, що сталося
після виконання хоча б однією із сторін
зобов'язань, які виникли з правочину і
не пов'язане з поведінкою іншої сторони
правочину. Не має суттєвого значення
помилка щодо розрахунку одержання
користі від вчиненого правочину.
Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
із сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли угоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Ст.230 ЦК України передбачає, якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення /ч.1 ст.229
цього Кодексу/, такий правочин
визнається судом недійсним.

Посилання позивача за зустрічним
позовом, що він не розрахував
можливість підвищення курсу долару США
та на цей час не може виконувати свої
зобов'язання за кредитним договором,
суд не може прийняти до уваги, оскільки
з 23.01.2008 року умови договору залишилися
незмінними, позивач виконував свої
зобов'язання за кредитним договором,
курс долару по відношенню до гривні
періодично змінювався і ця інформація
не була закрита для позивача.

Посилання відповідача на те, що перед
укладанням кредитного договору банк
навмисно ввів його в оману через
свідомо не надану інформацію, яку він
повинен була отримати перед укладанням
правочину для всебічного і повного
ознайомлення з умовами кредитування,
ціною, способами розрахунку,
перевагами та недоліками
запропонованих схем кредитування та
інше суд до уваги не бере, оскільки
відповідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договорів та
визначенні умов з урахуванням вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, вимог розумності та
справедливості.

Крім того, інформація споживача про
наявні форми кредитування, податковий
режим сплати процентів та недоліки
схем кредитування відповідно до ч.2 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів» повинна надаватися
споживачу до укладення договору, а
ненадання банком такої інформації
споживачу також не є підставою для
визнання його недійсним, оскільки за
змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент його вчинення стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3 та 6 ст.203 ЦК України.

Виходячи зі змісту ст.ст.1054, 1055 ЦК
України слід визнати, що сторонами по
справі були узгоджені всі істотні
умови, необхідні для договорів даного
виду і у суду відсутні підстави вважати
цей договір недійсним.

Таким чином, суд вважає, що
оскаржуваний правочин відповідає всім
загальним вимогам, додержання яких,
відповідно до ст.203 ЦК України є
необхідним для чинності правочину і
позивач не навів жодних підстав
недійсності правочину, що передбачені
ст.229 ЦК України.

Оскільки за відсутності заборони
використання відповідачем іноземної
валюти як способу платежу та,
враховуючи дотримання Банком вимог
валютного законодавства при укладенні
Договору - це не може бути підставою для
визнання його недійсним, тому що
укладаючи такий договір, сторона
з'ясовує, на яких умовах він
укладається, а відтак з власної
ініціативи, на момент отримання коштів,
визначає для себе правила подальшої
поведінки, які в подальшому не мають
безпідставно змінюватися на вимогу
однієї із сторін.

За викладених обставин, укладання
кредитного договору між сторонами в
іноземній валюті не суперечить вимогам
діючого законодавства, між сторонами
було узгоджено всі істотні умови,
необхідні для договорів даного виду,
позичальнику надана необхідна
інформація щодо умов кредитування,
перед укладанням кредитного договору,
банк проінформував позичальника про
усі умови кредитування, після чого
позивач висловив свою згоду та
добровільно підписав договір, доказів,
що на момент укладення правочину мала
місце помилка, яка має істотне
значення, позивач суду не надав тому
суд не знаходить підстав для
задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 3, 4, 13, 203, 215, 229, 236, 524, 548,
652, 1054 ЦК України, ЗУ «Про заставу», ЗУ
«Про іпотеку», ЗУ «Про Національний
банк України», Декрету КМУ «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року,
керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про
стягнення суми заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»
суму заборгованості у розмірі 18290,46
доларів США, з яких:

- заборгованість за сумою кредиту 15381,93
доларів США;

- заборгованість за непогашеними
відсотками за користування кредитом
382,67 доларів США;

- сума штрафів за порушення обов'язків,
передбачених пп. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного
договору 250,49 доларів США;

- сума пені за порушення строків
виконання зобов'язань за кредитним
договором складає 28710,39 грн., що в
еквіваленті становить 2 275,37 доларів
США;

- сума штрафів за порушення
відповідачем обов'язків щодо
поновлення дії договорів страхування 11
472,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»
судові витрати у розмірі 1576,68 грн.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» про
визнання кредитного договору
недійсним відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Вступна та резолютивна частина рішення
проголошена у судовому засіданні 24.04.2014
року, повний текст рішення складено
29.04.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Луганської області на протязі 10 днів з
дня проголошення рішення, а особами які
не були присутні під час проголошення
рішення на протязі 10 днів з дня
отримання копії рішення шляхом подачі
скарги через Артемівський районний суд
м. Луганська.

Суддя: