Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/385/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Кулінка Л.Д.
УХВАЛА

Іменем України

30.01.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Савченко С.О.

Суддів: Авраменко Т.М., Белінської І.М.,

при секретарі: Ткаченко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 09 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ КБ
«Фідокомбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, яка діє за себе та як законний
представник за малолітніх ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
відповідачів, обґрунтовуючи його тим,
що між публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
банк «Престиж», правонаступником якого
внаслідок неодноразових перейменувань
є ПАТ «Фідокомбанк», і ОСОБА_3 05.04.2007
року укладено кредитний договір
№014/0456/74/01840, а також в забезпечення
зобов'язань за цим договором між
позивачем та ОСОБА_3 укладено договір
іпотеки 06.04.2007р., за яким предметом
іпотеки є квартира АДРЕСА_1.

Відповідачка за кредитним
договором отримала 25500 дол. США зі
сплатою 12.00% річних за користування
кредитом з щомісячним погашенням
кредиту за графіком платежів
відповідно до 15 числа кожного місяця з
кінцевим терміном погашення кредиту
04.04.2027 р.

Станом на 10.07.2013 року відповідачка
допустила прострочення чергових
платежів утворивши заборгованість на
загальну суму 22934.61 дол. США, що в
гривневому еквіваленті за офіційним
курсом НБУ становить 213016.57 грн.

Ухвалою Кіровського районного
суду від 18.11.2013р. залучено до участі у
справі службу у справах дітей
Кіровоградської міської ради.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 09.12.2013р. позов банку
задоволено, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернено стягнення на предмет іпотеки
та виселено відповідачів.

В апеляційній скарзі відповідачі
просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в позові
про виселення, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
оскільки суд не звернув увагу на
проживання в іпотечній квартирі
малолітніх дітей.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав:

Судом першої інстанції правильно
та повно встановлені обставини справи.
Зокрема встановлено, що відповідно до
п.1.1 Статуту Публічного акціонерного
товариства «Фідокомбанк» зазначений
банк було створено у формі відкритого
акціонерного товариства з назвою
Акціонерний комерційний банк
«Престиж». Рішенням загальних зборів
акціонерів від 17.10.2006 року за № 3б-1/2006
банк перейменовано на відкрите
акціонерне товариство «Ерсте Банк».
22.09.2009р. рішенням загальних зборів
акціонерів за № 3Б-2/2009 банк
перейменовано на публічне акціонерне
товариство «Ерсте Банк». Рішенням
загальних зборів акціонерів від 29.04.2013
року № 3б-3/2013 банк перейменовано на ПАТ
«Фідокомбанк», таким чином позивач є
правонаступником акціонерного
комерційного банку «Престиж», за яким
ОСОБА_3 05.04.2007 року уклала кредитний
договір №014/0456/74/01840, а також в
забезпечення зобов'язань за цим
договором між позивачем та ОСОБА_3
укладено договір іпотеки 06.04.2007р.,
предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1,
яка належить їй на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 05.04.2007р. приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстром №1391, в бюро технічної
інвентаризації зареєстрованого
06.04.2007р. за № 14161632 (а.с.5, 16-17, 19).

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 15 травня 2012року
з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк»
стягнуто заборгованість за кредитним
договором від 05.04.2007р.у розмірі
200271.29грн. та видано виконавчий лист, але
дане рішення не було виконане і
виконавчий лист повернуто
позивачеві(а.с.10-11).

Станом на 10.07.2013 року заборгованість
ОСОБА_3 перед банком за кредитним
договором від 05.04.2007 року склала
загальну суму 22934.61 дол. США, що в
гривневому еквіваленті за офіційним
курсом НБУ становить 213016.57 грн.

Суд, посилаючись на ст.ст. 33, 39
Закону України «Про іпотеку», дійшов
правильного висновку про те, що в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 213016.57
грн. необхідно звернути стягнення не
предмет іпотеки - зазначену квартиру
шляхом проведення прилюдних торгів.
Рішення суду в цій частині не
оспорюється.

Правильний висновок суду першої
інстанції і щодо виселення всіх
мешканців квартири, оскільки звернення
стягнення на передану в іпотеку
квартиру є підставою для виселення
мешканців квартири ( ст.40 ЗУ «Про
іпотеку, ст. 109 ЖК)

З довідки №1811 від 17.09.2012 року
вбачається, що в квартирі, яка є
предметом іпотеки, зареєстровані та
проживають ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, її
батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5, мати ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_6, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3,
дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 9.с.14).

Необхідні процедури для
виселення зазначених осіб банк
виконав, оскільки всім мешканцям
квартири направив письмові вимоги про
звільнення квартири у зв'язку з тим, що
банк прийняв рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
(а.с.26-31) і ці вимоги були отримані
мешканцями квартири 12.04.2013р. (на звороті
а.с.26-31). Відповідачі добровільно не
виконали законних вимог банку, а тому
підлягають виселенню в примусовому
судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те,
що позовні вимоги позивача про
виселення мешканців переданої в
іпотеку квартири не можуть бути
задоволеними, зважаючи, що договір
іпотеки є нікчемним, оскільки був
вчинений без згоди органів опіки і
піклування, що порушує право на
користування квартирою малолітніх
дітей, колегією суддів не можуть
братись до уваги як такі, що не
ґрунтуються на нормах законодавства та
суперечать матеріалам справи.

Судом з'ясовано, що на час
укладення іпотечного договору
неповнолітній ОСОБА_6 не був
зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, про
що свідчить довідка УДМС від1.08.2013року
(а.с.40), крім того він не є членом сімї
іпотекодавця ОСОБА_3, а неповнолітня
ОСОБА_7 родилась в ІНФОРМАЦІЯ_4,
відповідно на час укладення іпотечного
договору вона не могла бути
користувачем квартири.

Як свідчать запис про реєстрацію
місця проживання в паспорті ОСОБА_5 та
її пояснення, на час продажу квартири
вона не була зареєстрована мешканкою
вищезазначеної квартири і дана
квартира належала на праві власності
не її сімї, а гр.-ну ОСОБА_9, що
підтверджує і договір купівлі-продажу,
згідно якого ОСОБА_3 купила квартиру в
ОСОБА_9 (а.с.19).

В пункті 2.1.5 договору іпотеки,
підписаного ОСОБА_3 без застережень,
зазначено, що на предмет іпотеки не
мають права власності (часткової
власності) або права користування діти
(особи віком до 18 років).

Посилання апеляційної скарги на
порушення банком при укладені
іпотечного договору норм Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян та
безпритульних дітей №2623-1У від 2 червня
2005р. та Закону України «Про охорону
дитинства» № 2402-Ш від 26.04.2001р. є
безпідставними і необґрунтованими.

Виходячи з викладеного колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи.

.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 яка діє за себе та як
законний представник за ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4,
відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 09 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :