АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/1265/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 66/44/5850/13-ц
Категорія: - відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 25 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія Лафорт»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої в
результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і
просив стягнути з них завдану йому в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди матеріальну та моральну шкоду.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 22.03.2013 року з вини
відповідачів сталася
дорожньо-транспортна пригода в районі
перехрестя пр. Московський та вул.
Кільцевої в м. Харкові. В результаті
зіткнення автомобілів пошкоджено його
автомобіль Міцубісі Лансер, державний
номер НОМЕР_1. Розмір шкоди складає 69302
грн.98 коп. Витрати на проведення
експертного дослідження складають 588
грн. витрати на телеграму - 43 грн.80 коп.
Позивачу завдано моральної шкоди, яку
він оцінює в 5000 грн.

В судовому засіданні позивач збільшив
позовні вимоги і просив залучити до
участі у справі Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія Лафорт».

Позивач просив стягнути солідарно з
ОСОБА_6, та Страхової компанії «Лафорг»,
в який застраховано цивільну
відповідальність власника
транспортного засобу 50% заподіяної
шкоди, а 50% шкоди стягнути з відповідача
ОСОБА_7

ОСОБА_6 проти позову заперечували з
посиланням на те, що цивільно-правову
відповідальність застраховано в ПАТ
«Страхова компанія Лафорт» про що
позивача повідомлено своєчасно. Йому
було надано усі координати страхової
компанії.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явився.

Рішень суду у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасування рішення і
ухвалення нового про задоволення
позову. Апелянт вважає, що суд першої
інстанції в порушення вимог
матеріального і процесуального закону
ухвалив неправильне рішення.
Безпідставно відмовив у задоволенні
позову. Апелянт вважає, що позивачем
доведено в суді першої інстанції, що
ДТП за участю сторін сталося з вини
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Це
підтверджується постановою суду про
притягнення їх до адміністративної
відповідальності за порушення Правил
дорожнього руху від 22.04.2013 року. Позивач
вважав що вина кожного з відповідачів
рівнозначна і вони повинні
відшкодувати завдану шкоду в рівних
частках. Відмова у задоволенні позову
до ОСОБА_7 не ґрунтується на вимогах
закону. його відповідальність не
застрахована у страховій компанії і
він повинен відшкодувати 50% завданої
шкоди. Суд не обґрунтував підстави
відмови у задоволенні позов до ОСОБА_6 і
ПАТ«СК Лафорт». Позивач обґрунтував
свої позовні вимоги до цих осіб уточнив
позовні вимоги, але суд на це уваги не
звернув. Відмова у задоволенні позову з
тих підстав, що позивач не звернувся
своєчасно до страхової компанії не
ґрунтується на вимогах закону,
оскільки про наявність у відповідача
полісу обов'язкового страхування він
дізнався лише в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Згідно ст.1166 ЦК України, шкода,
заподіяна майну фізичної або юридичної
особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка заподіяла
шкоду, якщо та не доведе, що шкоду
заподіяно не з її вини.

У відповідності до ст. 1187 Цивільного
Кодексу шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоду було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 1188 шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.. З ст. 980 ЦК України
предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з
відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником (страхування
відповідальності).

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК
України страхувальник зобов'язаний
повідомити страховика про настання
страхового випадку у строк,
встановлений договором.

У відповідності до п. 33.1.4. ст. 33 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

В силу ст. 1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Встановлено, що 22.03.2013 року на
перехресті пр. Московського та вул.
Кільцевій в м. Харкові сталася
дорожньо-транспортна пригода. З участю
автомобілів «ВАЗ-21093», держномер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_7 «Мицубісі
«Лансер» держномер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5 та «Міцубісі Галант»
держномер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6
Згідно постанови Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 22.04.2013
року винними у ДТП визнано водіїв
ОСОБА_7 та ОСОБА_6.(а.с.5). Згідно
висновком авто товарознавчого
дослідження від 25.04.2013 року №1422/28
розмір матеріальної шкоди заподіяної
володільцю автомобіля «Міцубісі
Лансер» держномер НОМЕР_1 складає 69302
грн.98 коп.

Відповідачем ОСОБА_6 лише в судовому
засіданні заявив, що уклав договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів з ПрАТ «СК «Лафорт». було
надано поліс №АВ9787801 від 03.10.2012 року
згідно якого власник автомобіля
«Міцубісі Галант» держномер НОМЕР_3
застрахував цивільно-правову
відповідальність осіб, які на
відповідній правовій підставі
керували цим автомобілем на суму 100000
грн. за шкоду, заподіяну життю та
здоров'ю та на суму 50000 грн. за шкоду,
заподіяну майну. Розмір франшизи
встановлено 500 грн. (а.с.40).

17.10.2013 року позивач подав до суду
заяву про збільшення позовних вимог і
зазначив у якості відповідача також і
СК «Лафорт». Позивач просив стягнути 50%
заподіяної шкоди солідарно з
відповідача ОСОБА_6 та СК «Лафорт». Суд
не постановив ухвали про залучення
страхової компанії «Лафорт» у якості
відповідача, але продовжив розгляд
справи за участю цієї юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що
власник автомобіля ОСОБА_7 не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність.

Відмовляючи у задоволенні
позову суд першої інстанції зазначив,
що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_6
повністю покриваються страховим
відшкодуванням. Суд погодився з
поясненнями ОСОБА_6 про те, що він
своєчасно повідомив СК «Лафорт» про
настання страхового випадку і при
наявності страхового полісу не повинен
нести відповідальність за завдану
шкоду. З яких підстав відмовлено у
позові до ОСОБА_7 суд взагалі не
зазначив.

Згідно вимог ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін у справі виник спір.

Статті п.33.1.4 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ОСОБА_6 зобов'язаний був
невідкладно, не пізніше трьох робочих
днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактні телефони та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати обов'язок, то він має
підтвердити це документально. Ці
вимоги закону зазначені на оборотній
стороні Полісу №АВ/9787801 від 03.10.2012 року,
який відповідач надав суду.

Позивачем не доведено, що він
виконав зазначені вимоги Закону і
своєчасно проінформував СК «Лафорт»
про дорожньо-транспортну пригоду.
Оскількі відповідач не надав суду
належні докази про вчасне та належне
повідомлення Страховика ПрАТ «СК
«Лафорт» про ДТП, оскільки вказана
обставина не була доведена в судовому
засіданні у відповідності до вимог ЦПК
України, а тому шкода має бути
відшкодована завдавачем шкоди.

Колегія вважав, що у разі якщо
потерпілий пред'явив позов
безпосередньо до винної особи, він може
бути задоволений у повному обсязі.

З роз'яснень, викладених у п. 16
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства
при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня
2013 року встановлено, що відповідно до
ст. 21 Закону 1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової
відповідальності, тобто
володільці транспортних засобів, за
винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати
ризик своєї цивільної
відповідальності, яка може настати
внаслідок завдання шкоди життю,
здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.
У зв'язку із цим при
пред'явленні позовних вимог про
відшкодування такої шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу.

Непред'явлення вимог до
страховика, за наявності підстав для
стягнення завданої шкоди саме зі
страховика, є підставою для відмови в
позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі. Оскільки
відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту
майнових інтересів
страхувальників, враховуючи положення
статті 1194 ЦК, питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується
залежно від висловленої нею згоди на
таке відшкодування та виконання
чи невиконання нею передбаченого
статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку
щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
невиконання особою,
відповідальність якої
застрахована, обов'язку письмового
надання страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ ),
повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.
ОСОБА_6 свої зобов'язання не виконав,
Відповідальність ОСОБА_7 взагалі
застраховано не була. При таких
обставинах у суду першої інстанції не
було підскав до відмови у задоволенні
позову про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Розмір матеріальної шкоди
підтверджено висновком авто
товарознавчого дослідження №1422/28 від
25.04.2013 року. відповідачі цей висновок не
спростували. Посилання позивача на
обоюдну вину обох відповідачів
підтверджуються постановою суду про
притягнення їх до адміністративної
відповідальності від 22.04.2013 року. Проти
того, що відповідачі повинні
відповідати за завдану шкоду у рівних
частках ОСОБА_6 та його представник не
заперечували. ОСОБА_8 неодноразово не
з'являвся до суду першої інстанції і до
апеляційного суду і колегія вважає
можливим розглянути справу у його
відсутність.

Апеляційним судом також
встановлено, що 14.03.2013 року на
позачерговому засіданні
Нацкоміфнпослуг було прийнято
розпорядження про тимчасове зупинення
дії всіх ліцензій Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Лафорт» та Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Райп» на здійснення
страхової діяльності. Таке
розпорядження взагалі унеможливлює
відшкодування за рахунок зазначеної
страхової компанії завданої позивачу
матеріальної та моральної шкоди.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

З вини відповідачів пошкоджено
транспортний засіб позивача. Він
знаходився в транспортному засобу під
час ДТП. Діями відповідачів йому
завдані значні моральні страждання.
Вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди в сумі 5000 грн. колегія
вважає обґрунтованими.

Враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність транспортного
засобу, яким керував ОСОБА_7, не
забезпечена, то він, як особа, яка
керувала транспортним засобом несе
відповідальність перед особою, якій в
наслідок ДТП завдано шкоду. Оскільки
ОСОБА_6 не виконав умови договору
страхування, то і він, як особа, яка
винна в ДТП також несе
відповідальність перед потерпілим.
Оскільки винуватість обох
відповідачів є рівною, то з кожного з
них необхідно в рівних частках
стягнути майнову шкоду по 34651 грн.49 коп.
з кожного, витрати за проведення
експертного дослідження по 588 грн. з
кожного, вартість телеграми по 43 грн. 80
коп. з кожного та моральну шкоду по 2500
грн. з кожного.

Оскільки ОСОБА_6 умови договору
страхування не виконав і враховуючи, що
на час розгляду справи ліцензію СК
«Лафорт» на здійснення страхової
діяльності зупинено, то підстав для
стягнення завданої шкоди зі Страхової
компанії «Лафорт» немає.

Судова колегія скасовує рішення
суду першої інстанції і ухвалює нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог. Колегія стягує з
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдану
матеріальну та моральну шкоду в рівних
частках, а у задоволенні позову до ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт» відмовляє.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України судові
витрати понесені позивачем
присуджуються на його користь з
відповідачів у рівних частках по 377 грн.
83 коп. з кожного.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 25 грудня
2013 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_5
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6,
зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 34651
грн.49 коп., моральну шкоду в сумі 2500 грн.,
витрати за проведення експертного
дослідження - 588 грн. витрати на
телеграму - 42 грн.96 коп., витрати по
сплаті судового збору - 377 грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_7,
зареєстрованого АДРЕСА_2 на користь
ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 34651
грн.49 коп.,, моральну шкоду в сумі 2500
грн., витрати на проведення експертного
дослідження - 588 грн., витрати на
телеграму - 42 грн.96 коп., витрати по
сплаті судового збору - 377 грн.83 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -