У х в а л а

17 березня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Біловодської районної
державної лабораторії ветеринарної
медицини Луганської області,
Біловодської районної державної
лікарні ветеринарної медицини про
зобов'язання видати уточнюючі довідки,
визнання незаконними та скасування
наказів,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 1992 року по теперішній час вона
працює в лабораторії ветеринарної
медицини, а саме з 8 грудня 1992 року по 24
липня 2008 року лаборантом серологічного
відділу, а з 24 липня 2008 року по
теперішній час лаборантом-імунологом,
і робота на цих посадах дає їй право на
пільгове пенсійне забезпечення при
повній її зайнятості протягом робочого
дня на роботах зі шкідливими умовами
праці, перелік яких затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
за результатами атестації робочих
місць після досягнення жінками 50 років
при стажі роботи не менше 20 років.
Зазначала, що вона звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
Біловодському районі Луганської
області для призначення пенсії на
пільгових умовах, проте їй було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
уточнюючих довідок, незважаючи на
наявність відповідних записів у
трудовій книжці. Відповідачами їй було
відмовлено у видачі таких довідок.
Вважала, що основним документом про
стаж роботи та умови праці є трудова
книжка, в якій вчинені відповідні
записи уповноваженими особами на
підставі наказів, виданих працедавцем,
та внесених до документа без її відома
та доступу у відповідні періоди роботи.
Вважала що її професія та виконувана
нею робота з 1992 року входить до
переліку списку № 2 , затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2003 року № 36, тому відмову
відповідачів у видачі їй уточнюючих
довідок та видача наказів про
позбавлення її права на отримання
пільгової пенсії вважала незаконною та
просила зобов'язати відповідачів
видати їй уточнюючі довідки, які дають
право на отримання пенсії на пільгових
умовах та скасувати накази
відповідачів про позбавлення її права
на отримання такої пенсії.

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 28 травня 2013
року, з урахуванням змін внесених
додатковим рішенням цього ж суду від
8 серпня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено частково. Скасовано як
незаконні: повністю наказ директора
Біловодської районної державної
лабораторії ветеринарної медицини
Луганської області Саєнко М.М. від 13
березня 2013 року № 9 «Щодо признання
недійсним додатку до наказу № 21/а від 3
липня 2010 року» та спільний наказ
начальника Біловодської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини Вострухіної Н.В. та директора
Біловодської районної державної
лабораторії ветеринарної медицини
Саєнко М.М. від 13 березня 2013 року № 15-д/10
«Щодо приведення у відповідність
трудову книжку лаборанта-імунолога 1-ої
категорії ОСОБА_3». Зобов'язано
відповідачів видати уточнюючі довідки
за час роботи позивача на підвідомчих
відповідачам підприємствах відповідно
до її заяви у відповідності до п. 20
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності її трудової книжки або
відповідних записів у ній - на підставі
всіх первинних документів, які
знаходяться в розпорядженні
відповідачів за період роботи позивача
з 8 грудня 1992 року до 24 липня 2008 року, та
за час її роботи з 24 липня 2008 року по
теперішній час (або до дати ухвалення
рішення у справі включно). Вирішено
питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 5 листопада 2013 року рішення
та додаткове рішення суду першої
інстанції змінено,- залишено без змін в
частині скасування як незаконного
наказу Біловодської районної
державної лабораторії ветеринарної
медицини Луганської області від 13
березня 2013 року № 9. В іншій
частині рішення районного суду
скасовано й ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до Біловодської районної
державної лабораторії ветеринарної
медицини Луганської області,
Біловодської районної державної
лікарні ветеринарної медицини про
зобов'язання видати уточнюючі довідки
за період з 8 грудня 1992 року і по
теперішній час та визнання незаконним
і скасування спільного наказу
Біловодської районної державної
лікарні ветеринарної медицини та
Біловодської районної державної
лабораторії ветеринарної медицини
Луганської області від 13 березня 2013
року № 15-д/10. Вирішено питання про
судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у даній
справі.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
13, 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993
року, що потягло, на думку заявника,
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20
листопада 2013 року, від 26 вересня 2012
року, від 11 січня 2013 року та ухвалу
Верховного Суду України від 24
листопада 2010 року.

Із доданих до заяви ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 січня 2013 року, від 26 вересня
2012 року та від 20 листопада 2013 року
випливає різне визначення предмета
регулювання правових норм, різні
підстави та зміст позовних вимог й
різні фактичні обставини у порівнянні
з судовим рішенням, яке оскаржується.

Крім того, відповідно до п. 7 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 11 від 30 вересня
2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому гл. 3 роз. 5 ЦПК, і на них не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Наданою ухвалою Верховного Суду від 24
листопада 2010 року спір не вирішено по
суті, оскільки в указаному судовому
рішенні справу направлено на новий
судовий розгляд, тому на нього не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень, то у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Біловодської районної державної
лабораторії ветеринарної медицини
Луганської області, Біловодської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини про зобов'язання
видати уточнюючі довідки, визнання
незаконними та скасування наказів за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська