Справа № 348/3439/13-ц
Провадження № 22-ц/779/859/2014
Головуючий у 1 інстанції Безбородько
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Мелінишин Г.П.,
Шишка А.І.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
збільшення розміру аліментів та
стягнення коштів на оздоровлення, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів, з
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 на рішення Надвірнянського
районного суду від 19 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
в суд з позовом, щоб ухвалити рішення
про збільшення розміру виплати
аліментів з відповідача в твердій
грошовій сумі по 2000 гривень на двох
дітей з дня подання позовної заяви і до
моменту досягнення ними повноліття та
одноразово в рік стягнути кошти на
оздоровлення дітей в розмірі 4000
гривень.

Заявлені вимоги позивач
обґрунтувала тим, що стягувана сума
аліментів з відповідача, яка раніше
встановлена рішенням суду по 900 гривень
є недостатньою для утримання дочки
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідач приховує
розмір своїх доходів, належної
матеріальної допомоги для дітей не
надає, хоча має таку можливість, працює
в Росії на заробітках та не бере
належної участі у їх вихованні.

Діти постійно хворіють, через це не
може офіційно працевлаштуватись, їхнє
лікування потребує значних коштів,
крім цього є витрати на харчування,
школу, гуртки, іграшки, відвідування
оздоровчої групи.

Захворювання дітей відносяться до
групи ризиків, вони знаходяться на
диспансерному обліку, потребують
регулярного медикаментозного
лікування у медичних закладах та
регулярного санаторно-курортного
лікування, що підтверджується
довідками.

Тому, для санітарно-курортного
лікування просить стягнути з
відповідача 4000 гривень у рік
додаткових витрат одноразово.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічним
позовом, щоб ухвалити рішення, яким
змінити розмір аліментів на користь
відповідача з твердої грошової суми по
900 гривень щомісячно для обох дітей до
1/3 частки від заробітку і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Вважає, що законних підстав для
збільшення розміру аліментів немає,
додаткові витрати на утримання дітей
доказами не підтверджені, оскільки
офіційно працевлаштований, має
стабільний дохід, тому вважає, що
розмір аліментів слід зменшити до 1/3
частки заробітку.

Рішенням Надвірнянського
районного суду від 19 лютого 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
додаткові витрати на утримання
неповнолітніх дітей : дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 4000 гривень. В
решті позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
змінити розмір аліментів на утримання
дітей до 1/3 частки заробітку щомісячно
і до досягнення найстаршою дитиною
повноліття, а у задоволенні первісного
позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Представник апелянта у скарзі
зазначає, що рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Законні підстави
для зменшення розміру аліментів та
надані докази на їх підтвердження не
були предметом судового розгляду, суд
не мотивував рішення в частині
неприйняття доказів сторони позивача
за зустрічним позовом та не навів
обставин, яким чином офіційне
працевлаштування впливає на подання
позову ОСОБА_2 При розгляді справи суд
взяв до уваги документи, які не
стосуються предмета спору, а саме акт
обстеження №210 від 14 лютого 2014 року. Суд
не звернув уваги на погіршення
матеріального стану апелянта та той
факт, що аліменти в розмірі 900 гривень
перевищують 70% заробітної плати, а тому
ставлять його у скрутне матеріальне
становище та зробив передчасний
висновок, що ОСОБА_3 є фізично здоровим,
оскільки в матеріалах справи відсутні
будь-які довідки чи медичні висновки
про його стан здоров'я.

Належних підстав для збільшення
розміру аліментів позивач не подала,
додані до матеріалів первісного позову
довідки містять тільки рекомендації.
Вартість оздоровлення та фактично
витрати, які з цим пов'язані не
підтверджені відповідними документами
чи довідками відповідних установ про
їх необхідність.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволення.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до
висновку, враховуючи усі обставини для
визначення розміру аліментів, що 900
гривень аліментів щомісяця є
достатньою сумою, а дітям необхідне
санітарно-курортне лікування, тому
стягнув 4000 гривень на рік додаткових
витрат.

Відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову суд виходив з того,
що ОСОБА_3 не довів, що в порівнянні з
часом набрання рішення суду законної
сили, яким визначено розмір аліментів,
змінився його матеріальний стан,
погіршився стан здоров'я настільки, що
він не мав можливості сплачувати
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей у твердій грошовій сумі в розмірі
900 гривень, має можливість сплачувати
аліменти у вже визначеному розмірі і
тільки після звернення ОСОБА_2 з даним
позовом працевлаштувався.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони
перебували в шлюбі з 09 листопада 1996
року по 09 березня 2011 року, від якого у
них народилося двоє дітей: дочка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з мамою.

Відповідно до ст. 185 СК України,
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Таким чином, участь у додаткових
витратах на дитину є не правом, а
обов'язком батька (матері) незалежно
від сплати ним (нею) аліментів, і закон
не передбачає можливості повного
звільнення особи від участі в таких
витратах, а обставини, що мають істотне
значення, враховуються лише при
визначенні судом розміру участі одного
з батьків у додаткових витратах на
дитину в разі виникнення спору.

Додаткові витрати не є додатковим
стягненням коштів на утримання дитини.
Аліменти необхідні, щоб забезпечити
нормальні матеріальні умови для життя
дитини. В окремих випадках за наявності
особливих обставин, крім звичайних
витрат на дитину вимагаються
додаткові. Розмір додаткових витрат
повинен визначатися залежно від
передбачувальних або фактично
понесених витрат на дитину.

Суд першої інстанції, посилаючись на
довідку Надвірнянської дитячої
лікарні від 04 листопада 2013 року, в якій
зазначено про часті хвороби дітей,
перебування на диспансерному обліку та
потребу в санітарно-курортному
лікуванні та зважаючи на подане
позивачем обґрунтування про потребу
лікування дітей в санаторіях «Ясень»
Рожнятівського району та «Карпатія» в
Закарпатській області, де тільки
десятиденний курс перебування обох
дітей обійдеться в 6200 гривень дійшов
правильного висновку, що розмір
додаткових витрат на
санітарно-курортне лікування дітей
необхідно визначити наперед
одноразово 4000 гривень.

Суд першої інстанції визначив такий
розмір додаткових витрат для обох
дітей з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для даної справи, з
урахуванням прав, обов'язків та
інтересів сторін і дітей.

При вирішенні позовних вимог судом
правильно визначено характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело, або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

На підставі ст. 180, 182, 185, 196 СК
України, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Надвірнянського
районного суду від 19 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.Й. Матківський

Судді: Г.П. Мелінишин

А.І. Шишко