У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Карнатової Ілони Олександрівни, яка
діє від імені публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 25 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулося до
суду з указаним позовом. Зазначало, що 23
квітня 2008 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 0, згідно з
умовами якого банк надав позичальнику
кредитні кошти у розмірі 5940 доларів США
з урахуванням 13 % річних на строк з 23
квітня 2008 року по 23 квітня 2029 року. На
забезпечення виконання зобов'язання
між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4 23 квітня 2008 року укладено
договір поруки. 8 грудня 2011 року між
публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та позивачем укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених цим договором, АТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого АТ «Дельта
Банк» замінює «УкрСиббанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, і внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників
до останнього переходить
(відступається) право вимагати (замість
АТ «УкрСиббанк») від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.
Посилаючись на те, що відповідач свої
зобов'язання за договором не виконує, а
до позивача на підставі ст. ст. 514, ч. 1 ст.
516 ЦК України перейшло право вимоги за
вказаним кредитним договором, просило
задовольнити позов.

Рішенням Валківського районного суду
Харківської області від 23 травня 2013
року позов задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
АТ «Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 65240 грн 87
коп. Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 25 вересня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Карнатова І.О., яка
діє від імені публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
справу передати на новий розгляд до
апеляційного суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 23 квітня 2013 року
між акціонерним комерційним
інноваційним банком «Укрсиббанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір, за умовами якого банк
зобов'язувався надати позичальнику
кредитні кошти в іноземній валюті у
розмірі 5940 доларів зі сплатою 13 % річних
на строк з 23 квітня 2008 року по 23 квітня
2029 року.

У зв'язку з тим що, зобов'язання за
кредитним договором належним чином
відповідач не виконує, позивач просив
стягнути заборгованість.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що позивач не надав суду доказів, що
акціонерним комерційним інноваційним
банком «Укрсиббанк» були виконані
передбачені кредитним договором
обов'язки та відповідач отримала
зазначені в кредитному договорі кошти,
та що 23 квітня 2008 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«Укрсиббанк» та ОСОБА_4 укладався
договір поруки.

Однак, повністю погодитись з такими
висновками неможливо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази. Клопотання про
витребування доказів має бути подано
до або під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті із
долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі. Особи, які не
мають можливості подати доказ, який
вимагає суд, взагалі або у встановлені
судом строки, зобов'язані повідомити
про це суд із зазначенням причин
протягом п'яти днів з дня отримання
ухвали. За неповідомлення суду про
неможливість подати докази, а також за
неподання доказів, у тому числі і з
причин, визнаних судом неповажними,
винні особи несуть відповідальність,
встановлену законом.

З матеріалів справи, зокрема журналу
судового засідання від 14 серпня 2013
року, вбачається, що було задоволене
клопотання про витребування
документів і оголошено перерву до 4
вересня 2013 року.

15 серпня 2013 року суддею апеляційного
суду Харківської області направлено на
адресу публічного акціонерного
товариства «Дельтабанк» лист про
необхідність направлення до суду копії
договору поруки, укладеного між
акціонерним комерційним інноваційним
банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 а також
докази, які б свідчили про отримання
кредитних коштів.

4 вересня 2013 року до апеляційного суду
Харківської області надійшла заява
представника публічного акціонерного
товариства «Дельтабанк» з клопотанням
про необхідність відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю подання
документів, оскільки вони знаходяться
в іншому місці.

25 вересня 2013 року апеляційний суд
Харківської області ухвалив нове
рішення про відмову у позові у зв'язку з
тим, що позивачем не надано доказів на
його обґрунтування.

Однак, вирішуючи спір по суті,
апеляційний суд порушив норми
процесуального права не врахував, що
неподання витребуваних документів
тягне за собою наслідки, встановлені
ст. 137 ЦПК України.

Розгляд справи по суті в такому випадку
можливий в разі неможливості подання
доказів через їх відсутність.

Наведені порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179, 304 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Карнатової Ілони
Олександрівни, яка діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 25 вересня 2013 року
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І.
Мартинюк М.І. Наумчук