РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Леонід
Валентинович

при секретарі:Білошицькій І.Ю.,

з участю представника позивачки:
ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача:ОСОБА_4

третьої особи-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
про визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя,та визнання права
власності на 1/2 частину в майні
подружжя набутого ними в період
шлюбу,та зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5,ОСОБА_3, про визнання права
власності на житловий будинок з
будівлями та земельні ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_3 в якому просить суд
визнати будинок АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами та будівлями
спільною сумісною власністю
подружжя,та земельну ділянку
розташовану біля будинку, та визнати за
нею право власності на 1/2 частину
будинку та земельної ділянки набутих
ними в період шлюбу. В обґрунтування
своїх позовних вимог ОСОБА_5 зазначила,
що з 26 жовтня 2002 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3 Рішенням Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 02 вересня 2011 року шлюб між
позивачкою та відповідачем розірваний.
За період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1
року,ОСОБА_3 оформив на себе
кредит,отримав в банку «Аваль» 10 000
гривень,за які вони в цей же день купили
житловий будинок АДРЕСА_1. Кредит
сплачував її бувший чоловік, але кошти
були спільні,т.к.вона працювала, і
давала отримані кошти чоловіку на
погашення кредиту.Тому вона вважає
спільною сумісною власністю подружжя,
яке набуте ними в період шлюбу, а саме:
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Окрім
того за час перебування у шлюбі
відповідач отримав Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1000 га за цільовим призначенням
- для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд , який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,1445
га за цільовим призначенням - для
ведення особистого селянського
господарства, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 Відповідач
відмовляється визнавати за позивачкою
її право на рівну частку у зазначену
вище майні, тому вона просить визнати
зазначене майно спільною сумісною
власності подружжя,і визнати за нею
право власності на 1/2 частину будинку
АДРЕСА_1,на 1/2 частину земельної ділянки
площею 0,1000 га та на 1/2 частину земельної
ділянку площею 0,1445 га розташованих
біля спірного будинку.

Третя особа з самостійними вимогами
ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним
позовом,в якому просить визнати за ним
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 та земельні ділянки, які
розташовані біля будинку,мотивуючи
свій позов тим, що дійсно його
син-ОСОБА_3,07.06.2004 року оформив на себе
кредит в банку «Аваль»,і в цей день
купив житловий будинок АДРЕСА_1. Однак
кредит він виплачував особисто,провів
в будинку ремонт,в який вклав свої
кошти,тому вважає,що будинок та
земельні ділянки повинні належати
йому.

Представник позивачки по первісному
позову позовні вимоги позивачки
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві,зустрічний позов
ОСОБА_6не визнав.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_4,в судовому
засіданні позовні вимоги позивачки не
підтримали,пояснили суду,що дійсно
07.06.2004 року він в банку Аваль оформив
кредит,і отримав 10 000 гривень за який
купив житловий будинок АДРЕСА_1. Кредит
виплачував особисто його батько,ні він
ні його бувша дружина кредит не
сплачували,батько сам з своїми
товаришами зробили в будинку
ремонт,тому він вважає,що будинок та
земельні ділянки повинні належати його
батьку.

Заслухавши пояснення
сторін,свідків,дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані по справі
докази, судом встановлено наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що з
26 жовтня 2002 року року ОСОБА_3 та ОСОБА_5
перебували у зареєстрованому
шлюбі,який був розірваний рішенням
Радомишльського районного суду 02.09.2011
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 під час
проживання з ОСОБА_5 уклав Кредитний
договір за №Z14-2/06-4/7336/4418, на підставі
якого Банк «Аваль» надав йому грошові
кошти у сумі 10 000 гривень зі сплатою 22 %
річних за користування кредитом з
кінцевим терміном його погашення до
06.06.2009 року.

07 червня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9,
був укладений Договір купівлі -
продажу, який зареєстрований в реєстрі
за №861, згідно з яким ОСОБА_9 продав, а
ОСОБА_3зі згоди ОСОБА_5 купив належний
продавцеві на праві приватної
власності житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходяться в АДРЕСА_1,які
розташовані на земельній ділянці за
вказаною адресою, розміром 2624
квадратних метрів, яка не перебувала на
той час в приватній власності, за ціною
10 000 гривень. Договір був складений та
підписаний сторонами.

Також, 27.02.2006 року на підставі рішення XIX
сесії ІV скликання Радомишльської
міської ради від 28.04.2005 року, ОСОБА_3
були видані Державні акти на право
власності на земельні ділянки площею
0,1445 га та 0,1000 га, з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,та
ведення особистого селянського
гсподарства які знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного
кодексу України (надалі -СК України)
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Також, відповідно до
ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Положення ч. 2 ст. 60 СК України гарантує
подружжю, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Така
норма закону встановлює презумпцію
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час перебування в
шлюбі.

Аналогічне положення міститься і в ч. 3
ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, як передбачено ч. 1
ст. 61 СК України, може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Крім того, розірвання шлюбу, як
передбачено ч. 1 ст. 68 СК України, не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Положення ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України,
має аналогічний зміст та яким
передбачено, що майно, яке є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними.

Наведені вище норми гарантують кожному
із співвласників право на поділ того
майна, яке знаходиться у їх спільній
сумісній власності колишнього
подружжя, незалежно від розірвання
шлюбу.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, відповідно до
ч. 1 ст. 71 СК України, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
як випливає зі змісту ч. 1 ст. 70 СК
України та ч. 2 ст. 372 ЦК України, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Отже суд вважає встановленим той
факт,що житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходяться в АДРЕСА_1,є майном
спільної сумісної власності подружжя,і
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають право власності
кожен на 1/2 частину спірного житлового
будинку та відповідну частину
господарських будівель і споруд, що
знаходяться в АДРЕСА_1.

Суд не бере до уваги посилання
ОСОБА_3,що кредит сплачув його батько, в
матеріалах справи видно,що його бувша
дружина в період перебування з ним в
шлюбі працювала, отримувала доходи,і
давала кошти чоловіку на сплату
кредиту.

Не може бути задоволений позов ОСОБА_6 з
тих підстав, що у зв»язку з тим що він
сплачував кредит і проводив ремонт в
будинку, то він повинен бути власником
спірного будинку.

ОСОБА_6 не налав суду будь-яких
письмових доказів,що саме він
сплачував кредит, який оформив на себе
його син,з наявних в матеріалах справи
квитанціях чітко зазначено що грошові
кошти за кретит вносив саме ОСОБА_3 під
час проживання ним у шлюбі з ОСОБА_5

Не може бути задоволена і вимога
ОСОБА_5про визнаня за нею права на 1/2
частину земельних ділянок належних
ОСОБА_3 на підставі державних актів.
Данні акти є чинними і ніким не
скасовані.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_5 підлягає до часткового
задоволення,а позов ОСОБА_6не підлягає
до задоволення.

У відповідності до ст.88 ЦПК України,в
разі часткового задоволення позову
судові витрати присуждаются
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог,а
відповідачу пропорційно до тієї
частини позовних вимог,у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.
16, 368,367,372, ЦК України, ст.ст. 60, 61, 68,69,70 СК
України.ст.ст. 10, 11, 88,212-215 суд -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_5-задоволити
частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, який знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1 з будівлями та
господарськими спорудами.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та
відповідної частини господарських
будівель і споруд,позначених літерами
А-1,і має загальну площу-58,4 м2,в тому
числі житлову площу-38,0 м2,хліва Б-1,та
огорожу №1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
сплачений нею судовий збір по справі в
сумі 114 гривень 70 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Радомишльський районний
суд протягом десяти днів з часу його
проголошення.

Суддя
Свінцицький Леонід Валентинович