Справа № 572/1119/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року Сарненський районний
суд Рівненської області

в складі: головуючого судді
- ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі
- МАРТИНЮК І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати за ним право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 яка набута сторонами під час
перебування у шлюбі, стягнути з
відповідача на користь позивача
понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач
заявлені вимоги підтримав в повному
обсязі, пояснив, що під час перебування
у шлюбі із відповідачем - ОСОБА_2
сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 за
грошові кошти в сумі 24 тисячі доларів
США. Кошти на придбання цієї квартири
були взяті позивачем у позику у
фізичних осіб, крім цього, зі слів
останнього, частину вказаної суми він
отримав від продажу власного
автомобіля, частина була у нього
зібрана із доходів від тимчасових
заробітків. Позивач вважає, що оскільки
спірне приміщення було придбано
сторонами під час шлюбу, він має право
на визнання за ним права власності на 1/2
частину житла, яке є спільною власністю
сторін.

Відповідач та представник
відповідача у суді позовні вимоги не
визнали повністю. ОСОБА_2 пояснила, що
квартира АДРЕСА_1 є її особистою
власністю, оскільки вона хоча і була
придбана під час перебування у шлюбі із
ОСОБА_1, однак, зі слів останньої - за час
перебування у шлюбі позивач не був
працевлаштований, подружжя
утримувалось за рахунок коштів батьків
відповідача, які реалізували власну
квартиру по АДРЕСА_2 і надали ОСОБА_2 14
тисяч доларів США, отриманих від
реалізації цієї квартири за рахунок
яких було повернуто борг позивача,
взятий на придбання спірного житла.
Відповідач вважає, що позивач не має
права на частину квартири АДРЕСА_1,
оскільки фактично усі кошти на
придбання житла були надані батьками
ОСОБА_2

Дослідивши надані сторонами докази,
суд дійшов до наступного.

Із копії свідоцтва про шлюб від 10
травня 2010 року та копії рішення
Сарненського районного суду
Рівненської області від 23 квітня 2013
року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у шлюбі з 10 травня 2010 року по
23 квітня 2013 року.

В ході судового розгляду сторонами
не заперечується факт придбання під
час шлюбу квартири АДРЕСА_1

Вказані обставини доводяться, також,
наданою позивачем копією нотаріально
посвідченого договору купівлі -
продажу від 17 червня 2011 року,
відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
однієї сторони, іменовані продавцями,
та ОСОБА_2, іменована надалі покупець -
здійснили продаж квартири АДРЕСА_1 за
грошові кошти в сумі 75 000 грн.

ОСОБА_2 зареєструвала за собою право
власності на цілу частку вказаного
вище житла у КП «Рівненське ОБТІ», що
доводиться копією витягу про державну
реєстрацію прав від 20 березня 2012 року.

Із пояснень позивача встановлено,
що за домовленістю між сторонами по
справі та за порадою нотаріуса право
власності реєструвалось лише на
відповідача, так як продавці квартири :
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що є мешканцями
Республіки Білорусь, через
віддаленість проживання не мали змоги
їхати повторно для укладення договору
купівлі-продажу квартири у нотаріуса, а
тому, отримавши кошти за помешкання
видали на ім`я позивача довіреність, а
тому у договорі купівлі - продажу
ОСОБА_1 діяв від імені продавців.
Вказані пояснення підтверджуються
наданими позивачем копіями
нотаріально посвідчених 4 жовтня 2010
року довіреностей, із яких вбачається,
що цього числа ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
проживають у Пінському районі
Брестської області Республіки
Білорусь, уповноважили ОСОБА_1 продати
належну їм квартиру АДРЕСА_1

Із наданої позивачем копії розписки
встановлено, що ОСОБА_1 4 жовтня 2010 року
в присутності свідка ОСОБА_5 передав
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 24
000 доларів США, як оплату за проданий
йому будинок за адресою - АДРЕСА_1

Допитаний в суді свідок ОСОБА_5
підтвердив факт передачі позивачем 24
тисяч доларів США за обставин, вказаних
у розписці, як оплату за придбаний
будинок, в якому проживають сторони по
справі.

Таким чином, відповідно до наведених
вище обставин, які підтверджені
наданими доказами, судом достовірно
встановлено, що спірне житло,
розташоване по АДРЕСА_1 було придбано
під час перебування сторін по справі у
шлюбі.

Відповідно до ст.60 СК України -
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності належить
майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Таким чином, вказане вище житло є
спільною сумісною власністю подружжя.

Судом не приймається до уваги
заперечення відповідача щодо того, що у
придбання майна вкладені кошти її
батьків, а тому спірне приміщення
належить особисто ОСОБА_2 через
наступне.

В ході судового слідства позивач
вказував, що квартиру АДРЕСА_1 ним
придбано за грошові кошти в сумі 24
тисячі доларів США, які він отримав як
позику у свого дядька та кошти, які були
відкладені ОСОБА_1 Тобто, на момент
продажу квартири інші кошти сторін по
справі не залучались. Вказані
обставини не заперечуються і свідками
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що
надавали грошові кошти в сумі 20 тисяч
доларів США після придбання спірної
квартири для того, щоб віддати борг
позивача.

Крім цього, свідок ОСОБА_7
підтвердив, що спірне житло
придбавалось для сім`ї дочки, яка є
відповідачем по справі. Кошти, які були
надані свідками для повернення боргу
за придбання житла надавались
останніми добровільно, з метою
допомогти подружжю.

Покази свідків доводяться копією
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2,
відповідно до якого належну на праві
власності ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_2 квартиру було реалізовано
ОСОБА_9 лише 17 березня 2012 року, тобто
майже через рік після купівлі
сторонами по справі спірного житла.

Таким чином, враховуючи надані
докази та положення ч.1 ст.70 СК України
та ч.2 ст.370 ЦК України, відповідно до
якої частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, суд вважає позов ОСОБА_1 щодо
визнання за ним права власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 таким, що
підлягає до задоволення.

Судом не приймаються до уваги надані
позивачем квитанції про відшкодування
боргу попередніх власників за
комунальні послуги та чеки на
придбання будівельних матеріалів,
подані на доведення проведення
позивачем ремонтних робіт у вказаному
у позові житлі, оскільки надані докази
не ідентифікуються із ОСОБА_1, а тому не
можуть бути належними доказами у цій
справі.

Крім цього, позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача на
користь позивача понесених судових
витрат.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України -
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Квитанцією № 7110115, наявною в
матеріалах справи, підтверджено факт
оплати позивачем 375 грн. судового збору
при подачі позову до суду, а тому,
враховуючи підставність його вимог,
підлягає до задоволення вимога ОСОБА_1
про стягнення з відповідача понесених
ним судових витрат.

На підставі наведеного, ст.ст.60, 62, 70
СК України, керуючись ст.ст. 60, 212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
375 гривень понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення.

СУДДЯ підпис

Копія
вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області
Т.О.Ведяніна