Номер провадження 22-ц/775/3333/2014
Головуючий в 1 інстанції Кравченко О.Ю.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів
Соломахи Л.І., Супрун М.Ю.,

при секретарі
Мишко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
договором позики, за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 18 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 18 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у
розмірі 54 672 грн. та судовий збір у сумі
576,72 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про стягнення суми
заборгованості з кожного відповідача
по 27 336 грн. та судовий збір в розмірі
288,36 грн. з кожного. Апелянт зазначає, що
договір позики між ним та позивачкою
укладено в інтересах сім'ї, з метою
придбання автомобіля під час
подружнього життя, що підтверджено
наданими в судове засідання доказами.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явилися, про час
та місце судового розгляду повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили і відповідно до частини 2 ст.
77 ЦПК України вважається, що вони не
з'явилися у судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося,
оскільки у відповідності до вимог ч. 2
ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що в жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
позики і зазначала, що 17 січня 1998 року
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали
шлюб, який рішенням Краматорського
міського суду від 16 квітня 2013 року
розірвано. У період шлюбу відповідачі
для придбання автомобіля «SKODA OCTAVIA А5
AMBIENTE» 01 грудня 2008 року за розпискою
взяли у неї у борг 300 000 російських
рублів, що у еквіваленті складає 75 000
грн., строком до грудня 2012 року. Частину
боргу у розмірі 96 000 російських рублів,
що в еквіваленті складає 24 000 грн.
відповідачі їй повернули, а решту у
розмірі 204 000 російських рублів, що в
еквіваленті складає 54 672 грн., - не
повернули, а тому просила суд стягнути
солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на її корить суму боргу у
розмірі 54 672 грн. та понесені судові
витрати.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1 та стягуючи суму боргу
тільки зі ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що суду не надано
доказів, що відповідач ОСОБА_3 взяв
кошти у борг зі згоди своєї колишньої
дружини та що ці кошти були витрачені
на придбання автомобілю, який визнаний
спільною сумісною власністю подружжя.

Такий висновок суду першої інстанції
апеляційний суд визнає правильним та
таким, що відповідає встановленим у
справі обставинам, наданим доказам та
вимогам закону.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму Грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК. договір
позики укладається в письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. І ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Судом першої інстанції встановлено і
це вбачається з матеріалів справи, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з 17
січня 1998 року, який було розірвано
рішенням Краматорського міського суду
від 16 квітня 2013 року.

Як вбачається з розписки, 12 грудня 2008
року відповідач ОСОБА_3 із згоди своєї
дружини ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1
гроші в сумі 300 000 російських рублів для
придбання автомобіля, які
зобов'язується повернути у грудні 2012
року. Розписка підписана відповідачем
ОСОБА_3 (а.с.З).

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 03 вересня 2013
року, автомобіль «SKODA OCTAVIA А5 AMBIENTE»
визнано спільним сумісним майном
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.З 1-32).

Відповідно до ст.65 СК України при
укладенні договору одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладення одним
із подружжя договорів стосовно цінного
майна згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Згідно з ч.2 ст.73 СК України стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
якщо судом встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і одержане за договором
використано на її потреби.

Враховуючи вищезазначені вимоги
закону та встановлені в судовому
засіданні обставини, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про те, що позивачкою не
надано суду доказів, що відповідач взяв
у неї кошти у борг зі згоди своєї
колишньої дружини, оскільки з розписки
вбачається, що вона підписана тільки
відповідачем ОСОБА_3, а відповідачкою
ОСОБА_2 не підписана і остання в
судовому засіданні заперечувала факт
її згоди на отримання її колишнім
чоловіком позики.

Крім того, суд правильно зазначив, що
ст. 65 СК України передбачено, що така
згода повинна бути надана у письмовій
формі, оскільки отримана ОСОБА_3 сума 300
000 російських рублів, що еквівалентно 75
000 гривням, є цінним майном.

Крім того, позивачкою не надано
належних доказів, що грошові кошти,
отримані відповідачем ОСОБА_3 за
розпискою від 12 грудня 2008 року, були
витрачені на придбання автомобілю «SKODA
OCTAVIA А5 AMBIENTE»

За таких обставин правильним є
висновок суду про те, що отримані від
ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 грошові
кошти були витрачені в інтересах сім'ї,
не підтверджені відповідними доказами
та відсутня письмова згода відповідача
ОСОБА_2 на укладення договору позики, а
тому підстави для стягнення з
відповідачки ОСОБА_2 заборгованості за
розпискою від 12 грудня 2008 року
відсутні.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна правова
оцінка, в судовому рішенні повно
відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Апеляційний суд визнає, що наведені в
апеляційній скарзі відповідача доводи
є необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 18 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
О.М. Пономарьова

Судді:
Л.І. Соломаха

М.Ю. Супрун