Єдиний унікальний номер 225/6981/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4079/2014
Головуючий 1 інстанції Андреєв В.В.
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

28 квітня 2014 року апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського
міського суду Донецької області від 19
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Новгородської
селищної ради м. Дзержинська Донецької
області і Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгородського
комбінату комунального господарства,
про визнання членом сім'ї, визнання
права на жиле приміщення і зміну
договору найму жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 19 березня 2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Новгородської селищної ради м.
Дзержинська Донецької області і
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новгородського
комбінату комунального господарства,
про визнання членом сім'ї ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання права
на жиле приміщення - квартиру за
адресою: АДРЕСА_1 і зміну договору
найму жилого приміщення, за яким
визнати її наймачем - відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 19 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не розглянуті всі
заявлені вимоги, чим порушені
положення ст.ст. 214,215 ЦПК України. Крім
того, вказує, що ніякої згоди між
позивачем та ОСОБА_3, щодо порядку
користування жилим приміщенням
АДРЕСА_1 не укладалось. Відповідно до
ст. 54 ЖК України, позивачка як дружина
наймача ОСОБА_3, набула рівні з ним
права та обов'язки щодо спірного жилого
приміщення. Вважає, що відсутність
реєстрації у спірній кватирі не є
підставою для відмови позивачу у
задоволені вимог про визнання за
останній права використання
вищевказаної квартири. З 2007 року
апелянт разом з чоловіком проживала в
спірній квартирі, вели сумісне
господарство. Після смерті чоловіка
продовжувала проживати в квартирі та
оплачувати усі поточні рахунки щодо
користування жилим приміщенням.
Наявність у позивача приватизованої
кімнати, не є підставою для відмови у
задоволені позову, оскільки вона не
відповідає санітарно-технічним нормам
та проживання в даній кімнати є
неможливим. У зв'язку викладеним
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове, яким позовні
вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивачка ОСОБА_1доводи апеляційної
скарги підтримала, просила
задовольнити.

Відповідач Новгородська селищна рада
м. Дзержинська Донецької області про
день і час судового засідання
повідомлена належним чином, що
підтверджується відповідним поштовим
повідомленням.

Відповідач ТОВ «Новгородський
комбінат комунального господарства
про день і час судового засідання
повідомлено належним чином, подало
суду заяву про розгляд справи без
їхньої присутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивачки, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що за життя ОСОБА_1 не була
зареєстрована в спірній квартирі,
окрім цього за цей час вона
приватизувала інше житло, в якому була
зареєстрована. Тому суд дійшов
висновку, що згідно вимог ст. 65 ЖК
України між наймачем та членом його
сім»ї - дружиною, яка проживала з ним,
була інша угода про порядок
користування жилим приміщенням.
Встановлення факту визнання членом
сім»ї померлого ОСОБА_3 ніким не
оспорюється, не тягне за собою
юридичних наслідків, тому ці позовні
вимоги також не підлягають
задоволенню.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
за життя ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1,
був з 2007 р. наймачем квартири за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 15). Разом з ним
без реєстрації в квартирі однією сім'єю
з ним жила його дружина ОСОБА_1(а.с. 12), та
його дочка ОСОБА_4, яка знялась з
реєстрації 10.04.2013р. (а.с. 16).

Окрім цього судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 11.02.2009
р. зареєстрована зa адресою в АДРЕСА_1
(а.с.8, 20) і згідно її пояснень вона
приватизувала це житло у 2009р.

Згідно ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

Ч.2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, якщо вони постійно проживають
разом з наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі
в установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи за
життя чоловіка позивач ОСОБА_1 не була
зареєстрована в спірній квартирі,
окрім цього за цей час вона
приватизувала інше житло в якому була
зареєстрована.

Тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,суд
першої інстанції, що згідно вимог ст.65
ЖК України про набуття рівного з іншими
членами сім'ї права користування жилим
приміщенням, особами, що вселилися в
жиле приміщення як члени сім'ї наймача,
між наймачем та членами його сім'ї -
дружиною, яка проживала з ним, була інша
угода про порядок користування жилим
приміщенням, а тому у позові правомірно
відмовлено.

Також суд першої інстанції цілком
правомірно прийшов до висновку про
відсутність спору в частині
встановлення факту визнання членом
сім'ї померлого ОСОБА_5, а тому
правильно відмовив в задоволенні вимог
позивачки і в цій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки вони не випливають з обставин
справи, ніякими належними та
допустимими доказами не підтверджені,
не ґрунтуються на вимогах закону та не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Колегія суддів, переглядаючи справу в
межах апеляційного оскарження та
заявлених позовних вимог, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції не вбачає, у зв»язку з чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 19 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: