АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3068/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1253/14
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М.
Доповідач Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Корнієнка В.І., Лобова О.А.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою державного
територіально галузевого об'єднання
«Південно західна залізниця»

на рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 5 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
державного територіально галузевого
об'єднання «Південно-західна
залізниця» про стягнення індексації,
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, зазначаючи, що
рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 5 лютого 2010 року його
поновлено на роботі та стягнуто з
Державного територіального
підприємства «Південно-західна
залізниця» на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 21 921 грн. 76 коп.

Однак рішення суду в частині стягнення
середнього заробітку було виконано
лише в лютому 2012 року.

Тому за період з 5.02.2010 року по 31.01.2012
року прохав стягнути індексацію
грошових сум в розмірі 219 грн. 22 коп.
згідно з вимогами Закону України
«Про індексацію грошових коштів
населення».

Також вказував, що рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави
від 18 листопада 2010 року його повторно
було поновлено на роботі та стягнуто
моральну шкоду.

Однак до цього часу йому не
виплачено середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 01.07.2010
року по 30.03.2011 року.

Тому прохав стягнути на його користь
за цей період середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 18 215
грн. та індексацію цієї заробітної
плати в сумі 186 грн. 67 коп.

Також зазначав про заподіяння йому
моральної шкоди, розмір якої він
оцінює в 10 000 грн. та яка полягає в тому,
що йому не було виплачено середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
1.07.2010 року по 30.03.2011 року.

В червні 2013 року та грудні 2013 року (
а.с.152, 194 ) ОСОБА_1 уточнював позовні
вимоги.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 5 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з державного територіально
галузевого об'єднання «Південно -
західна залізниця» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 28 815 грн. 57 коп.,
моральну шкоду в сумі 3000 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 3000
грн.

В апеляційній скарзі представники
державного територіально галузевого
об'єднання «Південно - західна
залізниця» прохали рішення суду
скасувати та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог. Вказували на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
місцевий суд прийшов до висновку про
доведеність позовних вимог позивача,
однак колегія суддів приходить до
висновку про порушення місцевим судом
вимог матеріального та
процесуального права які призвели до
неправильного вирішення спору та є
підставою для скасування судового
рішення з постановленням у справі
нового рішення з підстав передбачених
ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 5 лютого
2010 року ОСОБА_1 поновлений на роботі з
25.02. 2010 року (а. с. 33), а середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 21 921 грн. 76 коп. виплачено йому
9.02.2012 року ( а. с. 100,130).

Прийшовши до висновку про право ОСОБА_1
на індексацію середнього заробітку
за час вимушеного прогулу місцевим
судом не було враховано, що середній
заробіток не є заробітною платою та
не підлягає індексації, відповідно до
частини першої статті 2 Закону України
"Про індексацію грошових доходів
населення" та постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078
«Про затвердження Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення»

Згідно з п.3 Порядку, індексації не
підлягають виплати, які обчислюються
із з середнього заробітку.

Таким чином в задоволенні цієї
позовної вимоги необхідно відмовити.

На виконання рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 18.11.2010
року ОСОБА_1 поновлений на роботі
згідно наказу від 30.03.2011 року ( а. с. 31)

Під час постановлення рішення 18.11.2010
року Октябрським районним судом
питання про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
не вирішувалося.

Таким чином позивач у справі мав
право на отримання середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 1.07.2010 року по 30.03.2011 року.

У відповідності з вимогами ст. 233 КЗПП
України працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

В даному випадку початок строку
позовної давності для позивача
розпочався з наступного дня після
його поновлення на роботі, тобто з
31.03.2011 року. До суду з вимогами про
стягнення середнього заробітку
позивач звернувся лише у березні 2012
року.

В ході судового розгляду справи,
колегією суддів поважності причин
пропуску строку звернення до суду
встановлено не було. Отримання
позивачем в листопаді 2011 року довідки -
розрахунку його середнього заробітку
за період роботи травень - червень 2010
року не є поважною причиною пропуску
строку звернення до суду.

Що стосується вимог позивача про
стягнення моральної шкоди то колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність даної вимоги.
Середній заробіток за час вимушеного
прогулу не є порушенням трудових прав
позивача, а є штрафною санкцією яка
застосовується до роботодавця за
порушення трудових прав працівника.
Тому не виплата цих коштів не може
заподіювати позивачу моральну шкоду.

Як зазначено вище позивач пропустив
строки звернення до суду з вимогами
про стягнення на його користь
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

За таких обставин в задоволенні
позовних вимог про стягнення
моральної шкоди необхідно відмовити
за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 316,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу державного
територіального галузевого об'єднання
« Південно західна залізниця»
задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 5 лютого 2014 року
скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти діб до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді :

З оригіналом згідно.