АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/4207/14
Головуючий у 1 інстанції -Дубінін В.І.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
за дорученням ОСОБА_2, на заочне рішення
Деснянського районного суду м.Києва
від 1 березня 2011 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк»Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року позивач ВАТ
«Банк»Фінанси та Кредит» (з 2.09.2009 року
перейменоване на ПАТ «Банк»Фінанси та
Кредит») звернувся з позовом до
відповідачів ОСОБА_3, як основного
боржника за кредитною угодою, та
ОСОБА_2, як поручителя, і просив винести
рішення, яким стягнути заборгованість
за кредитною угодою, що станом на час
звернення до суду з цим позовом,
складає у загальній сумі 2.929.311 грн.93
коп.

Позивач послався на те, що між
ним та позичальником ОСОБА_3 28.02.2007 року
укладено кредитний договір, згідно
якого, банк надав позичальнику
споживчий кредит у сумі 183.000 дол.США на
термін до 27.02.2027 року під 11,6% річних.

Відповідно до договору поруки
від 28.02.2007 року відповідачка ОСОБА_2
зобов»язалась солідарно відповідати з
основним позичальником за його
кредитними зобов»язаннями перед
банком.

Оскільки боржник не виконував
умови кредитного договору, банк
звернувся до суду з даним позовом до
суду про дострокове погашення боргу.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м.Києва від 1 березня 2011
року позов задоволено /а.с.70-71/.

Судовим рішенням ухвалено
стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ПАТ «Банк»Фінанси та
Кредит» борг за кредитом у сумі 2.929.311
грн.93коп.

Крім того, судовим рішенням стягнуто
солідарно з відповідачів на користь
банку 1.820 грн. державного мита та витрат
за інформаційно-технічне забезпечення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
яка діє за дорученням ОСОБА_2, просить
змінити заочне рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 1 березня 2011
року, зменшивши стягнуту пеню до 320.000
грн. з урахуванням річного строку
позовної давності, відповідно до
ч.2ст.258 ЦК України, а в решті рішення
залишити без змін /а.с.151/.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши
апеляційну скаргу в межах заявлених
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково.

Рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення першої
інстанції не відповідає.

Як слідує з матеріалів справи, 28.02.2007
року між ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит»
та позичальником ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, згідно якого, банк
надав позичальнику споживчий кредит у
сумі 183.000 дол.США на термін до 27.02.2027
року під 11,6% річних, з умовою
щомісячного погашення кредиту рівними
частинами.

Згідно п.6.1. кредитної угоди сторонами
передбачена сплата позичальником пені
у розмірі 1% від простроченої суми по
кредиту чи відсоткам за кожен день
прострочення.

А, відповідно до п.4.7. кредитної угоди
позичальник зобов»язувався щомісячно
сплачувати банку комісійну винагороду
за обслуговування кредиту у розмір
1.755,879 грн.

Таким чином, між ПАТ «Банк»Фінанси та
Кредит» та позичальником ОСОБА_3
виникли відносини договору кредиту,
які, відповідно до ст.1054 ЦК України
полягають у тому, що банк
(кредитодавець) зобов"язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

На забезпечення указаних кредитних
зобов»язань ОСОБА_3, 28.02.2007 року між ПАТ
«Банк»Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2
укладено договір поруки, згідно якого
ОСОБА_2 зобов»язалась солідарно з
основним позичальником відповідати
перед банком за кредитною угодою.

Із зазначеного слідує, що між ОСОБА_2 та
ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит» виникли
договірні відносини поруки, в силу
яких, відповідно до ст.553 ЦК України,
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов"язку.

Відповідно до ст.627 ЦК України
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв,
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов»язковим для виконання сторонами,
а в силу ст.526 ЦК України зобов»язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Оскільки боржник ОСОБА_3 не виконував
договірні зобов»язання і припинив з
січня 2009 року погашати кредит, а з
грудня 2010 року припинив погашення
відсотків, станом на 13.12.2010 року за
розрахунком позивача, за ним
утворилась заборгованість, що
становить: борг за кредитом у сумі
174.307,29 дол.США., що за курсом валют
становить 1.386.283,31 грн.; заборгованість
за відсотками у сумі 38.254,37 дол.США, що за
курсом валют становить 304.240,83 грн.;
заборгованість по нарахованій
щомісячній комісії у сумі 29.850 грн.13
коп.; заборгованість по пені за
несвоєчасне погашення кредиту - 120.885,86
грн.; заборгованість по пені за
несвоєчасне погашення відсотків -
1.001.974,88 грн.; заборгованість по пені за
несвоєчасне погашення комісії у сумі -
85.666,39 грн./а.с.36-47/.

