Справа № 401/652/14-ц
№2/401/451/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Світловодський міськрайонний суд
Кіровоградської області, в складі
головуючого - судді Волошиної Н.Л., при
секретарі Доненко Н.О , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Світловодську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства Міністерства оборони
України « 102 підприємство електричних
мереж» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, відшкодування
моральної шкоди, -

Встановив:

12 лютого 2014 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Державного
підприємства Міністерства оборони
України « 102 підприємство електричних
мереж» та просить стягнути на його
користь 11680 грн. 32 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні по заробітній платі за
період з серпня по жовтень 2013 року, 10000
грн. на відшкодування моральної шкоди ,
також відшкодувати за рахунок
відповідача судові витрати у вигляді
витрат на правову допомогу у сумі 4500
грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
працював на посаді директора
Запорізької Філії «Енергосервіс»
Державного підприємства Міністерства
оборони України « 102 підприємство
електричних мереж» та 30 липня 2013 року
був звільнений з посади за згодою
сторін. В день звільнення підприємство
в порушення вимог ст. 47, 116 КЗпП України
не виплатило йому розрахункові кошти у
сумі 8741 грн. 44 коп. Затримка виплати
мала місце в період з серпня по жовтень
2013 року, кошти були переведені на
картковий рахунок 01 листопада 2013 року ,
відповідно компенсація затримки
виплати складає 11680 грн. 32 коп.
Порушення відповідачем його законних
прав на оплату праці призвели до
моральних страждань, що виразилися у
переживаннях через скрутне
матеріальне становище, необхідності
пошуку тимчасового заробітку, грошовий
еквівалент яких він визначив у 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав з підстав, наведених у
позові.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, свої заперечення
обґрунтовувала тим, що фактичний
розрахунок з ОСОБА_1 по заробітній
платі відбувся 01 листопада 2013 року,
тому, звернувшись до суду з позовом про
стягнення компенсації за затримку
розрахунку при звільненні 12 лютого 2014
року, він пропустив визначений ст. 233
КЗпП України тримісячний строк
звернення до суду за вирішенням
трудового спору. Вважає, що вимоги про
відшкодування моральної шкоди є
безпідставними, необґрунтованими, а
також так само заявлені з пропущенням
тримісячного строку звернення до суду.
Просить відмовити в позові повністю.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

31 липня 2013 року ОСОБА_1 був звільнений з
посади директора Запорізької Філії
«Енергосервіс» Державного
підприємства Міністерства оборони
України « 102 підприємство електричних
мереж» за згодою сторін, на підставі п. 1
ст. 36 КЗпП України, що підтверджується
копією трудового книжки позивача. (а.с.
9-10)

Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Позивач вказує, і це визнається
представником відповідача, що при
звільненні відповідач не виплатив йому
8741 грн. 44 коп. розрахункових коштів, які
були переведені на картковий рахунок
позивача лише 01 листопада 2013 року. (а.с.
12, 13)

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про
стягнення на його користь середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з серпня по
жовтень 2013 року включно є
обґрунтованими.

Разом з тим, ч. 1 ст. 233 КЗпП
України передбачено, що працівник може
звернутися із заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24 грудня 1999 року № 13
"Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці"
роз'яснено, що не проведення
розрахунку з працівником у день
звільнення або, якщо в цей день він не
був на роботі, наступного дня після
його звернення з вимогою про
розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП України. У
цьому разі перебіг тримісячного строку
звернення до суду починається з
наступного дня після проведення
зазначених виплат незалежно від
тривалості затримки розрахунку.

З огляду на викладене позиція позивача
про наявність у нього права на
звернення до суду з позовом про
стягнення компенсації за затримку
розрахунку без обмеження будь - яким
строком є хибною, оскільки таке право
відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України
надається при зверненні за стягненням
безпосередньо заробітної плати.

Як зазначено судом вище, розрахунок з
позивачем був проведений 01 листопада
2013 року. До суду ОСОБА_1 з позовом про
стягнення компенсації за три місяці
затримки виплати заробітної плати при
звільненні звернувся 12 лютого 2014 року,
тобто через 3 місяці та 12 днів після
проведення виплати. Таким чином,
звернення позивача до суду відбулося з
пропущенням визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП
України строку звернення до суду,
поважних причин пропущення такого
строку позивач не навів, відтак вказане
є підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. В судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження наявність сукупності
юридичних фактів, визначених у
зазначеній нормі закону, які складають
підстави для відшкодування моральної
шкоди. Сам факт порушення прав позивача
на своєчасну оплату праці не може бути
підставою для відшкодування моральної
шкоди, без належного доведення
обставин, які б свідчили про моральні
страждання позивача, втрату нормальних
життєвих зв'язків та застосування
додаткових зусиль для організації
свого життя. Відтак у задоволенні
позовних вимог в частині
відшкодування моральної шкоди
належить відмовити.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Оскільки в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 суд відмовляє, понесені ним
судові витрати у вигляді витрат на
правову допомогу відшкодуванню не
підлягають. Судові витрати у виді
судового збору суд відносить на
рахунок держави, так як відповідно до п.
1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір» позивач від сплати судового
збору звільнений.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 10, 11, 60, 8, 209, 213-215, ЦПК України,
ст.ст. 116,117, 233, 237-1 КЗпП країни, суд, -

Вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Державного підприємства Міністерства
оборони України « 102 підприємство
електричних мереж» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Судові витрати у виді судового
збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Світловодський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя
підпис

Згідно:

Суддя
Н.Л.Волошина