АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/1019/14
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Шаповал Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 18 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство Юстиція» Харківська
філія, ОСОБА_3, Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», треті особи:
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання аукціону з
реалізації арештованого майна
недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати недійсним аукціон з реалізації
арештованого рухомого майна -
автомобіля Toyota Avensis, 2006 р. випуску, кузов
НОМЕР_1, що відбувся 26.04.2010 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказував, що між ним та ЗАТ «ОТП Банк»
13.03.2007 р. було укладено кредитний
договір №CL - 703/010/2007 на суму 33 630 доларів
США для купівлі автомобіля Toyota Avensis. З
метою забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором між
сторонами 13.03.2007 р. було укладено
договір застави вищезазначеного
автомобіля. За неналежне виконання
ОСОБА_2 умов кредитного договору 05.02.2009
р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 був
вчинений виконавчий напис та
запропоновано звернути стягнення на
предмет застави - вищезазначений
автомобіль. На підставі виконавчого
напису було відкрито виконавче
провадження, на спірний автомобіль був
накладений арешт, а 26.04.2010 р. відбувся
аукціон з реалізації автомобіля.

ПП «Спеціалізоване підприємство
Юстиція» Харківська філія не
повідомила боржника ОСОБА_2 про дату,
час та місце проведення прилюдних
торгів, а також стартову ціну
реалізації майна, що призвело до
позбавлення ОСОБА_2 можливості
реалізувати свої права та обов»язки,
надані законодавством боржнику при
проведенні аукціону. До того ж, це
порушення норм Тимчасового положення
має наслідком - реалізацію майна
(автомобіля) за нижчою ціною - 72 102 грн.,
ніж це було обумовлено в договорі
застави - 169 832 грн. Таким чином, позивач
вважає, що при проведенні 26.04.2010 р.
аукціону з реалізації арештованого
автомобіля Toyota Avensis мали місце суттєві
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна.

Також позивач посилається на те, що при
реалізації автомобіля слід було
застосувати Положення про порядок
проведення аукціонів ( публічних
торгів) з реалізації заставленого
майна, затвердженого постановою КМУ
від 22.12. 1997 р. № 1448, а не керуватися
положеннями Порядку реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом МЮ України від 15. 07. 1999 р. № 42/ 5.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 18 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду ОСОБА_2 не
погодився та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове,
яким аукціон з реалізації арештованого
рухомого майна (автомобіль Toyota Avensis, рік
випуску - 2006, колір - сірий, кузов
НОМЕР_1), що відбувся 26.04.2010 року -
визнати недійсним.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін з
підстав, передбачених ст. 308 ЦПК
України.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, районний суд
виходив із того, що позивачем не надано
доказів на підтвердження того, що
процедура реалізації майна була
проведена з порушенням вимог,
передбачених Порядком реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 15. 07. 1999 р. № 42/ 5.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
відповідають наданим доказам і вимогам
вказаного Порядку.

Згідно із частиною другою статті 16,
частиною першою статті 215 ЦК України
одним із способів захисту порушеного
права є визнання недійсним правочину,
укладеного з недодержанням вимог,
установлених частинами першою-третьою,
п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу,
зокрема, у зв'язку з невідповідністю
змісту правочину ЦК України та іншим
актам цивільного законодавства.

Підставою для визнання аукціону
недійсним позивачем було зазначено
недодержання організатором аукціону
норм частини першої статті 216 ЦК
України, Закону України "Про виконавче
провадження", Положення "Про порядок
проведення аукціонів (прилюдних
торгів) з реалізації заставленого
майна", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
грудня 1997 року № 1448, а також Порядку
реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 15 липня 1999 року №
42/5.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
"Про виконавче провадження",
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, а також Порядком реалізації
арештованого майна, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 15 липня 1999 року № 42/5.

Цим Законом визначено загальні правові
основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання та компетенцію, а також
визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхнє права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (статті 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111,
85 Закону).

Разом із тим, аналіз положень цього
Закону та Інструкції № 74/5 від 15 грудня
1999 року свідчить про те, що вони не
встановлюють порядку та правил
проведення аукціонів, а лише
закріплюють такий спосіб реалізації
майна, як його продаж на аукціоні, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (стаття 62 Закону та
пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5).

Відповідно до положень указаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації майна
організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (пункт
5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999
року).

Правила ж проведення аукціонів
визначаються Порядком реалізації
арештованого майна, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 15 липня 1999 року № 42/5.

Цей Порядок регулює реалізацію
арештованого майна, за винятком
нерухомого майна, майна вилученого
законом з обігу, та майна, зазначеного в
частині п'ятій статті 55 Закону України
"Про виконавче провадження". Порядком
визначаються дії організаторів до
проведення аукціону, порядок його
проведення, порядок переоцінки майна,
розрахунків за придбане на аукціоні
майно та оформлення кінцевих
результатів торгів.

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на аукціоні, яка полягає в
продажу майна боржника, на яке звернено
стягнення, та переході права власності
до покупця - переможця аукціону, слід
зазначити, що має місце правочин, який
може визнаватись недійсним в судовому
порядку з підстав порушення
встановлених законодавством правил
проведення торгів, визначених саме
Порядком реалізації арештованого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 15
липня 1999 року № 42/5.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження", до призначення аукціону,
у тому числі щодо визначення вартості
чи оцінки майна тощо, то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення аукціону,
мають самостійний спосіб оскарження й
не можуть бути підставою для визнання
аукціону недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним Судом України в постанові
від 26 грудня 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ВАТ «Державний ощадний банк
України », ТОВ» Форт», відділу
державної виконавчої служби,
приватного нотаріуса, про визнання
недійсним кредитного договору та
договору застави, скасування
виконавчого напису нотаріуса, визнання
недійсним аукціону з реалізації майна,
яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є
обов'язковою для судів України, які
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність до його
рішення.

Судом встановлено, що 26 квітня 2010 року
було проведено аукціон з реалізації
арештованого майна - автомобіля, в
результаті яких переможець - ОСОБА_3
придбала автомобіль за ціною 72 120 грн. 00
коп.

26. 03. 2010 р. ПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція » здійснило на
офіційному сайті публікацію про
прилюдні торги, призначені на 26. 04. 2010 р,
за 30 днів до проведення аукціону. Також
на адреси учасників виконавчого
провадження, які зазначені в
документах, що надійшли з виконавчої
служби, рекомендованою
кореспонденцією надсилались
повідомлення про час і місце
проведення аукціону.

З урахуванням наведеного позивачем не
надано доказів, підтверджуючих
наявність порушень правил проведення
прилюдних торгів

Також не є підставою для визнання
недійсним аукціону з реалізації
арештованого майна рішення Київського
районного суду м. Харкова від 15 червня
2012 року, яким виконавчий напис
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
вчинений 05. 02. 2009 р. на підставі
кредитного договору та договору
застави транспортного засобу визнаний
таким, що не підлягає виконанню.

Вказане судове рішення було прийнято
після проведення аукціону з реалізації
автомобіля, на який було звернуто
стягнення за виконавчим написом, а тому
це не є підставою для визнання аукціону
недійсним, відповідно до положень ст.
203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Суд повно та всебічно з»ясував
обставини по справі, наданим доказам
дав належну оцінку і постановив
законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м. Харкова від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: