Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/1521/14-ц
Провадження № 2/270/952/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
м. Макіївка

Центрально-Міський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:

головуючий
суддя Неженцева О.В.

при
секретарі Опалюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним
припиненням сімейних відносин і
неможливістю збереження сім'ї. /а.с.2/.

Позивач ОСОБА_1, була належним чином
сповіщена про час та місце судового
розгляду, але не використала свого
права на безпосередню участь у
судовому засіданні, через канцелярію
суду подала письмову заяву від 16 квітня
2014 року про підтримання заявлених
позовних вимог та клопотання про
розгляд справи у її відсутність. /а.с.
12,16/.

У позовній заяві зазначено, що з 15
серпня 1992 року позивач ОСОБА_1
перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у
зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх
дітей від шлюбу не мають. Внаслідок
несумісності характерів між подружжям
постійно виникали суперечки та сварки
на побутовому ґрунті, що призвело до
втрати почуття любові один до одного.
За цих підстав вони з лютого 2013 року
припинили шлюбні відносини, мешкають
окремо за різними адресами, не ведуть
спільне господарство і фактично не
спілкуються між собою. За час окремого
проживання вона дійшла висновку, що
примирення між ними та подальше
спільне проживання неможливе, а
збереження шлюбу суперечить інтересам
кожного із них. На підставі наведених
обставини, позивач ОСОБА_1 просила суд
розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, після
розірвання шлюбу залишити їй прізвище
«ОСОБА_1».

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду справи, не
використав наданого законом права на
безпосередню участь у судовому
засіданні, 16 квітня 2014 року подав суду
письмову заяву, в якій позовні вимоги
про розірвання шлюбу визнав у повному
обсязі, просив розглянути справу у його
відсутності. /а.с.13,17/.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК
України ) установив наступне.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 15
серпня 1992 року в Палаці одруження міста
Макіївки, актовий запис № 1747. /а.с.4/

Відповідно до положень статті 51
Конституції України та частини першої
статті 24 Сімейного кодексу України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, згідно припису статті 112 СК
України, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. При
цьому суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Як убачається із матеріалів справи і
встановлено судом, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з
лютого 2013 року припинили шлюбні
відносини, не проживають однією сім'єю
і не ведуть сумісне господарство. За
цей час подружжя не здійснили дій щодо
збереження родинних стосунків, між
ними встановились неприязні
взаємовідносини. Суд вважає, що за
таких обставин надання подружжю строку
для примирення у даному випадку
суперечить моральним засадам
суспільства.

Згідно до положень статті З СК України
сім*ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають спільні права та обов'язки.

Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності,
приймаючи до уваги існуючи взаємини
між подружжям, ступінь конфліктних
стосунків та причини розлучення,
небажання кожного з них продовжувати
шлюбні відносини, суд дійшов висновку,
що подальше спільне життя ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 та збереження їх сім*ї неможливе
і суперечить інтересам кожного з них,
що має істотне значення, заява
відповідає дійсній волі дружини,
визнання відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, тому
позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані із
зверненням до суду і розглядом
цивільної справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 11, 60, 174, 212, 213,214,215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 110-112 Сімейного кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 15 серпня
1992 року в Палаці одруження міста
Макіївки Донецької області, актовий
запис № 1747, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивача «ОСОБА_1» залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засідання під
час оголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В. Неженцева