Справа № 1323/6595/2012
Провадження № 6/456/54/2014
УХВАЛА

іменем України

14 квітня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Яніва Н.
М.

при секретарі - Сунак Н. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань,-

в с т а н о в и
в:

Державний виконавець відділу ДВС
Стрийського МРУЮ звернувся до суду з
поданням про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі
України, посилаючись на те, що у них на
виконанні знаходиться виконавчий
лист № 2-2928/10 виданий Стрийським
міськрайонним судом Львівської
області 15.03.2011р. про стягнення
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь
ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
заборгованість в сумі 237 772,92 грн. та
виконавчий лист № 1323/6595/2012 виданий
Стрийським міськрайонний судом 18.03.2013р.
про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в користь ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» заборгованості за кредитом в
розмірі 1 310 930,09 грн., мотивуючи вимоги
тим, що станом на сьогоднішній день
боржником заборгованість згідно
вищевказаних виконавчих документів не
погашено.

Згідно довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно боржнику
на праві власності належить нерухоме
майно, а саме: будинок в АДРЕСА_1 та
будинок в АДРЕСА_2. Відповідно до
довідки Державного реєстру іпотек,
будинок в АДРЕСА_1, перебуває в іпотеці
в АКБ «Форум», тому звернути стягнення
на вказане майно неможливо. Відповідно
до протоколу ПП «СП Юстиція» про
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна від 25.10.2012р. будинок в АДРЕСА_2
реалізований на прилюдних торгах.

Згідно довідки ВДАІ Стрийського РВ
ГУМВС України у Львівській області
боржнику належить автомобіль УРАЛ 43203,
1990р.в., д.н.з. НОМЕР_1. Державним
виконавцем 09.10.2012р. винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, постанову
про розшук майна боржника та скеровано
орієнтування на затримання
автотранспорту до УДАІ ГУМВС України у
Львівській області. Станом на 27.03.2014р.
автотранспорт, що належить ОСОБА_1 не
затримано.

Боржник добровільно рішення суду не
виконує, кошти стягнуті рішенням суду
не сплачує, на виклики державного
виконавця не з»являється, про причини
неявки не повідомляє, тобто, боржник
ухиляється від виконання зобов»язань,
покладених на нього рішенням суду, а
відповідно і наявності в нього
невиконаних зобов»язань, що і є
підставою для обмеження особи у праві
виїзду за кордон.

Державний виконавець у судове
засідання не з»явився, однак подав до
суду заяву де просить розглядати
справу у його відсутність. Подання
підтримує в повному обсязі.

Представник стягувача філія «Західне
РУ «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у
судове засідання також не з»явилися,
хоча судом були належним чином
повідомлені про час та місце слухання
справи. А саме в матеріалах справи
міститься розписка в якій начальник
відділення Гиряк Н.В. власноручно
розписалася про дату судового
засідання на 14.04.2014р. о 12.00 год..

Крім того в матеріалах справи
міститься судова повістка від 10.04.2014р.
вих. № 4733 якою сторін по справі було
додатково повідомлено про час та місце
слухання справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що подання про
тимчасове обмеження боржнику у праві
виїзду за межі України задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судового рішення та рішень інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

В ході розгляду справи встановлено,
що у ВДВС Стрийського МРУЮ на виконанні
перебувають виконавчі провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-2928/10 виданий Стрийським
міськрайонним судом Львівської
області 15.03.2011р. про стягнення
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість в сумі 237 772,92 грн. та
виконавчий лист № 1323/6595/2012 виданий
Стрийським міськрайонний судом 18.03.2013р.
про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованості за кредитом в
розмірі 1 310 930,09 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (ратифікований
Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 ЗУ
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» заходи щодо обмеження свободи
пересування повинні бути достатньо
виправдані суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

Відповідно до п. 18 ч.2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Скориставшись наданими йому законом
повноваженнями, державний виконавець
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України

У відповідності до ст. 6 ч. 1 п. 5
Закону України від 21.01.1994 № 3857-XII "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України",
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Отже, передумовою для задоволення
подання про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є факт ухилення боржника від виконання
зобов»язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України є винятковим
заходом обмеження особистої свободи
фізичної особи, який застосовується
лише при наявності достатніх на це
підстав.

Однак, звертаючись до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, державний виконавець
ВДВС Стрийського МРУЮ Львівської
області Говгера О.Б. не надав суду
доказів того, що боржник ухиляється від
виконання зобов»язань, покладених на
нього рішенням суду, та що ним вчинено
всі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче
провадження» спрямовані на погашення
боргу, хоча саме він зобов'язаний
довести суду з наданням відповідних

матеріалів виконавчого провадження
необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

Зокрема, державним виконавцем в
поданні не наведено доказів того, що
боржник вчиняє дії, спрямовані на
ухилення виконання зобов»язання, та
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що боржник за
час виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості, або боржник
безпідставно не з'являвся на виклики
державного виконавця. Тобто державний
виконавець покликається лише на факт
наявності у боржника невиконаного
зобов'язання, покладеного на нього
судовим рішенням, що само по собі не
доводить факту ухилення від виконання
покладених на нього зобов'язань. Тобто
в матеріалах справи відсутні дані на
підтвердження вимог державного
виконавця, не подано доказів того, що
боржник ОСОБА_1 ухиляється від
виконання рішення суду.

З врахуванням наведеного, при
вирішенні питання про тимчасове
обмеження вказаного конституційного
права державний виконавець
зобов'язаний довести суду з наданням
відповідних матеріалів виконавчого
провадження, необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче
провадження» у разі неможливості
стягнення заборгованості із
заробітної плати чи інших доходів
боржника протягом трьох місяців
підряд, якщо боржник не працює і не
одержує доходів, стягнення звертається
на майно боржника. Як вбачається з
самого подання, боржнику ОСОБА_1
належить автомобіль

УРАЛ 43203, 1990р.в., д.н.з. НОМЕР_1, який
станом на 27.03.2014р. не затриманий
працівниками УДАІ ГУМВС України у
Львівській області, а отже являється
майном боржника. Тому у державного
виконавця є можливість реалізувавши
даний автомобіль частково погасити
заборгованість.

При обґрунтуванні подання державний
виконавець посилається на Закон
України «Про порядок виїзду з України
та в»їзд в Україну громадян України»,
посилаючись на який просить задоволити
подання, однак в матеріалах справи
відсутні дані про наявність у боржника
закордонного паспорту, або наявності у
компетентних органів заяви боржника
про отримання такого. Тобто посилання
державного виконавця на даний закон
прямо суперечить вимогам подання.

Крім того, суду не надано доказів
про стан заборгованості, чи взагалі
погашався борг і в якій сумі, не надано
доказів, які б давали підстави вважати,
що боржник має намір виїхати за кордон,
а також те що не застосування таких
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Також не можуть братись до уваги й
посилання на те, що боржник не
з»являється на виклики до державного
виконавця, оскільки відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження» у випадку неявки боржника
на виклики державного виконавця,
останній повинен був винести постанову
про привід боржника через органи
внутрішніх справ.

Згідно постанови Пленуму ВССУ від
30.03.2012 року 35 «Про практику
застосування законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» та
узагальнення судової практики ВСУ від
01.02.2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України» зазначає, що обмеження у праві
виїзду вирішується при виконанні
судових рішень у разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов»язання. Тобто, державним
виконавцем не подано доказів в
підтвердження того, що боржник
ухиляється від виконання зобов»язань
за виконавчим провадженням. Державний
виконавець лише посилається на факт
наявності у нього невиконаного
зобов»язання, що само по собі не
доводить факту ухилення від виконання.

Враховуючи вищевикладене, в
задоволенні подання державного
виконавця ДВС Стрийського МРУЮ про
встановлення тимчасового обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України,
суд -

у х в а л и в
:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Львівської області
через Стрийський міськрайонний суд
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, у разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п»яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Головуючий-суддя Н. М. Янів