АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 04 грудня 2013 року

в справі за позовом приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 р. приватне акціонерне
товариство «Просто-страхування»
(надалі - ПрАТ «Просто-страхування»)
звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди в порядку
регресу.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що між товариством та ОСОБА_1 09 квітня
2009 р. було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів на автомобіль «Деу Ланос» д.н.з.
НОМЕР_1.

07 листопада 2009 р. за участі
застрахованого автомобіля, під
керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Ман»
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2,
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, у вчиненні якої за постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 01 грудня 2009 р. визнано винним ОСОБА_1

ОСОБА_2 звернувся до товариства про
відшкодування шкоди, й вказана
дорожньо-транспортна визнана
страховим випадком, було складено
страховий акт та 01 лютого 2010 р., на
підставі звіту товарознавчого
дослідження №224/14073 від 04 грудня 2009 р.,
здійснено страхове відшкодування в
сумі 24 990 грн.

Посилаючись на викладені обставини та
положення ст.33, 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування» позивач
просив стягнути з ОСОБА_1 в порядку
регресу 24 990 грн. на відшкодування
сплаченої суми страхового
відшкодування.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 04 грудня 2013 р. позов
ПрАТ «Просто-страхування» задоволено у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, порушення норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши відповідача
та його представника, які підтримали
апеляційну скаргу, представника
позивача, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 09
квітня 2009 р. між ПрАТ
«Просто-страхування» та ОСОБА_1 було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів на автомобіль
«Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1. /а.с.3/

07 листопада 2009 р. за участі
застрахованого автомобіля, під
керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Ман»
д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2,
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, у вчиненні якої за постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 01 грудня 2009 р. визнано винним ОСОБА_1
/а.с.8, 9-10, 11/

09 листопада 2009 р. ОСОБА_2 звернувся до
ПрАТ «Просто-страхування» з
повідомленням про настання випадку.
/а.с.4-5/

Відповідно до звіту товарознавчого
дослідження транспортного засобу
№224/14073 від 04 грудня 2009 р., складеного
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля «Ман»
д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок пошкодження при
дорожньо-транспортній пригоді, складає
31 844 грн. 52 коп. /а.с.12-35/

12 січня 2010 р. ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ
«Просто-страхування» з заявою про
виплату страхового відшкодування.
/а.с.36/

26 січня 2010 р. ПрАТ «Просто-страхування»
було складено страховий акт,
відповідно до якого вказана подія
визнана страховим випадком, й
визначено розмір виплати в сумі 24 990
грн. /а.с.38/

В подальшому, 28 січня 2010 р. ПрАТ
«Просто-страхування» було видано
розпорядження №000440, на підставі якого
01 лютого 2010 р. здійснено виплату ОСОБА_2
в сумі 24 990 грн. /а.с.39, 40/

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення страхового відшкодування з
ОСОБА_5, районний суд, керуючись
положеннями ст.33, 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виходив з того, що матеріали
справи не містять жодних доказів, які б
свідчили про повідомлення
відповідачем страховика про настання
страхового випадку.

Між тим, з такими висновками суду
першої інстанції погодитися неможливо.

Так, згідно з пп.1.2 ст.33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) у
разі настання дорожньо-транспортної
пригоди учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності…

Відповідно до абз.ґ пп.1.1 ст.38 вказаного
Закону (в редакції, чинній на момент
дорожньо-транспортної пригоди)
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

Підпунком 33.1.2 пункту 33.1 ст.33 Закону в
редакції, чинній на момент виникнення
між сторонами правовідносин,
передбачено обов'язок учасників
пригоди вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше 3-х
робочих днів, повідомлення страховика
про настання дорожньо-транспортної
пригоди, з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, положеннями вказаного
Закону встановлено обов'язок учасників
дорожньо-транспортної пригоди по
повідомленню страховика про обставини
пригоди.

Матеріали справи свідчать, що 09
листопада 2009 р. ОСОБА_2, як учасник
дорожньо-транспортної пригоди,
звернувся до ПрАТ «Просто-страхування»
з повідомленням про настання випадку 07
листопада 2009 р., тобто в межах
триденного строку визначеного
положеннями пп.1.2 ст.33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Встановлено, що страховою компанією
випадок пошкодження належного ОСОБА_2
рухомого майна за участю автомобіля
ОСОБА_1 визнано страховим й на користь
потерпілого сплачено страхове
відшкодування.

Матеріалами справи не доведено
наявність у страховика перешкод у
своєчасному та повному встановленню
обставин події та встановлення
дійсного розмір шкоди.

Окрім цього, відповідно до вимог
підпункту а підпункту 2.1.4 пункту 2.1
глави 2 Ліцензійних умов провадження
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик зобов'язаний
забезпечити прийняття, облік та
зберігання повідомлень учасників
дорожньо-транспортних пригод у
цілодобовому режимі за номером
безкоштовної багатоканальної
телефонної лінії страховика про їх
учасників та обставин з метою фіксації
повідомлення і надання учасникам ДТП
первинної інформації про порядок
урегулювання збитків та для прийняття
страховиком необхідних дій. Телефонне
повідомлення фіксується страховиком в
електронному вигляді та є
підтвердженням повідомлення про
страховий випадок і підлягає
довгостроковому зберіганню.

Отже, на страховику лежить обов'язок
щодо надання суду інформації щодо
запису телефонного повідомлення про
настання ДТП.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1
твердив, що він повністю виконав умови
договору й своєчасно повідомляв
страховика про події по телефону,
вказаному у полісі страхування.
Відповідальний працівник компанії
йому рекомендував проінформувати
потерпілого про наявність у нього
полісу, який, у свою чергу, повинен
звернутися до страхової компанії й
подати відповідну заяву. Йому було
вказано на необов'язковість прибуття
до страхової компанії та вказано про
неприбуття на місце події аварійного
комісара у зв'язку з відсутністю
постраждалих. Рекомендації
представника компанії він виконав.

Між тим, районний суд, визнаючи
пояснення відповідача неспроможними з
причин їх недоведеності, у рішенні
суду взагалі не дав оцінки змісту
долученої до справи за ініціативою
представника компанії довідки ПрАТ
«Корніс Україна», зі змісту якої
убачається, що компанія 10 травня 2010 р.
змінила систему по запису телефонних
розмов, а старі архіви не збереглися
/а.с.151/.

Встановлено, що районний суд вживав
заходів щодо перевірки пояснень ОСОБА_1
про своєчасне повідомлення страховика
шляхом витребування відповідних даних
від оператора мобільного зв'язку ПрАТ
«Київстар», проте не дав належної
оцінки даним, які містяться у долученій
до справи відповіді, згідно якої
інформація про надані у листопаді 2009р.
послуги зв'язку не збереглися з причин
спливу строку їх зберігання /а.с.154/.

Отже, матеріалами справи не
спростовані твердження відповідача
про своєчасне повідомлення страховика
про ДТП за участю застрахованого
автомобіля.

Враховуючи конкретні обставини
справи, а також оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав до стягнення з ОСОБА_1
на користь ПрАТ «Просто-страхування»
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції, як постановлене з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, неправильним
застосування норм матеріального права,
підлягає скасуванню, а по справі слід
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/3928/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3420/2014

Головуючий у суді першої
інстанції:Морозова М.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.