Справа № 640/4214/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

04 червня 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді Попрас В.О.,

при секретарі -
Бутиріної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Управління державної
міграційної служби у Київському районі
м. Харкова про визнання особи такою, що
втратила право користування квартирою,
зняття з реєстрації та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить визнати
відповідача ОСОБА_2, таким що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1 в
м. Харкові, зняти з реєстрації та
виселити, посилаючись на те, що згідно
свідоцтва про право власності на житло
№1227 від 28.04.1995 р., виданого ННЦ «ХФТІ»,
позивач є власником квартири АДРЕСА_1. В
2000 році в квартирі був зареєстрований
відповідач ОСОБА_2, який є рідним братом
позивача. Відповідач веде аморальний
спосіб життя, зловживає алкоголем,
влаштовує бійки, знаходячись у
нетверезому стані. Відповідач ніде не
працює, з останнього місця роботи його
звільнили за вживання алкогольними
напоями на робочому місці. 13.10.2006 р.
відповідач потрапив до міської
клінічної лікарні швидкої
невідкладної медичної допомоги № 4 з
діагнозом: абстинентний синдром.
Проживаючи в квартирі, відповідач не
сплачує комунальні послуги, не приймає
участі у благоустрою будинку та не
дотримується правил користування
жилим приміщенням. Позивач змушений
був переїхати з квартири, яка належить
йому на праві власності, оскільки дії
відповідача загрожують спокою та життю
позивача. Позивач неодноразово
звертався до відповідача, як до брата
та рідної людини, щоб той опанував себе
та повернувся до здорового способу
життя, знайшов роботу та почав
заробляти гроші на життя, але
відповідач на його прохання не реагує.
Оскільки відповідач своїми діями
систематично порушує правила
співжиття з позивачем, мешкання разом з
ним загрожує життю співмешканцям
квартири, позивач, посилаючись на ст.116
ЖК України, просить визнати
відповідача втративши право
користування квартирою та виселити
його з квартири.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали, просили
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. В судовому засіданні позивач
додатково пояснив, що спірну квартиру в
1981 році отримала їх мати, разом з якою
раніше в квартирі були зареєстровані
та проживали позивач і відповідач, які
є рідними братами. В 1987 році мати
померла. Після смерті матері в квартирі
залишився проживати позивач, а
відповідач переїхав до бабусі в м.
Люботин. В 1995 році позивач приватизував
квартиру, ставши власником, оскільки на
момент приватизації відповідач в
квартирі зареєстрований не був. До 1997
року позивач знаходився в армії, потім
по роботі до грудня 1998 року перебував в
Криму. Коли повернувся в квартиру та
став в ній проживати, прописав в
квартиру рідного брата - відповідача
ОСОБА_2 та вони стали проживати разом в
квартирі. В 2005 році позивач
познайомився зі своєю майбутньою
дружиною. В 2007 році у них народилась
дитина і вони стали проживати в
квартирі дружини. Разом с братом в
спірній квартирі не могли проживати
разом, оскільки між ними виникали
сварки. Пропонував переселитись брату
в іншу квартиру з підселенням або
переїхати в м. Люботин, де він жив
раніше, але відповідач відмовляється.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що до смерті
матері він разом з позивачем проживали
в спірній квартирі. Після смерті матері
до них в квартиру переїхала бабуся. В 1992
році позивач одружився та став
проживати в квартирі разом з дружиною.
Тоді бабуся порадила відповідачу
переїхати до неї в м. Люботин, на її
пропозицію відповідач погодився.
Пізніше відповідач влаштувався на
роботі в м. Харкові, за згодою позивач
зареєструвався та став проживати в
спірній квартирі. Давав позивачу гроші
і той проводив оплату за комунальні
послуги. Коли позивач став погрожувати
тим, що виселить його, за комунальні
послуги став платити самостійно та на
підтвердження цього має квитанції.
Відповідач працює в м. Харкові, тому не
може жити в м. Люботин, як пропонує
позивач, оскільки там не має роботи.
Квартира двокімнатна і відповідач
займає тільки одну кімнату, інша
знаходиться в користуванні позивача.
Вважає, що вимоги позивача є
безпідставними, тому в задоволенні
позову просить відмовити.

Представник Київського РВ у місті
Харкові ГУ ДМС України в Харківській
області в судове засідання не з'явився,
про час і місце судового засідання
повідомлений у встановленому порядку,
подав заяву, в якій просить слухати
справу в їх відсутність. Враховуючи, що
в справі є достатні матеріали про права
і взаємовідносини сторін, представник
третьої особи належним чином
повідомлений про місце і час судового
засідання, суд розглядає справу у
відсутність представника третьої
особи: Київського РВ у місті Харкові ГУ
ДМС України в Харківській області
відповідно до ст.169 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
його представника, відповідача,
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2
згідно свідоцтва про право власності
на житло № 1227 від 28.04.1995 р., виданого
Національним науковим центром
«Харківський фізико-технічний
інститут».

В квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2.

Відповідач зареєструвався та проживає
в спірній квартирі, як член сім'ї
власника житла.

Власник квартири згідно ч.1 ст.383 ЦК
України має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб.

У відповідності до ст.405 ЦК України
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними і власником житла або законом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилається на ст.116 Житлового кодексу
України, якою передбачено, що в разі,
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Проте доказів, підтверджуючих той факт,
що відповідач систематично руйнує чи
псує жиле приміщення, використовує
його не за призначенням, систематично
порушує правила соціалістичного
співжиття, що робить неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі чи в одному будинку, позивач
ОСОБА_1 не надав.

Позивачем не надано також доказів,
підтверджуючих факт застосування до
відповідача заходів запобігання і
громадського впливу в зв'язку з його
поведінкою та те, що вони виявились
безрезультатними.

Опитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також не підтвердили
факт систематичного руйнування чи
псування відповідачем спірної
квартири, використовування квартири не
за призначенням чи систематичним
порушенням відповідачем правил
соціалістичного співжиття.

Так, свідок ОСОБА_3 пояснила, що жила в
квартирі разом з відповідачем в серпні
- вересні 2007 року. За цей час
неодноразово бачила відповідача в
нетверезому стані та один раз не змогла
потрапити до квартири, так як
відповідач закрився в квартирі та
заснув.

Свідок ОСОБА_4 проживав в квартирі на
протязі 2010-2011 років разом з
відповідачем. Він проживав в одні
кімнаті, а ОСОБА_2 в іншій кімнаті.
Відомостей про систематичне
руйнування чи псування квартири або
використовування її не за призначенням
з боку відповідача, чи порушення ОСОБА_2
правил соціалістичного співжиття не
повідомив. Проживаючи в квартирі на
протязі двох років свідок ОСОБА_4,
переїхав в іншу квартиру не в зв'язку з
поведінкою відповідача, а із-за того, що
знайшов іншу квартиру, яка значно
ближче до місця його роботи.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Оскільки в судовому засіданні
позивачем та його представником не
було доведено тих обставин, на які вони
посилались в обґрунтування позовних
вимог, суд вважає, що немає законних
підстав для позбавлення відповідача
ОСОБА_2 права на користування АДРЕСА_4 в
м. Харкові, тому позовні вимоги ОСОБА_1
про визнання відповідача ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.116
Житлового кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Управління
державної міграційної служби у
Київському районі м. Харкова про
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою, зняття з
реєстрації та виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