Справа № 361/7138/2013-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/1916/14 Доповідач у 2 інстанції Гуль
РІШЕННЯ

Іменем України

березня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Гуль В.В.,

суддів Матвієнко
Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі Ромашині
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
договору та стягнення грошових коштів,-

встановила:

у липні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на те,
що 04.10.2012 року між ним та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 було
укладено договір № 1 про встановлення
обладнання для басейнів. З метою
виконання договору позивач передав
відповідачу 28 850 грн., що були
обумовлені договором, в день
підписання договору, що
підтверджується розпискою. Проте,
відповідач не приступив до виконання
обумовлених робіт і кошти не повернув.
26 квітня 2013 року після тривалих
суперечок відповідач пообіцяв
виконати оплачені послуги та додатково
встановити інше необхідне обладнання.
На виконання цієї домовленості позивач
передав відповідачу ще 12 500 доларів США,
про що було відповідачем складено
відповідну розписку, що в гривневому
еквіваленті складає 99 912 грн. 50 коп.
Після сплати вказаних сум відповідач
обумовлений товар не поставив та не
виконав відповідні послуги та ухилявся
від контактів з позивачем. За таких
обставин позивач просив договір № 1
розірвати та стягнути з відповідача 128
762 грн. 50 коп. та 21 531 грн. штрафних
санкцій, 659 грн. - індекс інфляції.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Розірвано договір №1 від 4 жовтня 2012
року, укладений між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3грошові кошти
в сумі 116 762 грн (сто шістнадцять тисяч
сімсот шістдесят дві гривні) та 1167 грн
судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 жовтня 2012 року
між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено договір №1 за
яким виконавець (ОСОБА_2) зобов'язується
встановити обладнання для басейнів та
на свій ризик виконати завдання
замовника (ОСОБА_3) з використанням
своїх матеріалів, а замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
наступну роботу: технічний нагляд за
завершенням будівництва чаші під
басейн з моменту після встановлення
опалубки гідрозони; монтаж
гідромасажних форсунків.

Обладнання за вищевказаним договором є
гідромасажна установка, а саме: насос
виробничою потужністю 55 м.куб, торгової
марки «Джазі», виробництва Китай- 1
штука, форсунки гідромасажні - 7 штук,
сенсорна кнопка включення, торгової
марки «Велдана», виробництва «Данія»,
водо інсталяція (труби та інший
матеріал) - в кількості, необхідній для
роботи обладнання.

Згідно п. 2.1 позивачем відповідачу
надано 28 850 грн. на виконання умов
договору.

Також 26 квітня 2013 року ОСОБА_2 отримав
від позивача ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 12 500 доларів США на придбання
обладнання для басейнів.

Дана обставина також визнана сторонами
в судовому засіданні та
підтверджується розпискою від 26 квітня
2013 року.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції посилаючись на ст. 651 ЦК
України виходив з того, що відповідач
не в повному обсязі виконав взяті на
себе зобов'язання за договором,
укладеним між сторонами, де сторонами
було визначено порядок і строки
виконання договору та обов'язки сторін,
а також не придбав майно та не передав
його позивачу, на яке отримав 12 500 дол
США від позивача, чим порушив істотні
умови договору.

Такий висновок не відповідає
обставинам справи та вимогам
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи
сторонами був укладений договір з
елементами договору підряду та
договору доручення.

На користь договору доручення свідчить
той факт, що позивач доручив
відповідачу придбати відповідне
обладнання.

Щодо договору поставки на який позивач
вказував свідчить предмет такого
договору: постачальник зобов'язуються
передати товар у власність покупця для
використання його підприємницькій
діяльності або в інших цілях не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням.

У суді першої інстанції було
встановлено, що відповідач не поставив
все необхідне обладнання для басейнів,
однак як вбачається з матеріалів
справи між сторонами не укладався
договір поставки, а відповідно до п. 1.1.
спірного договору виконавець
зобов'язався встановити обладнання для
басейнів (надалі - Обладнання) та на
свій ризик виконати за завданням
Замовника з використанням своїх
матеріалів, а замовник зобов'язується
прийняти і оплатити наступну роботу:
технічний нагляд за завершенням
будівництва чаши під басейн з моменту
після встановлення опалубки основного
басейну та з моменту встановлення
опалубки гідрозони; монтаж
гідромасажних форсунок.

Відповідно до п. 1.2. обладнанням за
даним договором є гідромасажна
установка, а саме: насос виробничою
потужністю 55 м.куб, торгової марки
«Джазі», виробництва Китай- 1 штука,
форсунки гідромасажні - 7 штук, сенсорна
кнопка включення, торгової марки
«Велдана», виробництва «Данія», водо
інсталяція (труби та інший матеріал) - в
кількості, необхідній для роботи
обладнання.

Перша частина з обов'язків
передбачених договором позивачем
виконана, що підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
позивачем.

Друга частина обов'язків виконана
частково з причин незалежних від
відповідача, невиконання третіми
особами першої стадії роботи саме з
вини позивача, а саме зміна конструкції
позивачем та відхилення від проекту, що
не давало змоги приступити до
виконання своїх обов'язків
відповідачу.

Третя частина обов'язків також
виконана частково змонтовано п'ять
форсунок із семи з вищенаведених
причин.

За таких обставин сторонами визначено
придбання лише незначної частини
обладнання, здійснення часткового
технічного нагляду, монтаж лише
гідромасажних форсунок, а так як судом
не було встановлено вичерпного
переліку обов'язків за даним договором,
не встановлено які саме обов'язки
порушив відповідач, тому судова
колегія приходить до висновку про
неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, що мають істотне
значення для справи.

Оскільки відповідачем істотного чи
будь-якого іншого порушення допущено
не було, факт доставки обладнання та
монтажу значної його частини в басейн
підтверджено поясненням позивача при
розгляді даної справи, рахунками та
накладними на придбання обладнання
(а.с. 46-51), фотокарточками на яких
знаходиться той самий басейн, що не
заперечується позивачем (а.с. 61-70), а
також показами свідка ОСОБА_4 який
пояснив, що він на своєму автомобілі з
ОСОБА_2 дійсно відвозив певне
обладнання для басейну до будинку, який
на вищезазначених фотокарточках,
судова колегія приходить до висновку,
що умови спірного договору були
виконанні відповідачем з умов, що
склалися, належним чином.

Посилання на отримання ОСОБА_2 від
позивача згідно розписки від 26.04.13 року
12 500 дол США не стосуються спірного
договору й даної справи, тому що
договором № 1 від 04.10.2012 року чітко
зазначена ціна договору в розмірі 28 850
грн.

Розписки, що містяться в матеріалах
справи, на які послався суд при
винесенні рішення відрізняються тим,
що за однією грошові кошти надавалися
відповідачу як ФОП і саме за спірним
договором, що є предметом позову, а за
другою фізичній особі ОСОБА_2

З вищевикладеного вбачається, що
підстав з якими закон пов'язує
розірвання договору, а саме порушення
істотних умов не має, в зв'язку з цим
висновок суду про розірвання договору
не відповідає обставинам справи та
вимогам закону і не тягне за собою
наслідків для стягнення грошових
коштів.

За таких обставин, оскільки доводи на
які посилається позивач щодо порушення
відповідачем істотних умов договору,
зокрема невиконання робіт які
містяться у п. 1.2. спірного договору, не
знайшли свого підтвердження, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
скасуванню з ухваленням нового про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
договору та стягнення грошових коштів
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: