УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до компанії «Віза Інтернешнл
Сервіс Есоусійшн» про зміну підстави
звільнення із займаної посади,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, вихідної допомоги,
компенсації за невикористану
відпустку та середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку та за зустрічним позовом
компанії «Віза Інтернешнл Сервіс
Есоусійшн» до ОСОБА_6 про відшкодування
матеріальної шкоди, за касаційною
скаргою компанії «Віза Інтернешнл
Сервіс Есоусіейшн» на рішення
апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10
квітня 2009 року між сторонами укладено
трудовий договір, за умовам якого вона
обіймала посаду головного бухгалтера
до фактичного виходу ОСОБА_7 з
відпустки у зв'язку із пологами та
догляду за дитиною. Представництвом
«Віза Інтернешнл Сервіс Есоусійшн» був
виданий наказ про прийняття ОСОБА_6 на
роботу з 21 квітня 2009 року. 30 грудня
2009 року представництвом було
прийнято заяву ОСОБА_7 про переривання
відпустки по догляду за дитиною та
вихід на роботу з 04 січня 2010 року.
ОСОБА_7 фактично приступила до роботи 04
січня 2010 року. Оскільки трудовий
договір сторін не був розірваний на час
фактичного виходу ОСОБА_7, а трудові
відносини продовжували тривати, то
трудовий договір автоматично є
продовженим на невизначений термін. З 12
лютого 2010 року був припинений доступ
позивача за первісним позовом до
роботи, а 19 лютого 2010 року їй було
вручене повідомлення про не допуск до
роботи з 22 лютого 2010 року у зв'язку із
виходом з відпустки ОСОБА_7 Листом від 11
серпня 2010 року відповідач за первісним
позовом запропонував ОСОБА_6 список
посад для працевлаштування. Оскільки
спірний строковий договір став
безстроковим, а ОСОБА_6 є одинокою
матір'ю, то застереження
представництва «Віза Інтернешнл
Сервіс Есоусійшн» у листі про
звільнення її за п. 2 ст. 36 Кодексу
законів про працю України, є грубим
порушенням трудового законодавства. 16
вересня 2010 року вона подала заяву про
звільнення з посади на підставі ч. 3 ст.
38 Кодексу законів про працю України,
проте, у запропонований строк її не
було звільнено та повторно направлено
листа із вакантними посадами для
працевлаштування. Оскільки
представництвом «Віза Інтернешнл
Сервіс Есоусійшн» був порушений не
тільки порядок її звільнення, але при
цьому були порушені строки розрахунку,
просила суд зобов'язати відповідача за
первісним позовом звільнити її із
займаної посади за власним бажанням,
стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу, вихідну допомогу,
компенсацію за невикористану
відпустку та середній заробіток за
весь час затримки належних до виплати
сум.

Компанія «Віза Інтернешнл Сервіс
Есоусіейшн» звернулась до суду із
зустрічним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що ОСОБА_6 було прийнято на
посаду головного бухгалтера
відповідно до строкового договору та
відповідного наказу відповідача за
первісним позовом. Зауважив, що
строковий договір припинився 19 лютого
2010 року і, що обов'язки головного
бухгалтера позивач за первісним
позовом виконувала в період із 21 квітня
2009 року і по 19 лютого 2010 року.
Вказує, що під час роботи ОСОБА_6 були
ввірені певні матеріальні цінності, у
тому числі відповідна корпоративна
платіжна карта з доступом до
банківського рахунку роботодавця,
емітована відповідною банківською
установою Великобританії. У зв'язку із
закінченням 19 лютого 2010 року строку
трудового договору ОСОБА_6 повинна була
передати керівництву документи та
матеріальні цінності, які були їй
ввірені, у тому числі і вказану
платіжну картку, проте, картка
повернута не була, а позивач за
первісним позовом повідомила, що вона
її загубила. Разом з тим в період із 27
серпня і до 09 листопада 2010 року по
банківському рахунку роботодавця було
проведено 29 операцій шляхом
використання вказаної корпоративної
платіжної картки, в результаті яких
відбулося зняття готівкових коштів
через банкомати, розташовані в м. Києві,
на загальну суму 6 043,68
англійських фунтів стерлінгів, що
згідно міжбанківського валютного
обмінного курсу фунтів стерлінгів до
гривні, становило 72 450 грн, яку
відповідач за первісним позовом і
просить стягнути на свій рахунок.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 лютого 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.
Позов компанії «Віза Інтернешнл Сервіс
Есоусіейшн» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь компанії «Віза
Інтернешнл Сервіс Есоусіейшн» 72 450 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
02 жовтня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано в частині
задоволення зустрічного позову
компанії «Віза Інтернешнл Сервіс
Есоусіейшн» та ухвалено у цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
зустрічного позову компанії «Віза
Інтернешнл Сервіс Есоусіейшн» до
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
шкоди відмовлено. У решті рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі компанія «Віза
Інтернешнл Сервіс Есоусійшн» просить
рішення апеляційного суду скасувати в
частині відмови в задоволенні її
позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що
оскаржуване судове рішення є законними
та обґрунтованими в процесі розгляду
справи апеляційним судом не порушені
норми ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду апеляційної інстанції необхідно
залишити без змін, а касаційну скаргу
відхилити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає відхиленню на таких
підставах.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення апеляційного суду
оскаржується лише в частині зустрічних
позовних вимог, то у решті рішення
судів попередніх інстанцій з
урахуванням ч. 1 ст. 335 ЦПК України в
касаційному порядку не переглядаються.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що між сторонами 10
квітня 2009 року укладено трудовий
договір за умовами якого, з додатками,
він набув чинності з дати його
підписання та укладений з працівником
щодо заміщення посади іншого
працівника прийнятого на постійній
основі, на строк відпустки такого
працівника у зв'язку з пологами та для
догляду за дитиною до дня фактичного
виходу такого працівника з відпустки.

У зв'язку зі знаходженням сторін у
трудових відносинах у серпні 2009
року позивачу за первісним позовом
була видана картка Барклайкард за №
НОМЕР_1 терміном дії до серпня 2012 року.

19 лютого 2010 року ОСОБА_6 було
повідомлено про те, що у зв'язку із
виходом на роботу з відпустки по
догляду за дитиною ОСОБА_7, яка до цього
обіймала вказану посаду, починаючи з 22
лютого її до роботи допущено не буде.

ОСОБА_6 повідомляла співробітників
представництва «Віза Інтернешнл
Сервіс Есоусіейшн», що втратила
вказану кредитну картку 02
лютого 2010 року про що свідчить
відповідний акт, складений та
підписаний сторонами 19 лютого 2010 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
зустрічного позову та відмовляючи у
позові в цій частині, апеляційний суд
вірно виходив із того, що
представництву «Віза Інтернешнл
Сервіс Есоусіейшн» як користувачу
платіжної картки стало відомо про її
втрату 19 лютого 2010 року під час
складання вищезазначеного акта, проте
підприємство не запровадило жодних дій
щодо повідомлення емітента, відповідно
до умов спільного договору та
внаслідок своєї бездіяльності, а не з
вини ОСОБА_6, допустило здійснення
неодноразових операцій з платіжною
карткою у період з 27 серпня по 09
листопада 2010 року.

При розгляді справи судом апеляційної
інстанції дотримані вимоги цивільного
процесуального закону, всебічно, повно
й об'єктивно з'ясовані обставини
справи, надана їм належна оцінка.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

На підставі вказаного колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала апеляційного суду постановлена
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому її слід
залишити без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу компанії «Віза
Інтернешнл Сервіс Есоусіейшн»
відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
02 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко
Т.О. Писана