УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Головуючого : Ткачука О.С., суддів:
Гримич М.К., Колодійчука В.М.,
Умнової О.В., Фаловської
І.М., розглянувши цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересована особа:
Комунарський відділ реєстрації актів
цивільного стану Запорізького
міського управління юстиції, про
встановлення факту батьківства, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 07 листопада 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 06 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із заявою в порядку окремого
провадження про встановлення факту
батьківства.

Вимоги мотивувала тим, що з 1993 року
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_3, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник народила сина
ОСОБА_4, проте, у свідоцтво про
народження не внесла відомості про
батька. Померлий ОСОБА_3 за життя
визнавав сина, однак із заявою про
внесення змін у свідоцтво про
народження не звертався.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 07 листопада 2007 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 06 листопада 2013 року, заяву
задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_3 є рідним батьком
ОСОБА_4.

Зобов'язано Комунарський відділ
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції внести зміни в актовий запис
про народження ОСОБА_4 від 19 вересня 1995
року №777 такого змісту в графу - батько
дитини: ОСОБА_3.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
касаційну скаргу, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, виходив з
доведеності вимог заявника.

Проте, з таким висновками судів
погодитися не можна.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в
порядку окремого провадження в якій
просила встановити факт батьківства, а
також зобов'язання відділ РАГС внести
зміни в актовий запис про народження
ОСОБА_4, що не може бути предметом
розгляду в порядку окремого
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України
окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України заява
про встановлення факту, що має юридичне
значення, повинна містити посилання на
те, який факт та з якою метою заявник
просить встановити, а також причини
неможливості одержання або
відновлення документів, що
підтверджують зазначений факт.

Суд першої інстанції, розглядаючи
заяву ОСОБА_1, з якої вбачалося, що її
подано після смерті ОСОБА_3, вказані
обставини не з'ясував, не визначився з
характером правовідносин, на які може
вплинути встановлення будь-якого
юридичного факту, що відбувається
після смерті особи.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі
смерті чоловіка, який не перебував у
шлюбі з матір'ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу,
встановив, що ОСОБА_3 є рідним батьком
неповнолітнього ОСОБА_4, при цьому
зобов'язав зацікавлену особу внести
відповідні зміни до свідоцтва про
народження останнього, що не
відноситься до компетенції суду при
вирішенні справ окремого провадження.

Вищезазначені порушення норм
процесуального права призвели до
неможливості визначення категорії
зазначеної справи як такої, що підлягає
розгляду в порядку окремого
провадження, що є порушенням вимог,
визначених ч.4.ст. 256 ЦПК України.

Апеляційний суд, переглядаючи справу й
залишаючи рішення суду без змін, на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
уваги не звернув, тому судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336,338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 07
листопада 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 06 листопада 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук судді:
М.К. Гримич
В.М.
Колодійчук
О.В. Умнова
І.М.
Фаловська