АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3292/14
Справа № 2023/4627/12
Головуючий 1 інст. - Клімова С.В.
Категорія :захист прав споживачів
Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Черкасова В.В.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 6 березня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, 3-я особа Моторне
(транспортне) страхове бюро України про
визнання угоди недійсною, повернення
сплачених коштів та стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа
МТСБ України, про визнання недійсною
угоди, яка укладена 14 лютого 2010 року з
відповідачем, про стягнення з ОСОБА_3
безпідставно отриманих за вказаною
угодою 18000 грн., а також на
відшкодування моральної шкоди
заподіяної неправомірними діями
відповідача просив суд стягнути на
його користь 10000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилався на те, що 28 серпня 2009 року
внаслідок допущених порушень Правил
дорожнього руху України при керуванні
ним автомобіля АЗЛК 214101, д.р.н. НОМЕР_1
відбулось ДТП та було ушкоджено
автомобіль «Мерседес Бенц» д.р.н.
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. За
експертним висновком від 11 вересня 2009
року розмір матеріальної шкоди,
заподіяної відповідачу визначено у
сумі 29921,07 грн., з яких 4986,84 грн. ПДВ.

За пропозицією ОСОБА_3 14 лютого 2010 року
вони оформили спірну угоду за якою він
передав відповідачу 18000 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та
вважав , що претензій до нього вже не
буде, але у грудні 2012 року МТСБ України
у зв'язку з виплатою у січні 2010 року
ОСОБА_3 24934,23 грн. страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, звернулось до нього з позовом
про відшкодування вказаної суми в
порядку регресу.

Зазначивши, що рішенням апеляційного
суду Харківської області від 28 травня
2013 року з нього на корись МТСБ України
стягнуто 24934,23 грн. та те, що при
укладанні угоди 14 лютого 2010 року
відповідачем не було його повідомлено
про виплату вказаної суми страхового
відшкодування та введено його в оману
на підставах положень ст..ст. 215, 216, 230 та
ст..1167 ЦК України ОСОБА_4 просив
задовольнити його позовні вимоги.

ОСОБА_3 у письмових запереченнях на
позов з посиланням на правомірне
укладання угоди 14 лютого 2010 року у
зв'язку з неповним відшкодуванням
майнової шкоди та невідшкодування
моральної шкоди сумою страхової
виплати, просив у задоволенні
заявлених вимог відмовити.

Рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 6 березня
2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною угоду укладену між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 14 лютого 2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 18000
грн. та 229,40 грн. судових витрат на
сплату судового збору.

В іншій частині позовні вимоги
залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на безпідставність позову,
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення вимог
процесуального права в частині
задоволення позову ОСОБА_4, просить
рішення міськрайонного суду змінити, у
позові в цій частині заявлених вимог
відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень проти них, колегія
відповідно до ст..308 ЦПК України
вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, рішення міськрайонного суду
залишити без змін з наступного.

Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Судом, згідно наданих доказів,
встановлено те, що внаслідок порушення
ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України
при керуванні автомобілем АЗЛК 214101 при
ДТП 28 серпня 2009 року було ушкоджено
автомобіль «Мерседес Бенц» ОСОБА_3 за
висновком фахівця автотоварознавця на
29921,07 грн. з урахуванням 20% ПДВ.

На виконання умов Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів МТСБ України на
користь ОСОБА_3 22 січня 2010 року було
оплачено страхове відшкодування у
розмірі 24934,23 грн. на відшкодування
майнової шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП без врахування суми ПДВ.

Окрім цього відповідно угоди укладеної
14 лютого 2010 року після отримання
страхового відшкодування за
ініціативою відповідача ним було
отримано від ОСОБА_4, винного у ДТП, 18000
грн. на відшкодування майнової та
моральної шкоди без врахування
отриманої суми страхового
відшкодування.

Рішеннями апеляційного суду
Харківської області від 28 травня 2013
року у цивільній справі за позовом МТСБ
України до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в порядку
регресу стягнуто на користь МТСБ з
ОСОБА_4 виплачену ОСОБА_3 суму
страхового відшкодування та судових
витрат у розмірі 1249,34 грн.

Вимагаючи визнання недійсною угоди від
14 лютого 2010 року ОСОБА_4 посилався на те,
що сплачена ОСОБА_3 сума 18000 грн.
здійснена внаслідок неповідомлення
відповідачем про отриману від МТСБ
суму страхового відшкодування та під
впливом обману, оскільки в такий спосіб
ним було отримано фактично подвійне
відшкодування майнової шкоди.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 на
спростування доводів ОСОБА_4 про факт
обману відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України не було надано належним та
допустимих доказів.

Аналіз змісту п.3 угоди між ними також
свідчить про відсутність інформації
про отримання відповідачем страхового
відшкодування.

За таких обставин задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
недійсною угоди з підстав передбачених
ст..ст. 215, 229 ч.1, 230 п.1 ч.1 ЦК України з
урахуванням правила ч.3 ст.203 цього
Кодексу про вільність волевиявлення
учасника правочину на його укладання,
суд дійшов правильного висновку про те,
що угода та передання 18000 грн. позивачем
були здійснені внаслідок навмисного
його введення з боку відповідача в
оману щодо необхідності саме ОСОБА_4
відшкодувати усі збитки, які виникли у
зв'язку з ДТП.

З огляду на викладене, колегія вважає
доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
недоведеність позову про недійсність
угоди та підставність отримання 18000
грн. до повного відшкодування
заподіяних позивачем майнової і
моральної шкоди та 4986,84 грн. витрат на
експертні дослідження колегія вважає
такими, що не спростовують
правильності висновку суду, враховуючи
, що за змістом угода не містить
відповідного розрахунку
невідшкодованого розміру майнової
шкоди, розмірів компенсації моральної
шкоди та витрат на експертні
дослідження фахівця автотоварознавця,
що не перешкоджає відповідачу вимагати
у судовому порядку.

Про введення позивача в оману свідчить
також й позовна заява МТСБ до нього та
ОСОБА_3

З урахуванням наведеного колегія
вважає що рішення судом ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави до його
зміни та задоволення апеляційної
скарги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 6 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді