Справа № 2/489/1175/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю представника позивачки
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
державного підприємства «Український
радіотехнічний інститут» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати,
відшкодування моральної шкоди,
В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до державного
підприємства «Український
радіотехнічний інститут» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати,
відшкодування моральної шкоди.
Позивачка вказує на те, що з 27 липня 2002
року вона, працювала на різних посадах
у ДП «Український радіотехнічний
інститут» та була звільнена за
власним бажанням 21 лютого 2011 року, але
фактично продовжувала працювати до 1
березня 2012 року. У день звільнення з
нею не було проведено повного
розрахунку. Рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 29
квітня 2013 року на її користь з
відповідача стягнуто заборгованість
по невиплаченій заробітній платі з
травня 2010 року по лютий 2012 року у
рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 22 жовтня 2013 року,
зміненого рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 20 грудня 2013
року, на її користь стягнуто з
відповідача 12275 грн. 63 коп. середнього
заробітку за час затримку розрахунку
за період з 1 березня 2012 року по 20 травня
2013 року (15 місяців).

Проте, відповідач не виконав рішенням
суду, не сплатив середню зарплату за
минулий час у зв'язку з чим сума богу за
9 місяців з 1 червня 2013 року по 1 березня
2014 року складає 7365 грн. 33 коп.

Посилаючись на викладене, просила суд
стягнути на її користь з відповідача
середній заробіток за час затримки
виплати заробітної плати у розмірі 7365
грн. 33 коп., та стягнути на її користь
моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового розгляду повідомлений судом
належним чином.

У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК
України судом ухвалено про проведення
заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи та оцінивши в
сукупності надані докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 з 27 липня 2002 року перебувала у
трудових відносинах на різних посадах
з ДП «Український радіотехнічний
інститут». Наказом № 5-к від 21 лютого 2011
року вона була звільнена на підставі
ст.. 38 КЗпП України.

Після видання наказу про
звільнення від 21 лютого 2011 року
позивачка фактично продовжувала
виконання трудових обов'язків сторожа
до 29 лютого 2012 року на підставі
договору підряду. Тобто трудові
відносини продовжувались і були
припиненні 29 лютого 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
провести з працівником повний
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівнику сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплати працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, в
день звільнення відповідачем не було
проведено повного розрахунку з
позивачкою.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 29 квітня 2013 року на її
користь з відповідача стягнуто
заборгованість по невиплаченій
заробітній платі з травня 2010 року по
лютий 2012 року у розмірі 20441 грн. 70 коп..

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 22 жовтня 2013 року, що
було змінено рішенням апеляційного
суду Миколаївської області від 20
грудня 2013 року, на користь позивачки з
відповідача стягнуто 12275 грн. 63 коп.
середнього заробітку за час затримку
розрахунку за період з 1 березня 2012
року по 20 травня 2013 року.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, зазначені рішення відповідачем
виконані не були.

Відповідно до вимог чинного
законодавства, передбачений ч. 1 ст. 117
КЗпП України обов'язок роботодавця
щодо виплати середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
настає за умови невиплати з його вини
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП
України, при цьому визначальними є такі
юридично значимі обставини, як
невиплата належних працівникові сум
при звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про
стягнення заборгованості із
заробітної плати роботодавець не
звільняється від відповідальності,
передбаченої статтею 117 КЗпП України, а
саме виплати середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, тобто за весь період
невиплати власником або уповноваженим
ним органом належних працівникові при
звільненні сум.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
29 січня 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

При визначенні розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку
суд виходить з положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від 8
лютого 1995 року №100 (далі - Порядок) та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 20 грудня 2013
року, яким було визначено середню
заробітну плату позивачки ОСОБА_2 у
розмірі 818 грн. 37 коп., та яке є
преюдиціальним для вирішення даної
справи.

З урахуванням положень Порядку розмір
середнього заробітку за 9 місяців
затримки розрахунку складе 7365 грн. 33
коп. (818 грн. 37 коп. х 9)

За такого, позов ОСОБА_2 на підставі
ст.. 116 КЗпП України підлягає
частковому задоволенню. З ДП
«Український радіотехнічний інститут»
на користь позивачки слід стягнути 7365
грн. 33 коп. середнього заробітку за
час затримки розрахунку.

Крім того, оскільки порушенням
трудових прав позивачці заподіяно
моральну шкоду, суд вважає, що її позов
в цій частині підлягає частковому
задоволенню.

Так, з урахуванням характеру і обсягу
заподіяних позивачці моральних
страждань, форми вини відповідача,
виходячи з засад виваженості та
справедливості, суд приходить до
висновку, що розумною компенсацією
моральної шкоди є 200 грн.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 224, 225
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до державного
підприємства «Український
радіотехнічний інститут» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виплати заробітної плати,
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з державного
підприємства «Український
радіотехнічний інститут» на користь
ОСОБА_2 7365 (сім тисяч триста шістдесят
п'ять) грн. 33 коп. середнього заробітку
за час затримки виплати заробітної
плати, 200 грн. моральної шкоди.

В іншій частині в позові
відмовити.

Стягнути з державного підприємства
«Український радіотехнічний інститут»
на користь держави 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Н.А. Спінчевська