У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ткачук О.С.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 3 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, треті особи: державний нотаріус
П'ятої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бугова Алла
Генріхівна, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання недійсними заповітів,

в с т а н о в и в:

У січні 2008 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 3 серпня 1994 року П'ятою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою було посвідчено
заповіт її баби ОСОБА_9, відповідно до
якого остання заповідала їй квартиру
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9
померла. Після смерті баби позивач
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, але їй
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину в зв'язку з тим, що 10
січня 2007 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 було
посвідчено заповіт від імені ОСОБА_9 на
ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Крім того, під час
розгляду справи в суді було
встановлено про існування ще одного
заповіту, посвідченого 23 листопада 2006
року державним нотаріусом П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г.,
згідно якого ОСОБА_9 заповідала належну
їй квартиру своїй сусідці ОСОБА_5
Позивач зазначала, що на момент
складання двох останніх заповітів
ОСОБА_9 було 84 роки, в останні роки вона
хворіла на хронічну постгеморрагічну
анемію, дифузний кардіосклероз,
дисциркуляторну енцефалопатію,
церебральний атеросклероз змішаного
ґенезу, в неї розвивався віковий
склероз і почастішали випадки
неприйняття дійсних подій. На протязі
останніх трьох років перед смертю в неї
почала розвиватись
цереброваскуляторна хвороба, яка
супроводжується порушенням мозкового
кровообігу, порушенням
емоційно-вольової сфери. При цьому,
амбулаторною (посмертною)
судово-психіатричною експертизою від 11
липня 2013 року встановлено, що ОСОБА_9 у
період складання спірних заповітів
мала ознаки хронічного стійкого
психічного розладу у формі
атеросклеротичної деменції та за своїм
психічним станом у цей період часу не
могла розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

З урахуванням наведеного, позивач
вважала, що заповіти від 23
листопада 2006 року та 10 січня 2007 року не
відповідали справжній волі ОСОБА_9 та
посилаючись на ст. ст. 202, 203, 225, 1257 ЦК
України, просила визнати їх недійсними.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 28
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 лютого
2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено.
Визнано недійсним заповіт від імені
ОСОБА_9, посвідчений 10 січня 2007 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 Визнано
недійсним заповіт від імені ОСОБА_9,
посвідчений 23 листопада 2006 року
державним нотаріусом П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Бутовою А.Г.
Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просять скасувати оскаржувані судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та передати
справу на новий судовий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи: державний
нотаріус П'ятої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори Бугова
Алла Генріхівна, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання недійсними заповітів за
касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
3 лютого 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.С. Ткачук