Правильність розрахунок
заборгованості, наданий суду
позивачем, скаржником в апеляційній
скарзі не заперечується, однак
скаржник вважає, що пеня за прострочку
погашення кредиту та відсотків повинен
бути стягнутий за один рік, відповідно
до ст.258 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. Між
тим, незважаючи на те, рішення судом
першої інстанції ухвалене заочно,
колегія суддів вважає за правомірне
застосувати річний строк позовної
давності до стягнення пені за
прострочку погашення кредиту та
відсотків, оскільки скаржниця ОСОБА_2на
не була присутня у суді першої
інстанції, а тому не мала можливості
заявити клопотання про застосування
строку позовної давності до вимог про
стягнення пені.

Колегія суддів вважає, що,
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції безпідставно стягнув
з відповідачів пеню за прострочку
погашення кредиту та відсотків за
період, що перевищує річний термін,
передбачений ст.258 ЦК України.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся
з даним позовом до суду 12.01.2011 року,
колегія суддів вважає за правомірне
нарахувати пеню за прострочку
погашення кредиту та відсотків - лише
за річний період перед зверненням
позивача до суду, починаючи з 12.01.2010
року, що, виходячи із розрахункових
даних позивача (з урахуванням курсу
валют станом на час звернення позивача
до суду - 1 дол.США = 7,9531грн.), складає:
пеня за прострочку погашення кредиту -
89.308,07 грн.; пеня за прострочку
погашення відсотків - 384.477, 00
грн./а.с.36-47/.

Таким чином, враховуючи, що сума
прострочених відсотків за
розрахунками позивача, проти яких
скаржник не заперечує, складає 304.240,83
грн., а нарахована пеня на прострочені
відсотки складає 384.477.00 грн., колегія
суддів, беручи до уваги, що розмір пені
значно перевищує суми, на які вона
нарахована, дійшла висновку за
необхідне застосувати ст.551 ЦК України,
зменшивши розмір нарахованої пені на
прострочені відсотки до 20.000 грн.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, за наявності
інших обставин, які мають істотне
значення.

Крім того, відповідно до п.4.7. Кредитної
угоди сторонами передбачена щомісячна
сплата комісійної винагороди
позичальником на користь банку у сумі
1.755,89 грн.

Оскільки позичальник порушував
порядок сплати комісійної винагороди,
банком нарахована заборгованість по
указаній виплаті у сумі 29.850,13 грн.,
проти чого скаржник ОСОБА_2 також не
заперечує.

Однак, кредитною угодою не передбачено
нарахування пені за прострочку сплати
позичальником комісійної винагороди,
у зв»язку з чим, судова колегія вважає
за необхідне відмовити в частині
позовних вимог щодо стягнення пені по
указаній виплаті у сумі 85.666, 39 грн., яку
безпідставно просить стягнути банк.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про скасування рішення
суду першої інстанції, та ухвалення
нового рішення, яким апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення
суду першої інстанції належить
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Банк»Фінанси та Кредит», зокрема:
заборгованість по кредиту у сумі
1.386.283,31 грн.; заборгованість за
відсотками у сумі 304.240,83 грн.;
заборгованість по комісійним платежам
у сумі 29.850 грн.13 коп.; заборгованість
по пені за прострочку кредиту у сумі
89.308,07 грн.; заборгованість по пені за
прострочку відсотків у сумі 20.000 грн.

При цьому, враховуючи, що судовий збір
та витрати на ІТЗ стягнуті судом з
відповідачів на користь позивача
правильно, колегія суддів вважає, що
рішення в частині стягнення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення та
судовий збір у сумі 1.820 грн. залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.307,309,308 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за
дорученням ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Скасувати рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 1 березня 2011
року та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк»Фінанси
та Кредит» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Банк»Фінанси та Кредит»:
1.386.283,31 грн. - заборгованість за тілом
кредиту; 304.240,83 грн. - заборгованість
за відсотками; 89.308,07 грн. -
заборгованість по пені за прострочку
кредита; 20.000 грн. - заборгованість по
пені за прострочку відсотків; 29.850,13
коп. - заборгованість по комісійним
платежам, а всього, у сумі 1.829.682 (один
мільйон вісімсот двадцять дев»ять тис.
шістсот вісімдесят дві) грн.34 коп.

В решті рішення Деснянського районного
суду м.Києва від 1 березня 2011 року
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді