АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5348/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1200/14
Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ХІЛЬ Л.М., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 28 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що у
період з 18.07.81 року по 29.03.11 року
перебував у шлюбі з ОСОБА_2, фактично
припинивши шлюбно-сімейні відносини у
травні 2007 року

З 2002 року, будучи суб'єктом
підприємницької діяльності, позивач
орендував кіоск на ринку «Алмазний» та
здійснював роздрібну торгівлю
білизною, влаштувавши продавцем товару
відповідачку, якій сплачував заробітну
плату.

Після розлучення колишня дружина
вчиняла сварки і не віддавала ключі від
кіоску, відмовлялася повертати
документи (патент підприємця та
договір із ринком та ін.) та товар, що
стало приводом для звернення позивача
до правоохоронних органів протягом
липня 2011 року листопаду 2012 року.

Вищевказані документи та частину
товарних накладних були забрані у
відповідачки у вересні 2012 року.

Посилаючись на те, що, не маючи
оригіналів документів, був позбавлений
можливості здійснювати торгівельну
діяльність, просив стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 8 771,00 грн.
відшкодування оплати за оренду
непрацюючого торгового місця, 7 000,00 грн.
упущеної вигоди та 4 000,00 грн.
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 28 лютого 2014 року у позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильного
застосування норм матеріального
процесуального права та ухвалення
нового рішення про задоволення позову
у повному обсязі.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Із справи вбачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували з 18.07.81 року у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
на підставі рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 29 березня
2011 року.

Згідно свідоцтва від 29.03.02 року позивач
ОСОБА_1 пройшов державну реєстрацію, як
суб'єкта підприємницької діяльності
(а.с. 7).

1.01.09 року між БП МП «Степ» та ПП ОСОБА_1
було укладеного договір про
користування торговим місцем, за
умовами якого позивач прийняв у
тимчасове користування кіоск АДРЕСА_1
(а.с. 9).

Позивачу також видано патент серії ПАД
№127319 на здійснення роздрібної
торгівлі на ринку «Алмазний», термін
дії патенту з 16.07.08 року по 15.10.08 року
(а.с. 8).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1
обґрунтовував свої позовні вимоги тим,
що оригінали документів, необхідних
для здійснення ним підприємницької
діяльності (свідоцтво про реєстрацію
СПД, патент підприємця, договір з
ринком та ін.), були викрадені у липні 2011
році відповідачкою ОСОБА_2, та
повернуті йому лише у вересні 2012 року,
що унеможливлювало здійснення ним
протягом 14 місяців торгівельної
діяльності та зумовило необхідність
нести витрати по утриманню
торгівельного місця без здійснення
торгівлі.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що
позивачем не доведено наявність
підстав для відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає такі висновки
суду вірними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Важливим елементом доказування
наявності матеріальної та моральної
шкоди є встановлення причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи та збитками потерпілої сторони.

У такому разі, слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача шкоди є причиною, а збитки,
які виникли у потерпілої особи -
наслідком такої протиправної
поведінки.

Із справи вбачається, що ОСОБА_1
неодноразово звертався до
правоохоронних органів з привод вчення
колишньою дружиною викрадення
документів та інших речей, та чинення
перешкод у користування квартирою (а.с.
23, 24, 25-28, 30-32).

Між тим, доказів на підтвердження того,
що відповідачку ОСОБА_2 було притягнуто
до кримінальної чи адміністративної
відповідальності, позивачем не надано.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 власноруч
зазначав (а.с. 133, абз. 15), що
оригінали документів, виданих йому для
здійснення підприємницької
діяльності, ним не поновлювалися
свідомо, оскільки вважав, що таке
поновлення документів не зупинило б
чинення відповідачкою перешкод у
здійсненні торгівлі.

Таким чином, неможливість зайняття
ОСОБА_1 підприємницькою діяльності
пов'язане не з об'єктивними
обставинами, а суб'єктивним небажанням
позивача поновлювати документи.

У свою чергу, посилання апелянта на
чинення відповідачкою перешкод у
здійсненні ОСОБА_1 торгівлі шляхом
зміни замку в дверях кіоску та
привласнення товару, не може братися до
уваги, ураховуючи, що у 2012 році між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існував спір щодо
поділу майна подружжя, предметом якого
був, зокрема, кіоск, розміщений на ринку
«Алмазний», який знайшов своє
вирішення у судовому порядку з
ухваленням рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 27 червня
2012 року, яким визнано за ОСОБА_1 право
особистої приватної власності на кіоск
на АДРЕСА_1 (а.с. 45).

Таким чином, нездійснення
підприємницької діяльності протягом
розгляду спору між сторонами про право
власності на кіоск, не є підставою для
відшкодування упущеної вигоди.

Крім того, упущена вигода ОСОБА_1
обґрунтована неотриманою ним
заробітною платою у розмірі 500,00 грн.
щомісяця протягом 14 місяців 2011-2012
років, яка позивачем, власне, собі і
нараховувалась.

Тобто, неотримання доходу, який ОСОБА_1
міг би реально одержати за звичайних
обставин, якби не було обставин, з якими
позивач пов'язує порушення своїх прав,
у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, залишилось не підтвердженим
належними та допустимими доказами.

З урахуванням викладеного, правові
підстави для відшкодування позивачу
матеріальної шкоди, та похідної вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди, у
даній справі відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що необґрунтованість у
достатній мірі рішення місцевого суду,
не може слугувати підставою для зміни
чи скасування правильного по суті і
справедливого рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 28 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
МАРТЄВ С.Ю.

Судді :
ХІЛЬ Л.М.

ЧІЧІЛЬ В.А.

З оригіналом згідно:

суддя
МАРТЄВ С.Ю.