Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"24" квітня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Кашицьку С. А., при секретарі Тарасенко
О.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю Багатопрофільне
підприємство «Азовмашпром» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
невикористану відпустку, вихідної
допомоги, середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати при
звільнення, відшкодування моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю Багатопрофільне
підприємство «Азовмашпром» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації за
невикористану відпустку, вихідної
допомоги, середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати при
звільнення, відшкодування моральної
шкоди.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог в позовній заяві вказує, що він
перебував у трудових відносинах з ТОВ
БП «Азовмашпром» на посаді охоронника
з 11.11.2011 року по 24.02.2014 року. Починаючи з
грудня 2012 року по лютий 2014 року
відповідач не виплачував заробітну
плату. Згідно запису в трудовій книжці
позивач 24.02.2014 року був звільнений у
відповідності до ст..38 КЗпП України за
власним бажанням. При звільненні у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість по
заробітній платі в сумі 22738,86 грн. за
період часу з грудня 2012 року по лютий 2014
року. Крім того, відповідачем не
виплачувалась індексація заробітної
плати, яка склала 197,48 грн. Таким чином,
загальна сума заборгованості по
заробітній платі у відповідача перед
позивачем складає 22930,34 грн. З
урахуванням того, що в день його
звільнення відповідач не виплатив йому
заробітну плату в сумі 22930,34 грн.,
компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 2567,58 грн., позивач має
право на стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати з дня його
звільнення по день фактичного
розрахунку, тобто за період з 25 лютого
2014 року. Згідно записів в трудовій
книжці позивач був звільнений за
власним бажанням та єдиною причиною
його звільнення було порушення
відповідачем законодавства про працю,
а саме невиплата заробітної плати, в
зв'язку з чим, відповідачем не була
виплачена вихідна допомога в розмірі
трьохмісячного заробітку, тобто 4665,53
грн. Крім того, незаконними діями
відповідача, йому було спричинено
моральну шкоду, оскільки через
невиплату заробітної плати при
звільненні позивач потрапив у скрутне
матеріальне становище, переніс сильні
душевні переживання. Спричинену
моральну шкоду він оцінює у 1000 грн.
Просить суд стягнути з відповідача на
його користь заборгованість по
заробітній платі в розмірі 22930,34 грн.,
компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 2567,58 грн., вихідну
допомогу в розмірі 4665,53 грн., середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати при звільненні в
розмірі 6636,00 грн., та моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши суду заяву про розгляд справи
за його відсутності, в якій вказав, що
позовні вимоги підтримує та просить їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надавши суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності та заперечення, відповідно
до яких заборгованість по заробітній
платі в розмірі 22930,34 грн. визнає
частково в сумі 22732,86 грн. (включаючи
компенсацію за невикористану
відпустку 2567,58 грн.), позовні вимоги
щодо стягнення середнього заробітку за
час затримки виплати заробітної плати
при звільненні визнає на суму 3495,75 грн.
за період з 25.02.2014 року по 24.04.2014 року.
Позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди в розмірі 1000 грн. та
вихідної допомоги в розмірі 4665,53 грн. не
визнає повністю.

В зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати
справу в порядку ст..224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

В матеріалах справи мається трудова
книжка ОСОБА_1, відповідно до якої
встановлено, що він був прийнятий 11.11.2011
року до ТОВ БП «Азовмашпром» на посаду
охоронника та 24.02.2014 року позивача
звільнено за власним бажанням згідно
зі ст..38 КЗпП України.

Судом встановлено, що при звільненні у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість по
заробітній платі в сумі 22732,86 грн., що
підтверджується довідкою ТОВ «БП
Азовмашпром» від 03 березня 2014 року та
згідно довідки ТОВ «БП Азовмашпром»
від 12 березня 2014 року розмір
компенсації за невикористану
відпустку складає 2567,58 грн., яка входить
в заробітну плату за лютий 2014 року.

Згідно ст.116 ч.1 КЗпП України при
звільненні робітника виплата всіх сум,
що підлягають сплаті від підприємства,
закладу, організації проводиться в
день звільнення. Про нараховані суми ,
що підлягають сплаті робітнику при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган повинен письмово повідомити
робітника перед виплатою вказаних сум.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
стягнення на його користь компенсації
за невикористану відпустку в розмірі
2567,58 грн. не підлягають задоволенню,
оскільки вказана компенсація за
невикористану відпустку в розмірі 2567,58
грн. входить у заробітну плату позивача
за лютий 2014 року, що підтверджується
письмовими матеріалами справи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
суми індексації по заробітній платі в
розмірі 197,48 грн. не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем не
наведений розрахунок сум індексації у
позовній заяві, а замість цього позивач
наводить розрахунок суми компенсації,
яку стягнути не просить.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
на його користь з відповідача вихідної
допомоги у розмірі 4665,53 грн.
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст..38 ч.1 КЗпП України,
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Відповідно до ст.38 ч.3 КЗпП України,
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору

Відповідно до ст..44 КЗпП України, при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2і 6 статті 40 цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку; у разі призову або
вступу на військову службу,
направлення на альтернативну
(невійськову) службу (пункт 3 статті 36) -
у розмірі двох мінімальних заробітних
плат; внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39) - у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.

Так, згідно записів трудової книжки
ОСОБА_1, встановлено, що останній
звільнений на підставі ст.38 КЗпП
України за власним бажанням та не має
права на отримання вихідної допомоги.

При таких обставинах, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
вихідної допомоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст.117 ч.1 КЗпП України, в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за час затримки по
день фактичного розрахунку.

Відповідно до довідки про середню
заробітну плату, виданої 12 березня 2014
року ТОВ БП «Азовмашпром», заробітна
плата ОСОБА_1 за грудень 2013 року складає
1612,74 грн. (192 години), січень 2014 року
складає 1497,61 грн. (192 години),
середньогодинна заробітна плата
ОСОБА_1 складає 9,88 грн.

Так, позивач працював за графіком 1
робоча доба, з вихідні доби та
кількість робочих днів за період з 25
лютого 2014 року по 24 квітня 2014 року
становить 14,75 днів (загальна кількість
днів у лютому 4 дні, у березні 31 день, у
квітні 24 дні, а всього 59 днів. 59 днів / 4
дні (1 робочий + 3 вихідні).
Середньоденний заробіток позивача
складає 237,12 грн. (9,88 грн. за годину * 24
години = 237,12 грн.)

Таким чином, середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати
ОСОБА_1 складає 3497,52 грн. (237,12 грн. * 14,75
днів) та підлягає стягненню з
відповідача.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на
його користь заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки виплати заробітної
плати при звільненні підлягають
частковому задоволенню, позовні вимоги
про стягнення індексації по заробітній
платі, компенсації за невикористану
відпустку, вихідної допомоги
задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться, якщо
порушення його законних прав привели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
потребували від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні встановлено, що
внаслідок протиправних дій
відповідача позивач зазнав моральних
страждань через невиплату йому
заробітної плати при звільненні, що
призвело до втрати нормальних життєвих
зв'язків, вимушений був приймати
додаткові зусилля для налагоджування
свого життя та оцінив моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

Розглядаючи справу в межах заявлених
вимог, суд вважає, що позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
завдання йому моральної шкоди у
визначеному ним розмірі 1000 грн.

Разом з тим, з урахуванням того, що
відповідачем не прийнято заходів для
повного розрахування при звільненні
позивача, суд вважає, що йому завдано
моральну шкоду. З урахуванням обставин
справи, характеру та глибини душевних
страждань, виходячи з принципу
розумності та справедливості, суд
вважає, що дані обставини є підставою
відшкодування завданої йому моральної
шкоди, тому суд приходить до висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивача у відшкодування моральної
шкоди 200 грн.

У зв'язку з тим, що позивач при подачі
позовної заяви був звільнений від
сплати судового збору та його вимоги
частково задоволенні, то з відповідача
слід стягнути судовий збір у розмірі
262,30 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218,
224-228 ЦПК України, ст.ст. 94, 115, 116, 117, 237-1
КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
Багатопрофільне підприємство
«Азовмашпром» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану
відпустку, вихідної допомоги,
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати при
звільнення, відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Багатопрофильне
підприємство «Азовмашпром» (87523,
м.Маріуполь, вул..Монтажна,5, р/р 0105
в Маріупольському філіалі АКБ «Форум»,
МФО 394653 ІНН 21, ОКПО 13509917) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1. заборгованість по заробітній
платі в розмірі 22732,86 грн. (включаючи
компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 2567,58 грн.), середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати при звільненні за
період з 25 лютого 2014 року по 24 квітня 2014
року в розмірі 3497,52 грн., моральну шкоду
в розмірі 200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Багатопрофильне
підприємство «Азовмашпром» (87523,
м.Маріуполь, вул..Монтажна,5, р/р 0105
в Маріупольському філіалі АКБ «Форум»,
МФО 394653 ІНН 21, ОКПО 13509917) на
користь держави судовий збір в розмірі
262,30 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

На заочне рішення відповідачем може
бути подана заява про його перегляд до
Іллічівського райсуду міста Маріуполя,
протягом 10 днів з дня отримання копії
заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
С. А. Кашицька