РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
Хмельницький міськрайонний суд в
складі:

головуючого - судді
Карплюка О.І.

при секретарі
Данькова І.М.

з
участю позивача-відповідача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

представника

відповідача-позивача
ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

та відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про
визнання права власності на нерухоме
майно і зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про визнання
права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про
визнання ? приміщення магазину площею
99,6 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1,
спільною частковою власністю,
виділивши йому у власність 6 кв.м.
даного приміщення, посилаючись на те,
що 15 липня 2002 року він передав ОСОБА_5
грошові кошти в сумі 17000 грн. для
фінансування будівництва нежитлового
приміщення, яке знаходиться за
вказаною адресою, по завершенні якого
він мав намір набути право власності на
нього у зазначеній площі. Однак, дане
приміщення було поділене між ОСОБА_7 та
ОСОБА_5

В подальшому ОСОБА_6 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про визнання права
власності на ? приміщення магазину
площею 99,6 кв.м., яке знаходиться в
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 23 жовтня
2001 року її син ОСОБА_5 уклав із ЗАТ
"Октант" контракт про дольове
інвестування у житлове будівництво,
об"єктом інвестування якого виступало
спірне приміщення. Фінансування
будівництва даного нежитлового
приміщення здійснювалось виключно нею,
оскільки ні її син, ні його дружина
ОСОБА_7 на той час ніде не працювали та
знаходились на її утриманні.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду від 22 січня 2014 року
зустрічний позов ОСОБА_6 прийнято до
спільного розгляду з первісним позовом
ОСОБА_1

В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 вимоги первісного
позову підтримали, проти вимог
зустрічного позову заперечують.

В судовому засіданні представник
відповідача-позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_3
вимоги зустрічного позову підтримав,
проти вимог первісного позову
заперечує, посилаючись на те, що ОСОБА_6
є єдиним інвестором будівництва
приміщення магазину.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_4 проти вимог
первісного та зустрічного позовів
заперечує, посилаючись на те, що ОСОБА_7
та ОСОБА_5 є власниками спірного
приміщення на підставі рішень суду.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_5 проти вимог первісного та
зустрічного позовів заперечує, однак,
підтверджує отримання від ОСОБА_1
грошових коштів як інвестицію в
приміщення магазину, яке знаходиться в
АДРЕСА_1.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що первісний та зустрічний
позови задоволенню не підлягають.

Так, в ідповідно до вимог ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
3 червня 2009 року визнано за ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 право спільної сумісної
власності на ? приміщення магазину
площею 99,6 кв.м., яке знаходиться в
АДРЕСА_1. А рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 18 жовтня 2013
року вказану частину приміщення
поділено між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, визнавши
за кожним право власності по ? її
частини.

Оскільки вказані судові рішення є
чинними, а тому суд за таких обставин не
вправі визнавати за іншими особами
право власності на спірне приміщення
магазину площею 99,6 кв.м., яке
знаходиться в АДРЕСА_1.

Оцінюючи встановлене, суд
приходить до висновку, що вимоги
первісного та зустрічного позовів є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, суд

вирішив:

У первісному позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання ?
приміщення магазину площею 99,6 кв.м., яке
знаходиться в АДРЕСА_1, спільною
частковою власністю, і виділення у
власність 6 кв.м. даного приміщення, та у
зустрічному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання права
власності на ? приміщення магазину
площею 99,6 кв.м., яке знаходиться в
АДРЕСА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: