АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/5418/2014
інстанції: Заєць Т.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року Апеляційний
суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 в інтересах товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» на
ухвалу Святошинського районного суду
міста Києва від 28 лютого 2014 року за
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» про заміну сторони
виконавчого провадження у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
фінансова група» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
фінансова група» про визнання
договорів недійсними, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ТОВ «Українська
боргова компанія» звернулося до судуз
заявою про заміну стягувана ТОВ КБ
«Українська фінансова група» на
правонаступника ТОВ «Українська
боргова компанія».

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 8
червня 2012 року державним виконавцем
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-3587/2011 про стягнення з

ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ТОВ КБ
«Українська фінансова група» суми
заборгованості.

10жовтня 2013 року між ТОВ КБ «Українська
фінансова група» та ТОВ «Українська
боргова компанія» було укладено
договір про відступлення права вимоги,
відповідно до якого відбулося
відступлення права вимоги та перехід
прав кредитора до ТОВ «Українська
боргова компанія» за кредитним
договором, що був укладений між ТОВ КБ
«Українська фінансова група» та ОСОБА_3

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 23 січня 2014 року у
задоволенні зазначеної заяви
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду у зв'язку з
тим, що вона суперечить вимогам
процесуального закону та про
постановлення нової, якою подану заяву
задовольнити.

Апелянт посилається на ті обставини, що
спірні правовідносини допускають
правонаступництво, що відповідає
вимогам статей 512, 514 ЦК України, статті 8
ЗУ «Про виконавче провадження» та
правовій позиції у справі № 6-122цс13,
висловленій Верховним Судом України.

В суді апеляційної інстанції
представник ТОВ «Українська боргова
компанія» - Хуторянець О.В. апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити.

Інші учасники розгляду справи про дату
час та місце розгляду повідомлялися в
установленому законом порядку, в
судове засідання не прибули, про
причини неявки суд не повідомили, у
зв'язку із чим колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у їх
відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що остання підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
заміну сторони виконавчого
провадження суд першої інстанції
виходив з того, що заявник в силу ст. 8 ЗУ
«Про виконавче провадження» не є
стороною виконавчого провадження,
державний виконавець, сторони
виконавчого провадження заяву про
заміну сторони її правонаступником до
суду не подавали, а тому відсутні
підстави для задоволення заяви ТОВ
«Українська боргова компанія».

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна з огляду на таке.

Судом встановлено, що 8 червня 2012 року
державним виконавцем ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа №2-3587/11, виданого 28 лютого 2012 року
Святошинським районним судом м. Києва
про солідарне стягнення з ОСОБА_5,
ОСОБА_3 на користь ТОВ КБ «Українська
фінансова група» боргу в розмірі 328 889,16
грн.

10жовтня 2013 року між ТОВ КБ «Українська
фінансова група» (кредитор) та ТОВ
«Українська боргова компанія» (новий
кредитор) укладено договір про
відступлення права вимоги №3-190,
відповідно до п. 2.1 якого договір є
правочином заміни кредитора у
зобов'язанні. За умовами цього договору
кредитор відступає за плату, а новий
кредитор набуває право вимоги, належне
кредиторові відповідно до контракту,
укладеного між кредитором та
боржником, а також відповідно до
договору забезпечення (п. 2.3 договору).
Зокрема, унового кредитора виникло
право вимоги до ОСОБА_3 на підставі
кредитного договору№2ф/2008 від 18 лютого
2008 року, заборгованість за кредитом
становить 282 455,44 грн.

Частиною 1 статті 512 ЦК України
передбачено, зокрема, що кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги), а згідно зі
статтею 514 цього Кодексу до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, ч. 5
ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» у
разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони виконавчого.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним судом України в
постанові від 20 листопада 2013 року
(справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту
статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК
України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче
провадження» заміна кредитора у
зобов'язанні можлива з підстав
відступлення вимоги (цесія),
правонаступництва (смерть фізичної
особи, припинення юридичної особи) тощо
й до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, у тому числі
бути стороною виконавчого провадження
шляхом подання ним та розгляду заяви
про заміну стягувача.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
задоволення заяви про заміну сторони
виконавчого провадження з ТОВ КБ
«Українська фінансова група» на ТОВ
«Українська боргова компанія».

За таких обставин ухвалу суду назвати
законною та обґрунтованою не можна, а
тому вона підлягає скасуванню з
постановленням нової на підставі п. 2 ч.
2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями303, 307, 308, 312, 313 - 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду
міста Києва від 28 лютого 2014
рокускасувати та постановити нову.

Заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» про заміну сторони
виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому
провадженні, відкритому на підставі
виконавчого листа № 2-3587/2011, виданого
Святошинським районним судом міста
Києва 28 лютого 2012 року, про солідарне
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
«Українська фінансова група» боргу в
розмірі 328 889,16 грн., з товариства з
обмеженою відповідальністю
комерційний банк «Українська
фінансова група» на товариство з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія».

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко