АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1188/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Ошедшій
А.Д.,

за участю:

представника позивача
ГотіноїА.П.,

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування позову вказує, що 27.08.2007
між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № SMЕ0003128, відповідно
до умов якого остання отримала
кредитні кошти в сумі 100 000 доларів США.
У забезпечення зобов'язань 27.08.2007 між
ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_6 укладено
договір поруки № SМЕ0003128/1.

30.09.2009 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» було укладено
Договір факторингу. ПАТ «Альфа-Банк»
було відступлено право грошової вимоги
за кредитним договором № SМЕ0003128 від
27.08.2007 ТОВ «Кредитні ініціативи».

В порушення умов договору відповідач
ОСОБА_7 свої зобов'язанння належним
чином не виконала, в результаті чого
має прострочену заборгованість.

Станом на 05.08.2012 розмір заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором
становить 709 479 грн. 62 коп., з яких
заборгованість за кредитом становить
662 523 грн. 30 коп., заборгованість по
відсотках - 46 956 грн. 32 коп.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 13.11.2013 позов задоволено -
стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи»
заборгованість за кредитом в сумі 662 523
грн. 30 коп., заборгованість по відсотках
в сумі 46 956 грн. 30 коп. та судовий збір у
розмірі 1 609 грн. 50 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням відповідач
ОСОБА_3 через свого представника
оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Зокрема, вказує, що
судом не досліджено питання щодо
сплати апелянтом заборгованості після
відступлення права грошової вимоги за
кредитним договором на користь
позивача, не витребувано необхідних
доказів на підтвердження розміру
заборгованості станом на дату
укладення договору факторингу та
станом на дату подання позовної заяви,
також не досліджено питання щодо
правильності проведення позивачем
конвертації суми заборгованості
апелянта з валюти у національну валюту
України гривню.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні підтримав
апеляційну скаргу з викладених в ній
підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечувала за її
безпідставністю та необґрунтованістю
і просила апеляційну скаргу відхилити,
а рішення суду залишити без змін,
оскільки воно постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явивсь, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини нявки суд не повідомив.
Колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача ОСОБА_6, оскільки його
неявка не перешкоджає апеляційному
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі порушили взяті на себе
зобов'язання, визначені договорами
кредиту та поруки, укладеними між
сторонами, що призвело до виникнення
заборгованості, яка підлягає, в силу
вимог договору та закону, стягненню з
відповідачів в солідарному порядку.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 27.08.2007 між ЗАТ
«Альфа-Банк» (19.08.2009 перейменовано на
ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № SМЕ0003128, відповідно
до умов якого остання отримала
кредитні кошти в сумі 100 000 доларів США
на строк 60 місяців, зі сплатою
процентів за користування кредитом в
розмірі 15% річних. Цільове призначення
кредиту - придбання автотранспорту для
подальшого використання у
підприємницькій діяльності.

Відповідно до умов кредитного
договору, проценти за користування
кредитом обчислюються від суми
кредиту, яка фактично знаходиться у
користуванні позичальника за кожний
календарний день користуванням
кредитом за методом «факт/360» з моменту
надання кредиту до моменту повного
повернення кредиту.

Для забезпечення виконання зобов'язань
позичальником за вищевказаним
договором, 27.08.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк»
та ОСОБА_6 укладено договір поруки №
SМЕ0003128/1, за умовами якого останній взяв
на себе зобов'язання перед кредитором
відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3,
які виникають з умов кредитного
договору № SМЕ0003128 від 27.08.2007.
Відповідно до п.3.1 строк цього договору
- 60 календарних місяців.

Згідно до ст. 512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи.

30.09.2009 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» було укладено
договір факторингу, відповідно до
якого ТОВ «Кредитні ініціативи»
зобов'язувалось передати грошові кошти
в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк», а ПАТ
«Альфа-Банк» зобов'язувалось
відступити ТОВ «Кредитні ініціативи»
свої права грошових вимог до боржників
за кредитними договорами, перелік яких
міститься в додатку № 1 до договору
факторингу.

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк» було
відступлено право грошової вимоги за
кредитним договором № SМЕ0003128 від 27.08.2007
ТОВ «Кредитні ініціативи», що
підтверджується наявними у справі
доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України,
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до умов кредитного договору
та договору факторингу, позивач вправі
вимагати дострокового погашення
кредиту у разі невиконання чи
неналежного виконання відповідачем
умов договору.

Станом на 05.08.2012 розмір заборгованості
відповідачів за кредитним договором
становить 709 479 грн. 62 коп., з яких
заборгованість за кредитом становить
662 523 грн. 30 коп., заборгованість по
відсотках - 46 956 грн. 32 коп.

При цьому, слід зазначити, що розмір
заборгованості, яка була передана за
договором про відступлення права
вимоги був перевірений судом
апеляційної інстанції шляхом
витребування виписки по особовому
рахунку боржника і є дійсним, а відтак
доводи апеляційної скарги щодо
відсутності доказів про розмір
заборгованості є безпідставними.

Також слід зазначити, що не
заслуговують на увагу й доводи скарги
про не дослідження питання щодо
правильності проведення позивачем
конвертації суми заборгованості з
валюти у національну валюту України
гривню, оскільки позивачем заявлено
вимоги про стягнення коштів у
національній валюті, що відповідає
вимогам закону, і згідно розрахунку
суми боргу автоматизованою системою з
урахуванням курсу валют, що
підтверджується випискою по рахунку, а
також в межах переданої суми боргу за
договором про відступлення права
вимоги.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідачі, не сплативши у вказаний в
договорі строк кредит, порушили вимоги
ст. 530 ЦК України відповідно до якої,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
тобто згідно ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, при чому зобов'язання має
виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредити) позичальникові у розмірі та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому, слід зазначити, що ч. 2
вказаної статті наголошує, що до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
«Позика», якщо інше не встановлено
параграфом 2 «Кредит» і не випливає із
суті кредитного договору.

Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Разом з цим у відповідності до ч. 1 ст. 554
ЦК України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитом як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
вказано договором поруки.

Щодо твердження апелянта про
неврахування позивачем частково
сплачених апелянтом грошових сум для
погашення заборгованості за кредитним
договором, то воно є необґрунтованим,
оскільки в матеріалах справи міститься
витребувана судом виписка з особового
поточного рахунку ОСОБА_3, в якій чітко
відображені та підтверджені всі
проведені операції за кредитним
договором, вказано всі сплачені
щомісячні платежі грошових сум в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором, а отже суд з
урахуванням умов кредитного договору
та даних про часткову сплату коштів мав
можливість перевірити заявлену до
стягнення суму і дійти правомірного
висновку про наявність заборгованості
в означеному розмірі.

З наведеного вбачається, що судом
першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач виконав
належним чином свої зобов'язання за
кредитним договором, натомість,
відповідачі, в односторонньому
порядку, відмовились виконувати взяті
на себе зобов'язання щодо вчасного
повернення кредиту та сплати відсотків
за його користування. Таким чином, в
суді першої інстанції знайшов
підтвердження факт неналежного
виконання відповідачами своїх
зобов'язань за кредитним договором та
договором поруки, а отже, суд цілком
правомірно дійшов висновку про
необхідність стягнення солідарно з
відповідачів, у відповідності з
вимогами ч. 1 ст. 554 ЦК України, суми
кредиту та відсотків за його
користування.

Отже, суд першої інстанції повно та
всебічно розглянув справу, надав всім
доводам сторін належну правову оцінку,
оцінив належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності та постановив
законне, правильне по суті і
справедливе рішення.

Таким чином, при апеляційному розгляді
справи порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді