У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Чайковицької сільської ради
Самбірського району Львівської
області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
державний нотаріус Рудківської
державної нотаріальної контори Слиш
Любомир Теодорович, управління
Держземагентства у Самбірському
районі Львівської області, відділ
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
про визнання рішення сільської ради та
державного акта про право власності на
земельну ділянку нечинними, договору
дарування нікчемним за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 18 червня 2013 року та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 19 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду позовом до Чайковицької
сільської ради Самбірського району
Львівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: державний нотаріус
Рудківської державної нотаріальної
контори Слиш Л.Т., управління
Держземагентства у Самбірському
районі Львівської області, відділ
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
та просила суд: визнати нечинним та
скасувати рішення першої сесії п'ятого
скликання Чайковицької сільської ради
Самбірського району Львівської
області від 23 липня 2009 року №138 про
передачу ОСОБА_5 у власність земельну
ділянку площею 0,07 га для ведення
садівництва, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; визнати нечинним та скасувати
державний акт про право власності на
земельну ділянку площею 0,07 га, виданий
Управлінням Держкомзему у
Самбірському районі Львівської
області на ім'я ОСОБА_5 на підставі
рішення сесії Чайковицької сільської
ради Самбірського району Львівської
області 23 липня 2009 року №138; визнати
нікчемним договір дарування земельної
ділянки площею 0,07 га, укладений між
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та посвідчений 23
листопада 2012 року державним нотаріусом
Рудківської державної нотаріальної
контори Слиш Л.Т.

Рішенням Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 18 червня 2013
року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано
нечинним та скасовано рішення першої
сесії п'ятого скликання Чайковицької
сільської ради Самбірського району
Львівської області від 23 липня 2009 року
№138 про передачу ОСОБА_5 у власність
земельну ділянку площею 0,07 га для
ведення садівництва, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Визнано нечинним та
скасовано державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0,07 га, виданий Управлінням Держкомзему
у Самбірському районі Львівської
області на ім'я ОСОБА_5 на підставі
рішення сесії Чайковицької сільської
ради Самбірського району Львівської
області 23 липня 2009 року №138. Визнано
нікчемним договір дарування земельної
ділянки площею 0,07 га, укладений між
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та посвідчений 23
листопада 2012 року державним нотаріусом
Рудківської державної нотаріальної
контори Слиш Л.Т.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 19 листопада 2013 року рішення
суду першої інстанції у частині
визнання нікчемним договору дарування
земельної ділянки скасовано, ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
в цій частині відмовлено. У решті -
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду першої інстанції та
рішення апеляційного суду в частині
залишення в силі рішення місцевого
суду скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального й
процесуального права, та постановити
ухвалу про закриття провадження у
справі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Разом з тим суд першої інстанції у не
скасованій частині та апеляційний суд
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що відповідачу спірну
земельну ділянку передано з порушенням
вимог чинного законодавства, зокрема,
ст. 20 ЗК України, оскільки в
установленому законом порядку не
змінено цільове призначення земельної
ділянки.

При цьому враховані преюдиційні
обставини, встановлені судовими
рішеннями в адміністративних справах.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу, залишити рішення
суду першої інстанції у нескасованій
частині та рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, подану
представником - ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 18 червня 2013
року в нескасованій частині та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 19 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта