№ 2/269/481/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 квітня 2014 року Совєтський
районний суд м. Макіївки Донецької
області

у складі головуючого: судді
Курової О.І.

при секретарі -
Яковлєвій О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі- продажу житлового будинку
дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду 10.02.2014 року
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі- продажу житлового
будинку дійсним, мотивуючи свої вимоги
тим, що 02.04.2013 року між нею та
відповідачем було укладено попередній
договір, відповідно до якого, вони в
майбутньому в строк до 01.07.2013 року
зобов»язалися укласти договір купівлі-
продажу житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві
власності. Ціна житлового будинку була
визначена у розмірі 48 600 грн. Свої
зобов'язання по договору вона виконала
в повному обсязі, а саме за купівлю
вказаного будинку вона передала
відповідачу грошову суму у розмірі 34 830
грн та пізніше 3900 доларів США, про що
він склав розписки. Однак, до
теперішнього часу відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення угоди з різних причин.
Просила визнати договір купівлі-
продажу квартири дійсним.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала та доповнила, що зразу ж
після укладання попереднього договору,
який посвідчили нотаріально, вона
перейшла жити в цей будинок, де мешкає
до теперішнього часу. Відповідач не
відповідає на її дзвінки, уникає
зустрічі, тому вона не має можливості
оформити договір купівлі- продажу
будинку в нотаріальному порядку.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причину своєї неявки до суду не
повідомив.

Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів. Позивач та представник
позивача проти заочного розгляду
справи не заперечували.

Суд заслухавши позивача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов про
визнання угоди дійсною задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

02.04.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали
договір про таке, що зобов»язуються в
майбутньому в строк до 01.07.2013 року
укласти договір купівлі- продажу з
надвірними будівлями та спорудами та
земельної ділянки за ціною 48 600 грн. в
нотаріальній формі. Об»єктом договору
є - житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_3 В забезпечення
виконання умов договору ОСОБА_2 сплачує
ОСОБА_3 в рахунок вартості житлового
будинку грошову суму у розмірі 34 830 грн.
Згідно п .9 зазначеного договору
відповідач зобов2язується підготувати
в строк до 01.07.2013 року до укладання
основних договорів документи,
необхідні для нотаріального
посвідчення основного договору.

Зазначений договір посвідчений
державним нотаріусом Першої
макіївської державної нотаріальної
контори , зареєстрований в реєстрі №
3-603.

Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.13 постанови від 6 листопада
2009 року N 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» з підстав
недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення правочину
нікчемними є тільки правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню. Вирішуючи
спір про визнання правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
дійсним, судам необхідно враховувати,
що норма частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та
640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

Судом встановлено, що відповідно до
умов попереднього договору відповідач
отримав у позивача в рахунок вартості
житлового будинку 34 830 грн та
відповідно до наданих розписок
відповідач отримав від позивачки ще
3900 доларів США, а у свою чергу
зобов'язався посвідчити договір
купівлі-продажу нотаріально, тобто
сторони домовились всіх істотних умов
договору.

Однак, згідно з вимогами ст. 657 ЦК
України договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Виходячи з цих положень закону, норма ч.
2 ст. 220 ЦК України не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК України пов'язується з
державною реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов'язків для сторін.

Таким чином суд приходить до висновку,
що чинним цивільним кодексом не
передбачено можливості визнання
дійсним договорів, що підлягають
нотаріальному посвідченню й державній
реєстрації, а тому відсутні підстави
для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст..ст. 210,220,640,657 ЦК України ст..ст. 10, 11, 57,
60, 79, 88, 131, 209, 224, 212, 213, 214,215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання договору купівлі- продажу
житлового будинку дійсним -
відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Совєтський
районний суд м. Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О. І. Курова