печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Литвинової І. В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Еталон», третя особа ОСОБА_2 про
визнання договору фінансового лізингу
недійсним та відшкодування моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Еталон», третя особа ОСОБА_2 про
визнання договору фінансового лізингу
недійсним та відшкодування моральної
шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
29.11.2013р. відповідачем ТОВ «Лізингова
компанія «Еталон» та її чоловіком
ОСОБА_2 було укладено договір
фінансового лізингу №000284. На виконання
зазначеного договору ОСОБА_2 було
сплачено комісію та авансовий платіж
на загальну суму 42300 грн. Оскільки
позивач своєї згоди на укладення
чоловіком ОСОБА_2 зазначеного договору
не надавала, він укладений в порушення
ст.65 СК України і тому повинен бути
визнаний судом недійсним на підставі
ч.3 ст.215 ЦК України. В процесі розгляду
справи, судом було прийнята до розгляду
заява позивача про зменшення позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просила визнати договір фінансового
лізингу недійсним та стягнути з
відповідача у відшкодування моральної
шкоди 6000 грн., витрати на правову
допомогу в розмірі 4000 грн., витрати,
пов»язані із явкою до суду в розмірі 1429
грн. 94 коп. та витрати по сплаті
судового збору.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з»явився, про час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, про час розгляду справи
був повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд
визнав за можливе провести розгляд
справи у відсутності представника
відповідача, ухваливши заочне рішення
на підставі наявних у справі доказів,
оскільки представник позивача не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази у
справі, вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Як встановлено в судовому засіданні,
29.11.2013р. ТОВ «Лізингова компанія
«Еталон» та ОСОБА_2 було укладено
договір фінансового лізингу №000284
(а.с.9-17). Предметом зазначеного договору
є обов»язок лізингодавця (ТОВ
«Лізингова компанія «Еталон») придбати
та передати на умовах фінансового
лізингу у користування майно, а
лізингоодержувач (ОСОБА_2) зобов»язався
прийняти предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі та інші платежі
згідно з умовами договору. На
виконання зазначеного договору ОСОБА_2
було сплачено комісію та авансовий
платіж на загальну суму 42300 грн., що
підтверджується квитанціями (а.с.18-19).
Позивач ОСОБА_1 є дружиною третьої
особи ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва
про шлюб (а.с.8).

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала,
що вона своєї згоди на укладення
чоловіком ОСОБА_2 зазначеного договору
не надавала, він укладений в порушення
ст.65 СК України і тому повинен бути
визнаний судом недійсним на підставі
ч.3 ст.215 ЦК України.

Разом з тим, положення ст. 65 Сімейного
кодексу України щодо порядку
розпорядження майном, що є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання в користування певного
майна, оскільки договір фінансового
лізингу є правочином щодо отримання в
користування майна, визначеного
договором. З огляду на зазначене,
відсутні підстави для визнання
спірного договору фінансового лізингу
№000284 недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Оскільки судом не встановлено
порушення відповідачем прав позивача,
вимога про відшкодування моральної
шкоди також задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, відсутні
підстави для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 224 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Еталон», третя особа ОСОБА_2 про
визнання договору фінансового лізингу
недійсним та відшкодування моральної
шкоди - відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
І. В.
Литвинова