Справа № 178/1907/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
23 квітня 2014 року Криничанський
районний суд Дніпропетровської
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.Кринички
позовну заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" в особі представника
Тільного Євгена Васильовича до ОСОБА_2
про звернення стягнення, -
11 серпня 2007 року між позивачем та
відповідачкою був укладений кредитний
договір № DZR0GA00000078, згідно якого
відповідачка отримала від банку кредит
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14,04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом та
зобов'язалася щомісяця в період сплати
надавати позивачу грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається: з заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. Згідно умов
кредитного договору за порушення
строків повернення кредиту, процентів
за користування кредитом, відповідачка
сплачує позивачеві пеню від суми
простроченого платежу в розмірі,
передбаченому договором.
Забезпеченням виконання відповідачкою
зобов'язань за кредитним договором
виступала іпотека житлового будинку по
АДРЕСА_1, що належить відповідачці на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого 24 липня 2007
року Криничанської селищною радою
Криничанського району
Дніпропетровської області. В порушення
умов кредитного договору відповідачка
ОСОБА_2 свої зобов'язання належним
чином не виконала, в результаті чого
станом на 03 жовтня 2013 року виникла
заборгованість за кредитом у розмірі
245732 гривні 04 копійки, заборгованість за
копійок, по процентам за користування
заборгованість по комісії 7000 гривень,
просить в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ DZR0GA00000078 від 11 серпня 2007 року звернути
стягнення на предмет іпотеки, виселити
відповідачку та стягнути з неї 2457,32
гривень судового збору.
Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, про день слухання справи
сповіщена належним чином.
Дослідивши докази по справі суд вважає,
що вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню. Судом
встановлено, що між позивачем та
відповідачкою 11 серпня 2007 року, у
відповідності до ст.553 ЦК України,
укладено кредитний договір № DZR0GA00000078,
згідно умов якого відповідачка
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 10 серпня 2014 року та
зобов'язалася щомісяця в період сплати
надавати позивачу грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається з заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. Згідно умов
кредитного договору за порушення
строків повернення кредиту, процентів
за користування кредитом, відповідачка
сплачує позивачеві пеню від суми
простроченого платежу в розмірі,
передбаченому договором.
Водночас, 11 серпня 2007 року, між ОСОБА_2
та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
іпотечний договір № DZR0GA00000078,
відповідно до якого ПАТ КБ
«ПриватБанк» було передано в іпотеку
будинок, що розташований в АДРЕСА_1,
загальною площею 123,30 кв.м, житловою
Відповідно до п.35.5 договору,
сторони оцінили вищевказаний предмет
іпотеки у 100 000 гривень.
Відповідачка кредитні
зобов'язання не виконує, тому ПАТ КБ
«ПриватБанк» було відправлено
письмову вимогу № 30.1.0.0/2-564 від 19 серпня
2013 року про усунення порушення.
Відповідачем на даний час вимога не
виконана, та станом на 03 жовтня 2013 року
заборгованість відповідача перед
банком складає 245732 гривні 04 копійки, а
по процентам за користування кредитом -
заборгованість по комісії - 7000 гривень;
Частиною 2 статті 1050 ЦК України
визначено, що якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася.
Ст.7 Закону України "Про іпотеку"
передбачає, що за рахунок предмету
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Іпотекою також
забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування:
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки; витрати на утримання і
збереження предмета іпотеки; витрат на
страхування предмета іпотеки; збитків,
завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов Іпотечного
Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку"
у разі невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.39 Закону України "Про
іпотеку" суд, при винесенні рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, має право застосувати спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
застосування процедури, встановленої
ст.38 Закону України "Про іпотеку", тобто
продажу іпотекодержателем предмета
іпотеки будь-якому покупцеві за ціною,
визначеною за згодою між іпотекодавцем
і іпотекодержателем або на підставі
оцінки майна незалежним суб'єктом
оціночної діяльності. Таким чином, суд
вважає, що позовна вимога про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
заборгованості відповідача перед
банком є такою, що підлягає до
З приводу позовної вимоги про
виселення відповідача зі спірного
житлового приміщення, суд приходить до
Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України, ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України
"Про іпотеку" одночасно з рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
Разом з тим, ч.1 ст.40 Закону України "Про
іпотеку" зазначає, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.
У ч.2 та ч.3 ст.40 цього ж закону визначено
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 224-226 ЦПК
України, суд -
Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк"- задовольнити
У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № DZR0GA00000078 від 11
звернути стягнення на будинок
загальною площею 123,30 кв.м житловою
площею 64,80 кв.м, який розташований по
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки (на підставі договору
іпотеки № DZR0GA00000078 від 11 серпня 2007 року)
публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» з
укладенням від імені ПАТ КБ
"Приватбанк" договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у віповідних
установах, підприємствах або
організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
"ПриватБанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
тисячі чотириста п'ятдесят сім гривень
тридцять дві копійки) судових витрат.
Повернути публічному акціонерному
товариству Комерційний банк
двадцять дев'ять гривень сорок копійок)
сплачених згідно платіжних доручень: №
BOOO4BO9UV від 14 жовтня 2013 року, № ВOOO4B09UW
від14 жовтня 2013 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення або з дня отримання
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
Суддя: В. В. Берелет