АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/2140/14-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741202К14
Категорія № 26 ( І )
Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Кузьміній Н.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
- Некрасової Катерини Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 10 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на отримання ним
професійного захворювання внаслідок
праці протягом тривалого часу в
шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 16
лютого 2011 року йому первинно
встановлено втрату професійної
працездатності в розмірі 30%.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах важкої фізичної праці
та несприятливого мікроклімату, просив
суд стягнути з відповідача ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на його користь
моральну шкоду в сумі 243000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 10 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
його користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 20 000 грн., а також - на
користь держави 121,80 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, а також неповне з'ясування
обставин справи.

Вважає, що судом не взято до ваги
відсутність доказів у матеріалах
справи підтвердження факту заподіяння
позивачу моральної шкоди, який
повинен доводитися відповідним
висновком медичної установи ,судом не
проведено огляду МСЕК для його
встановлення, не враховано відсутність
вини підприємства у спричиненні шкоди
позивачу, а також те, що позивач
працював у шкідливих умовах на інших
підприємствах.

Крім того, вважають, що розмір
моральної шкоди, стягнутий судом
першої інстанції, не відповідає
засадам розумності, виваженості і
справедливості.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача просить рішення
суду, як законне та обґрунтоване
залишити без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював в
період з 26.05.1997року по 17.10.2011р. у
підземних умовах на ш.Родіна ВАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
(на теперішній час правонаступником
являється ПАТ «Кривбасзалізорудком»).
17.10.2011 року - звільнений у зв'язку з
виходом на пенсію. ( а.с.7-13).

Висновком МСЕК від 16 лютого 2011 року
первинно ОСОБА_2 встановлена стійка
втрата професійної працездатності в
розмірі 30 %.

В подальшому висновком МСЕК від 28
вересня 2012 року відсоток втрати
професійної працездатності не
змінився - 40 %, встановлена третя група
інвалідності.( а.с.15).

На підставі встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов висновку про
відшкодування позивачу у зв'язку з
отриманими ним на виробництві
професійним захворюванням моральної
шкоди відповідачем, з вини, якого її
заподіяно.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 17 січня 2011 року (а.с. 14) причиною
професійного захворювання ОСОБА_2 є
робота впродовж 13 років 8 міс в умовах
шкідливих факторів, шуму та пилу, з
високим рівнем фізичного
навантаження, що виникло у зв'язку з
порушенням керівництвом підприємств,
де працював хворий, ст. 153 КЗпП України,
якою передбачено обов'язок власника
або уповноваженого ним органу створити
на робочому місці умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів, а також забезпечити додержання
вимог законодавства щодо прав
працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ
«Кривбасзалізрудком» про відсутність
обов'язку підприємства відшкодовувати
моральну шкоду, завдану позивачу з тих
підстав, що останній є суб'єктом
страхування від нещасного випадку на
виробництві, суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачає відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_2,
пов'язаного з виконанням трудових
обов'язків, виникло у позивача з 16
лютого 2011 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності, питання
про відшкодування працівнику такої
шкоди слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України «Про охорону
праці», а не відповідно до положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», норми якого є
спеціальними.

Також спростовуються й доводи
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди,
оскільки факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним професійним
захворюванням встановлений в судовому
засіданні. Так, позивач час від часу
змушений проходити стаціонарний курс
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги відповідача щодо
розміру моральної шкоди, стягнутої
судом першої інстанції такими, що не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахуванням роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений
судом першої інстанції з урахуванням
відсотку втрати професійної
працездатності , який згідно висновку
МСЕК становить лише 40%, строку роботи
позивача у шкідливих умовах праці на
підприємстві відповідача (понад 13
років), з урахуванням конкретних
обставин по справі, праці, характеру
отриманого позивачем професійного
захворювання, і пов'язаних із ним
фізичних і моральних страждань, з
урахуванням істотності вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках,
вважає цій розмір моральної шкоди
обґрунтований.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :