Справа №173/113/14-ц
Провадження №2/173/354/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
областіВ складі: головуючої - судді
Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому в
місті Верхньодніпровську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа рада опіки та піклування
Верхівцевської міської ради про
визначення місця проживання дитини ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1,
з позовом про визначення місця
проживання дитини до відповідача
ОСОБА_2, посилаючись на наступне: з
відповідачкою він проживав однією
сім»єю без реєстрації шлюбу та вів
спільне господарство протягом шести
років.

В період спільного проживання в них
народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З липня місяця 2013 року шлюбні
відносини та спільне проживання між
ними припинилося і вони проживають
окремо одне від одного. Дитина
залишилася проживати з відповідачкою.
Але проти даного факту він заперечує
та має бажання забрати дитину до
себе.

ОСОБА_2, ніде не працює, веде бродячий
спосіб життя: за своїм місцем
реєстрації вона не проживає, дуже
часто змінює місце свого проживання,
тим самим позбавляючи дитину
сімейного затишку. Неодноразово він
бачив відповідачку увечері на
підпитку в кафе, тобто вона залишає
дитину вдома і розважається. Він
наполягав і просив ОСОБА_2, про те, щоб
дитина залишилася проживати з ним, але
згоди по даному питанню вони так і не
знайшли.

Відповідачка вважає, що проживання
дитини спільно з нею є більш доцільним,
і не нанесе дитині такої психологічної
травми, як проживання окремо від неї.
Однак він вважає, що спілкування
дитини з батьком є дуже важливим, тому
просить визначити місце проживання
сина з ним. Так як він дуже любить
свого сина, намагається більше часу
проводити разом з ним, але
відповідачка йому в цьому перешкоджає.
ОСОБА_3 подобається бути з ним, гратись,
проводити час, У нього дуже гарні
стосунки з дитиною.

Він проживає в будинку своєї матері,
де створені всі умови для проживання
та навчання дитини. Він облаштував
окрему кімнату для сина, в якій є
письмовий стіл, куточок для ігор,
багато іграшок, розвиваючі ігри, та
всі інше, що необхідно дитині для
нормального розвитку.

Він працює у Верхівцевському
вагонному депо, за місцем свого
проживання характеризується
позитивно. Його прибуток за останні
шість місяців склав 18556.08 грн. Має намір
віддати дитину до дитячого садочка.
Його робочий день визначений з 08-00
години до 17 години, що дозволяє йому
забирати сина з дитячого садочка та
щодня належним чином виконувати свої
батьківські обов»язки по відношенню до
нього.

Його мати працює позмінно і завжди
готова допомогти йому з сином, якщо б
йому довелося затриматись на роботі.

Він дуже любить свого сина та хоче
постійно бути рядом з ним: навчати його,
займатись його вихованням, радіти за
його успіхи, підтримувати у скрутні
моменти життя, що й стало підставою
звернення до суду.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав, давши
пояснення фактично установлені
матеріалами справи.

Відповідач позовні вимоги
визнала частково, не заперечує проти
того факту, щоб син протягом певного
періоду часу пожив з позивачем, так як
вона в даний час перебуває у скрутних
життєвих обставинах: не має роботи та
прибутку. не має власного житла,
проживає разом з матір»ю у невеликому
будинку, де разом з нею проживає 7
чоловік, з яких 5-ть є повнолітніми. Але
вона не визнає того факту, що вона
погано відноситься до дитини, не
турбується про неї. І просить у випадку
визначення місця проживання дитини з
відповідачем, визначити таке місце
проживання дитини тимчасово, до
покращення її життєвої ситуації

Третя особа. що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
представник ради опіки та піклування
Верхівцевської міської ради в судове
засідання не зх.»явилась, подавши заяву
про слухання справи у її відсутність.

Вислухавши осіб, що приймали участь
у судовому засіданні, свідків, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню за наступними
підставами.

Судом встановлено, що сторони
приблизно з 2007 року проживали разом
однією сім»єю без реєстрації шлюбу та
вели спільне господарство, що
сторонами не заперчується. та
підтверджується показаннями свідків.

В період спільного проживання у
сторін народився син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження дитини, в
якому батьком дитини записаний
позивач, а матір»ю - відповідачка.

Судом також встановлено, що з липня
місяця 2013 року сторони припинили
спільне проживання, ведення спільного
господарства, та відповідачка разом з
дитиною перейшла жити до своєї матері
за адресою: АДРЕСА_1, що сторонами також
не заперечується.

На даний час між сторонами виник
спір з приводу визначення місця
проживання малолітньої дитини

Відповідно до п. 4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла 10 років є місце проживання
її батьків (усиновлювачів) або одного з
них, з ким вона проживає, опікуна або
місце знаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров»я, в якому
вона проживає.

Відповідно до п.1 ст.. 160 СК України
місце проживання дитини, яка не
досягла 10 років, визначається за згодою
батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди з приводу того,
з ким з них буде проживати малолітня
дитина, спір між ними вирішується
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо
місця проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов»язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров»я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Cудом встановлено, що на час
розгляду справи дитині сторін
виповнилось три роки.

З наданих суду позивачем доказів
встановлено, що позивач працює та
отримує заробітну плату, розмір якої
за останні шість місяців складає 18556
грн., що підтверджується довідкою про
доходи (а.с.10). За місцем роботи позивач
характеризується позитивно, що
підтверджується характеристикою (а.с.
9). Також позивач забезпечений житлом.
Відповідно до акту обстеження
матеріально побутових умов
встановлено, що позивач проживає в
електрифікованому будинку з пічним
опаленням, який складається з трьох
кімнат, вітальні, кухні, коридору. В
будинку створені необхідні умови для
проживання малолітньої дитини, що
підтверджується актом обстеження
матеріально-побутових умов (а.с.6)

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7, дали
наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_5, пояснила, що вона є
матір»ю позивача. Її син та
відповідачка проживали спільно
протягом шести років, потім припинили
спільне проживання і відповідачка
перейшла жити до своєї матері та
забрала дитину. Проте. відповідачка
належним чином за дитиною не
доглядала. 18.12.2013 року її сину
зателефонували та пояснили, що
відповідачка перебуває в барі з
дитиною, дитина перебуває без нагляду,
голодна, обмочена. Син поїхав, привіз
ОСОБА_3 до них додому. Дитина дійсно
була недоглянутою, боялась чужих людей.
В даний час дитина приходить в
нормальний стан. Відповідачка забирала
дитину і не давала її сину
спілкуватись з нею. Але сама також
неналежно доглядала за дитиною, так як
часто відвідувала бари, міняла місце
проживання та співмешканців. З цього
приводу вони звертались до
опікунської ради, і після винесення
радою постанови, про передачу дитини
батькові відповідачка почала віддала
їм дитину.

Свідок ОСОБА_6,. пояснила суду, що
вона є родичкою позивача. Їй відомо, що
сторони проживали разом однією сім»єю
без реєстрації шлюбу до минулого року.
Потім відповідачка пішла від
позивача та забрала дитину з собою. Їй
відомо, що відповідачка постійно
змінювала місце проживання, погано
доглядала дитину. В зв»язку з чим
позивач змушений був взяти сина до
себе. І з осені минулого року він та
його мати опікуються дитиною.

З показань свідка ОСОБА_7,
встановлено, що вона є знайомою
позивача та відповідачки. Їй відомо, що
відповідачка не здійснювала належного
догляду за дитиною. Часто відвідувала
бари, та проводила час у веселих
компаніях, де вживала спиртні напої.
Дитину брала з собою. При дитині
поводила себе негідно, щоб син не
заважав її дозвіллю, давала йому пиво,
щоб він спав. Дитина часто була
брудною, не перевдягненою. Вона все
бачила власними очима, так як одного
разу перебувала в одній компанії з
відповідачкою

З пояснень свідків судом
встановлено, що відповідачка не
здійснювала належного догляду за
дитиною та поводила себе не зовсім
гідно, в зв»язку з чим позивач
змушений був взяти дитину до себе та
разом з матір»ю займатись вихованням
дитини. Будь-яких доказів на
спростування пояснень свідків та
пояснень позивача, щодо неналежного
догляду за дитиною відповідачка суду
не надала.

Згідно постанови № 1 від 19.02.2014 року
ради з питань опіки та піклування при
виконкомі Верхівцевської міської ради
встановлено, що рада клопоче перед
судом про визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з батьком ОСОБА_1, виходячи з того,
що ОСОБА_2, не заперечує проти того, що
їх з ОСОБА_1,. спільний син проживав
разом з батьком, так як у неї склались
тяжкі життєві обставини та вона не має
постійного місця проживання. дана
постанова затверджена рішенням
виконавчого комітету Верхівцевської
міської ради № 13 від 19.02.2014 року.

Оцінюючи надані сторонами докази
по справі, виходячи з пояснень сторін
та з метою захисту інтересів
малолітньої дитини суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги та
визначити місце проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_2. Так як дитина в даний
час проживає з батьком, яким створені
необхідні умови для розвитку та
виховання дитини. Вік дитини на думку
суду дозволяє спільне проживання з
батьком, так як такому віці дитина
вже не потребує постійного нагляду
матері, годування материнським
молоком тощо. Крім того судом
встановлено, що мати дитини неналежно
виконувала свої обов»язки щодо
догляду за дитиною. На даний час
відповідачка проживає в будинку своєї
матері, який згідно наданих суду
документів є маленьким за площею, а в
ньому проживають 7 дорослих чоловік.
Відповідачкою не надано доказів того,
що в будинку створені належні умови
для проживання та розвитку дитину.
Крім того з пояснень свідків судом
встановлено, що відповідачка постійно
змінює місце свого проживання. не
працює, полюбляє відвідувати бари, та
перебувати в компаніях, куди бере з
собою дитину, що є недопустимим для
дитини такого віку. Тому проживання
дитини з батьком на даний період на
думку суду є більш доцільним та
відповідатиме інтересам дитини, чим
проживання її з матір»ю

Суд вважає, що при налагоджені
свого побуту та матеріального стану,
зміні ставлення до виховання дитини
відповідачка має право ставити
питання про повернення їй дитини.

Так як позовні вимоги позивача
задоволені, відповідно до ст. 88 ЦПК
України суд вважає, що з відповідачки
на користь позивача підлягають
стягненню понесені судові витрати в
сумі 243 грн. 60 коп., за сплачений судовий
збір

На основі ст.160, 161 СК України, керуючись
ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з батьком ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі
243 грн. 60 коп., за сплачений судовий збір

Рішення може бути оскаржене до
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через
Верхньодніпровський районний суд.
Особи, які брали участь у судовому
засіданні, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження. У випадку подання
апеляційної скарги рішення суду
набирає чинності після розгляду спраив
судом апеляційної інстанції, якщо
рішення не було скасоване чи змінене

Суддя
Петрюк Т.М,