У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Приватного
акціонерного сільськогосподарського
підприємства «Україна» до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Устинівського районного
суду Кіровоградської області від 31
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від
18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Приватне
сільськогосподарське підприємство
«Україна» (далі - ПСП «Україна»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, завданої
злочином.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_4,
будучи сільським головою, вчинила два
умисні злочини, які спричинили тяжкі
наслідки, оскільки належні ПСП
приміщення магазинів, що розташовані
по АДРЕСА_1, безпідставно перейшли у
власність ОСОБА_5, чим заподіяла ПСП
матеріальну шкоду на суму 121 052 грн, що
підтверджується висновком судової
експертизи, проведеної у кримінальній
справі. Вина відповідача у скоєнні
злочинів встановлена вироком
Устинівського районного суду
Кіровоградської області від 16 травня
2013 року та вироком апеляційного суду
Кіровоградської області від 06
серпня 2013 року.

Позивач просив стягнути з відповідача
на користь позивача матеріальну шкоду,
завдану злочином, у сумі 121 052 грн.

Рішенням Устинівського районного суду
Кіровоградської області від 31
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 18 грудня
2013 року, позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПСП «Україна» 121 052
грн на відшкодування майнової шкоди,
завданої внаслідок скоєння злочину.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що вироком
Устинівського районного суду
Кіровоградської області від 16 травня
2013 року та вироком апеляційного суду
Кіровоградської області від 06 серпня
2013 року відповідачку ОСОБА_4 визнано
винною в тому, що будучи Криничненським
сільським головою, достовірно знаючи,
що приміщення магазинів по АДРЕСА_2 та
по АДРЕСА_1 не перебували на балансі
Криничненської сільської ради, та те,
що ОСОБА_5 не надав документів,
установлених законодавством, які
підтверджують його право власності на
об'єкти нерухомого майна, надала
вказівку внести недостовірні
відомості до протоколу № 4
засідання виконавчого комітету
Криничненської сільської ради від 28
квітня 2005 року, а саме: друкування у
вказаному протоколі питання № 3 про
оформлення права власності
громадянину ОСОБА_5 на приміщення
магазинів по АДРЕСА_1, яке фактично
не розглядалось на засіданні
виконавчого комітету Криничненської
сільської ради від 28 квітня 2005 року.
У подальшому достовірно знаючи, що
питання про оформлення громадянину
ОСОБА_5 права власності на приміщення
магазинів не розглядалось, а
відповідне рішення на засіданні
виконавчого комітету ради не
приймалось, склала та видала завідомо
неправдивий документ - рішення від 28
квітня 2005 року № 11 про оформлення
права власності за ОСОБА_5 на
приміщення магазинів по АДРЕСА_2 та по
АДРЕСА_1, на підставі якого за ОСОБА_5
зареєстровано право власності на
зазначені магазини, чим завдано
майнову шкоду ПСП «Україна» на
загальну суму 121 052 грн.

Згідно з витягом з Державного реєстру
прав на нерухоме майно право власності
на вказані магазини зареєстровано за
ОСОБА_5

Також судами встановлено, що
приміщення магазинів були побудовані
радгоспом «Устинівський» у 1977-1978 роках
та знаходяться на балансі ПСП
«Україна».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що діями ОСОБА_4 ПСП
«Україна», який є правонаступником СВК
«Устинівський» та КСП «Устинівський»,
було завдано майнову шкоду на загальну
суму 121 052 грн.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 37 ЦК Української РСР,
чинній на час утворення СВК
«Устинівський», юридична особа
припиняється шляхом ліквідації або
реорганізації (злиття, поділу або
приєднання). При злитті і поділі
юридичних осіб майно (права і обов'язки)
переходять до нововиявлених юридичних
осіб. При приєднанні юридичної особи до
іншої юридичної особи її майно (права і
обов'язки) переходять до останньої.
Майно переходить в день підписання
передаточного балансу, якщо інше не
передбачено законом або постановою про
реорганізацію.

Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 31 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство» у
разі злиття підприємства з іншим
підприємством усі майнові права та
обов'язки кожного з них переходять до
новоствореного підприємства; при
приєднанні одного підприємства до
іншого до останнього переходять усі
майнові права та обов'язки приєднаного
підприємства; у разі поділу
підприємства до новостворених
підприємств переходять за роздільним
актом (балансом) у відповідних частинах
майнові права і обов'язки
реорганізованого підприємства; при
виділенні з підприємства одного або
кількох нових підприємств до кожного з
них переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частинах
майнові права і обов'язки
реорганізованого підприємства; при
перетворенні одного підприємства в
інше до новоствореного підприємства
переходять усі майнові права і
обов'язки колишнього підприємства.

Підприємство може на добровільних
засадах за рішенням загальних зборів
перетворюватися в самостійні
кооперативи, що створюються із
госпрозрахункових підрозділів
підприємства або окремих груп
працівників. До них переходять усі
майнові права і обов'язки колишнього
підприємства.

Вирішуючи спір, суд не врахував, що КСП
«Устинівський» не зливалося з СВК
«Устинівський»; з КСП «Устинівський»
не виділялося СВК «Устинівський»; КСП
«Устинівський» не приєднувалося до СВК
«Устинівський» чи навпаки,Ю та не
з'ясував, якими доказами
підтверджується наявність
передаточного (роздільного) балансу
або іншого документа, що підтверджує
передачу майна від КСП «Устинівський»
до СВК «Устинівський», рішення
загальних зборів КСП «Устинівський»
про перетворення підприємства у
самостійний кооператив СВК
«Устинівський» відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені цією особою.

Стягуючи з ОСОБА_4 на користь ПСП
«Україна» 121 052 грн на відшкодування
майнової шкоди, завданої внаслідок
скоєння злочину, суд посилався на те, що
вироком апеляційного суду
Кіровоградської області від 06
серпня 2013 року встановлено розмір
завданої ПСП «Україна» майнової шкоди,
а саме: 121 052 грн.

Разом із тим суд не звернув уваги на те,
що з обставин, встановлених вказаним
вироком, вбачається, що згідно з
висновком судової експертизи про
вартість нерухомого майна від 24 квітня
2013 року вартість магазинів може
складати 65 735 грн та 55 317 грн відповідно,
тобто експертиза не містить
категоричного висновку щодо вартості
нерухомого майна, що має значення для
правильного вирішення справи.

За таких обставин, ураховуючи те, що
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, в силу ст. 338
ЦПК України є підстави для їх
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Устинівського районного суду
Кіровоградської області від 31
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від
18 грудня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк