У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» до
ОСОБА_3, товариства з обмеженою
відповідальністю «Бренд Де Люкс», за
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» про заміну стягувача, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» на
ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 23 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» (далі - ТОВ Українська
боргова компанія») звернулося із
заявою, у якій просило суд замінити
стягувача у справі № 2а саме: публічне
акціонерне товариство «Сведбанк» (далі
- ПАТ «Сведбанк») замінити на його
правонаступника ТОВ «Українська
боргова компанія». Зазначало, що 23
грудня 2009 року Придніпровським
районним судом м. Черкаси ухвалено
рішення, яким позовні вимоги ПАТ
«Сведбанк» до ОСОБА_3, ТОВ «Бренд Де
Люкс» про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено. 4
березня 2010 року судом видано виконавчі
листи про примусове виконання
указаного рішення, на підставі яких
Центральним ДВС Черкаського міського
управління юстиції 5 серпня 2010 року
відкрито виконавчі провадження. 22
серпня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є
правонаступником ВАТ «Сведбанк», і яке
в свою чергу виступає правонаступником
АКБ «ТАС-Комерцбанк», та
ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено
договір факторингу № 13, відповідно до
умов якого останній набув права
кредитора відносно ТОВ «Бренд Де Люкс»,
ОСОБА_3 за кредитним договором та
договором поруки. 22 серпня 2012
року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ
«Українська боргова компанія»
укладено договір відступлення права
вимоги, за яким останнє набуло права
кредитора відносно ТОВ «Бренд Де Люкс»,
ОСОБА_3 за вищевказаними договорами.

Ураховуючи викладене, ТОВ Українська
боргова компанія» просило
задовольнити заяву.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 31 травня 2013 року
заяву ТОВ «Українська боргова
компанія» задоволено, замінено
стягувача ПАТ «Сведбанк» його
правонаступником ТОВ «Українська
боргова компанія» у справі № 2-3739/09 року
за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_3,
ТОВ «Бренд Де Люкс» про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 23 вересня 2013 року ухвалу
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 31 травня 2013 року скасовано,
заяву ТОВ «Українська боргова
компанія» про заміну стягувача
повернуто на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У касаційній скарзі ТОВ «Українська
боргова компанія», посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити заяву ТОВ
«Українська боргова компанія» про
заміну стягувача.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву про заміну
стягувача, суд першої інстанції
виходив із того, що до ТОВ «Українська
боргова компанія» перейшли всі права
щодо грошової вимоги до ТОВ «Бренд Де
Люкс» та ОСОБА_3

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та
повертаючи заяву ТОВ «Українська
боргова компанія» про заміну стягувача
на новий розгляд до суду першої
інстанції, апеляційний суд вказував, що
заявник у своїй заяві ставив питання
про заміну стягувача у цивільній
справі, а не у виконавчому провадженні,
судом також не перевірено на якій
стадії знаходиться виконавче
провадження.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду не можна.

Установлено, що заочним рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 23 грудня 2009 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Бренд Де
Люкс» на користь ПАТ «Сведбанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 276 868 грн 64 коп.

Рішення у передбаченому законом
порядку було звернуто до виконання.

Постановою державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції від 6
вересня 2010 року виконавчий лист №
2-3739/2009 про стягнення з ТОВ «Бренд Де
Люкс» на користь ПАТ «Сведбанк» боргу у
розмірі 276 868 грн 64 коп., виданий 4
березня 2010 року Придніпровським
районним судом м. Черкаси, повернуто
стягувачу.

Постановою державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції від 22
жовтня 2010 року виконавчий лист № 2-3739/2009
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Сведбанк» боргу у розмірі 276 868 грн 64
коп., виданий 4 березня 2010 року
Придніпровським районним судом м.
Черкаси, повернуто стягувачу.

22 серпня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір
факторингу № 13, згідно якого ТОВ
«Кредекс Фінанс» набуло права
кредитора відносно ТОВ «Бренд Де Люкс»
та ОСОБА_3

Згідно із договором № 01-12 про
відступлення права вимоги, укладеного
22 серпня 2012 року між ТОВ «Кредекс
Фінанс» та ТОВ «Українська боргова
компанія», остання набула права вимоги
заборгованості за кредитним договором
у ТОВ «Бренд Де Люкс» та ОСОБА_3

У квітні 2013 року ТОВ «Українська
боргова компанія» звернулося до суду з
заявою про заміну стягувача, а саме: ПАТ
«Сведбанк» замінити його
правонаступником ТОВ «Українська
боргова компанія».

Підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини (пункт 1 частина друга стаття
11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні
(крім випадків, передбачених статтею 515
ЦК України) може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги),
а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора в зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті
378 ЦПК України та статті 8
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі вибуття кредитора
в зобов'язанні він замінюється
правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами
1, 2 частини першої статті 512 ЦК України,
у разі передання кредитором своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) чи
правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається
поза межами виконавчого провадження у
разі смерті кредитора, припинення
юридичної особи чи відступлення права
вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження, у зв'язку із
чим припиняється її статус сторони
виконавчого провадження і її заміна
належним кредитором проводиться
відповідно до частини п'ятої статті 8
Закону України «Про виконавче
провадження», статті 378 ЦПК України за
заявою заінтересованої сторони
зобов'язання, якою є правонаступник, що
отримав від попереднього кредитора всі
права та обов'язки в зобов'язанні, у
тому числі й право бути стороною
виконавчого провадження.

За таких обставин звернення
правонаступника кредитора із заявою
про надання йому статусу сторони
виконавчого провадження відповідає
змісту статей 512, 514 ЦК України та статті
8 Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
ухвалу суду першої інстанції, залишив
поза увагою, що заміна кредитора у
зобов'язанні можлива з підстав
відступлення вимоги (цесія),
правонаступництва (смерть фізичної
особи, припинення юридичної особи) тощо
й до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, у тому числі
бути стороною виконавчого провадження
шляхом подання ним та розгляду судом
заяви про заміну стягувача поза межами
виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки апеляційний суд на
вищевикладені обставини уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214
ЦПК України не врахував норми
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановив
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 338 ЦПК України
постановлена судом апеляційної
інстанції ухвала підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія»
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 23 вересня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська