АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/960/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 623/4003/13-ц
Доповідач - Колтунова
Категорія: стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 10» лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 11 грудня 2013 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

23 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позову позивач
посилався на ті обставини, що ОСОБА_2 є
його батьком, який 12 жовтня 1999 року
розлучився з його матір'ю - ОСОБА_3

Згідно рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області ОСОБА_2 сплачував аліменти на
його утримання на користь його матері у
розмірі 1/4 частини його заробітку.

На цей час позивач досяг повноліття,
продовжує навчання за денною формою в
Харківському національному аграрному
університеті імені В.В. Докучаєва.

Відповідач по справі не є інвалідом,
знаходиться у працездатному віці, у
зв'язку з чим, він має можливість
утримувати свого повнолітнього сина,
який потребує допомоги. Але, батько
йому будь-якої допомоги не надає.

У зв'язку з зазначеним, позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь аліменти в розмірі 1/4 частини з
усіх видів заробітку (доходу),
починаючи від дня пред'явлення позову
до суду і до досягнення ним 23 років.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений. В поданій заяві
просив суд розглядати справу за його
відсутністю. Зазначив, що з позовом
погоджується частково, оскільки він на
час розгляду справи не має постійного
місця роботи, на його утриманні
знаходиться непрацездатна мати, яка
має певний перелік хвороб та також
потребує його допомоги.

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 11 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2
аліменти на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання на
користь ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини з
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2013 року,
на строк навчання, а саме до 30 червня 2016
року, але не більше ніж до 23 років.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
першої інстанції змінити, збільшити
розмір аліментів, що підлягає
стягненню з відповідача на його
користь з 1/6 частини до 1/4 частини з усіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2013 року.
При цьому посилався на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам по
справі. Доводи, які було покладення в
обґрунтування рішення, не
підтверджуються будь-якими доводами.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
наведені в скарзі доводи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
того, що з урахуванням майнового
положення відповідача та його
обов'язку надавити матеріальну
допомогу непрацездатній матері,
доцільно визначити розмір аліментів на
утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання, в 1/6 частині з усіх
видів заробітку (доходу) відповідача.

Колегія суддів погоджується з даними
висновками суду першої інстанції
оскільки вони відповідають доказам, що
містяться в матеріалах справи, та
вимогам ст.ст. 182, 199, 200 СК України.

Під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції встановлено,
підтверджується письмовими доказами
та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2
є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9, 10).

ОСОБА_1 досяг повнолітнього віку,
навчається за денною формою навчання в
Харківському національному аграрному
університеті імені В.В. Докучаєва (а.с.
6).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є працездатним, зважаючи на що,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку стосовно того, що
відповідач зобов'язаний надавати
матеріальну допомогу повнолітньому
сину, який навчається за денною формою.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст.
182, 200 СК України суд першої інстанції
врахував при визначенні розміру
аліментів матеріальне становище
дитини та платника аліментів,
наявність у платника аліментів
непрацездатної мати.

Так, під час розгляду справи судом
першої інстанції безспірно
встановлено, що на період звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів
ОСОБА_2 постійного місця роботи не мав
(а.с. 20-25).

Доводи позивача стосовно того, що
ОСОБА_2 неофіційно працює в Російській
Федерації, не підтверджені будь-якими
доказами. Також позивачем не
зазначений розмір доходів останнього.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач має
непрацездатну мати - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка страждає на
гіпертонічну хворобу та на інші
захворювання (а.с. 28-31).

Відповідно до ст. 202 СК України
повнолітні особи зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 навчається в Харківському
аграрному університеті імені В.В.
Докучаєва за державною формою
замовлення (а.с. 6), отримує стипендію у
розмірі 722,00 грн.

Його мати - ОСОБА_3, працює, на неї також
покладено відповідно до закону,
обов'язок надавати ОСОБА_1 матеріальну
допомогу.

За таких обставин, з урахуванням всіх
обставин по справі, колегія суддів
дійшла висновку, що визначений судом
першої інстанції розмір аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача, що дорівнює 1/6
частині з усіх видів його заробітку
(доходу), є обґрунтованим та
правильним.

Судом першої інстанції враховані всі
обставини по справі та матеріальне
становище сторін. Судом першої
інстанції ухвалено законне та
обґрунтоване рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
були предметом розгляду суду першої
інстанції, їм надано належної оцінки та
вони не спростовують висновків суду
першої інстанції. У зв'язку з чим,
колегія суддів не вбачає правових
підстав для зміни рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313, 315, 317, 319, п.1 ч.2
ст.307, ч.1 ст. 312, ч.1 ст. 314 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 11 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: