НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0427/8867/2012
№ 2/183/227/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Новомосковського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору дарування удаваним
правочином, визнання договору
договором купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа
- приватний нотаріус Новомосковського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання договору дарування
удаваним правочином, визнання договору
договором купівлі-продажу.

29 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з уточненим позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Новомосковського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору дарування удаваним
правочином, визнання договору
договором купівлі-продажу

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 посилалася на те, що 25 серпня 1990
року вона зареєструвала шлюб з
відповідачем ОСОБА_3, проживала з ним до
2011 року.

За час шлюбу 30 січня 2003 року вона та
відповідач ОСОБА_3 придбали житловий
будинок по АДРЕСА_1.

Зазначений будинок був придбаний на
підставі договору даруванні,
відповідно до якого ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_3 прийняв в дар зазначене
нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що
будинок, фактично, був придбаний нею та
відповідачем на підставі договору
купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_3
передав власнику будинку 3 500 доларів
США, договір дарування був укладений з
метою економії грошових коштів.

Позивач посилалася на те, що у
відповідності до ст. 717 ЦК України,
договір, що встановлює обов'язок
обдарованого вчинити на користь
дарувальника будь яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Згідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є
правочин, вчинений з сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Вона вважає, що договір дарування є
удаваним, оскільки між сторонами був
фактично укладений договір
купівлі-продажу.

В зв'язку з наведеним, ОСОБА_1 просила
суд:

-визнати договір дарування житлового
будинку по АДРЕСА_1, укладений 30 січня
2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - удаваним.

-визнати, що 30 січня 2003 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку по
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник підтримали позовні
вимоги в повному обсязі, посилалися на
підстави звернення до суду, викладені в
заяві, просили суд задовольнити вимоги,
позивач ОСОБА_1 зазначила, що їй було
відомо у 2003 році, що укладений не
договір купівлі-продажу а договір
дарування спірного нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав, посилався на те, що між
ним та ОСОБА_5 був укладений договір
дарування, дружина знала про це, ніяких
коштів за будинок ні він ні позивач
ОСОБА_1 не платили.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов не визнав,
посилався на те, що підстав для
визнання договору удаваним немає, крім
того, просив суд застосувати наслідки
спливу позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 в судову засідання
не з'явився, згідно до пояснень сторін,
виїхав на постійне місце проживання до
Канади.

Третя особа - приватний нотаріус
Новомосковського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилася.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 серпня 1990 року у
виконавчому комітеті Меліоративної
селищної ради Новомосковського району
Дніпропетровської області ОСОБА_1
зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб.

30 січня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був
укладений договір дарування,
відповідно до якого ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_3 прийняв в дар житловий будинок
по АДРЕСА_1, договір посвідчений
нотаріально.

Оскільки оспорюваний договір був
укладений у 2003 році, до правовідносин
повинні застосовуватися норми
Цивільного Кодексу України в редакції
1963 року, який діяв на зазначений період
часу.

У відповідності до ст. 243 ЦК України (в
редакції 1963 року), за договором
дарування одна сторона передає
безоплатно другій стороні майно у
власність.

Згідно до ст. 58 ЦК України ( в редакції
1963 року) недійсною є угода, укладена
лише про людське око, без наміру
створити юридичні наслідки (мнима
угода). Якщо угода укладена з метою
приховати іншу угоду (удавана угода), то
застосовуються правила, що регулюють
ту угоду, яку сторони дійсно мали на
увазі.

Згідно ст. 41 ЦК України (в редакції 1963
року) угодами визнаються дії громадян і
організацій, спрямовані на
встановлення, зміну, або припинення
цивільних прав або обов'язків.

На підставі ст. 44 ЦК України (в редакції
1963 року) повинні укладатись у письмовій
формі: угоди громадян між собою на суму
понад сто карбованців.

У відповідності до ст. 46 ЦК України (в
редакції 1963 року) недодержання простої
письмової форми, що вимагається
законом (стаття 44 цього Кодексу),
позбавляє сторони права в разі спору
посилатися для підтвердження угоди на
показання свідків.

У відповідності до ст. 46 ЦК України (в
редакції 1963 року) суд не може прийняти
до уваги пояснення свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили в судовому
засіданні, що їм відомо про те, що між
сторонами була укладена угода
купівлі-продажу житлового будинку.

У відповідності до ст. 10,60 ЦПК України,
кожна сторона повинна надати докази
тим обставинам, на які вона посилається
як на обґрунтування своїх вимог.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду
жодного письмового доказу удаваності
договору дарування, та укладення
договору купівлі-продажу спірного
нерухомого майна.

Крім того, у відповідності до ст. 71 ЦК
України (в редакції 1963 року) загальний
строк для захисту права за позовом
особи, право якої порушено (позовна
давність), встановлюється в три роки.

Аналогічні норми містяться і у ст. 256 ЦК
України (в редакції 2003 року), відповідно
до якої, позовна давність - це строк, у
межа якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого права
або інтересу.

На підставі ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

На підставі ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Оскільки позивач ОСОБА_1 з 2003 року знала
про те, що був укладений договір
дарування спірного нерухомого майна,
представником відповідача заявлено
про застосування позовної давності, що
є підставою для відмови у позові..

В зв'язку з наведеним, в задоволенні
позову ОСОБА_1 належить відмовити

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 41, 44, 46, 47, 57,
71, 75, 224, 243 ЦК України (в редакції 1963
року), ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Новомосковського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору дарування удаваним
правочином, визнання договору
договором купівлі-продажу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Д.І. Городецький