АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1457/2014
Головуючий в І інстанції Спічак О.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 27.03.2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5
до ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
житловим будинком, стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27.03.2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_5
відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що з висновку експерта № 8
від 06.02.2014 року вбачається, що
недодержання відповідачем
архітектурних, санітарних,
екологічних, протипожежних вимог і
правил при будівництві магазину
призвело до неможливості користування
належним чином земельною ділянкою та
житловим будинком, власником якого є
ОСОБА_6 Однак, суд першої інстанції не
прийняв до уваги вказаний висновок
експерта. Також суд першої інстанції не
надав належної оцінки показів свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9,які підтвердили
відсутність нормального користування
земельною ділянкою та житловим
будинком у результаті незаконного
будівництва магазину. Крім того,
висновок суду про те, що відповідач
ОСОБА_7 здійснює роздрібну торгівлю на
підставі дозвільних документів,
спростовується наданими ним же
дозволами на експлуатацію об'єкта
торгівлі, громадського харчування та
сфери послуг та розміщення об'єкта
торгівлі та сфери послуг. З цих
дозволів вбачається, що експлуатація
кіоску (а не магазину) та роздрібна
торгівля дозволена відповідачу до
26.04.2011 року. На підставі
вищезазначеного, просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 у повному обсязі.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 до суду не з'явились,
хоча були повідомлені про розгляд
справи належним чином. Від ОСОБА_10
надійшла заява з проханням про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із зайнятістю адвоката в іншому
процесі. Будь-яких доказів зайнятості
адвоката позивачкою надано не було. За
таких обставин колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності позивачок.

ОСОБА_7, у судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явились до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, у визначених цивільно-
процесуальним законом межах, колегія
суддів вважає, що скарга ОСОБА_5
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу від 14.12.2005
року, посвідченого приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 ( а.с. 5).

Також в цьому ж будинку зареєстрована
та проживає ОСОБА_5

Відповідачу ОСОБА_7 належить на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_2, що
підтверджується зокрема довідкою КП
«Херсонське БТІ» Херсонської обласної
ради № 3106 від 26.04.2013 року. (а.с.10).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що за вказаною адресою
також знаходиться магазин, який
належить ПП ОСОБА_7, у якому останній
здійснює роздрібну торгівлю на
підставі дозвільних документів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 посилаючись на норми
ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України у
позові зазначили, що встановлений на
земельній ділянці самочинно
збудований ОСОБА_7 магазин порушує їх
права, тим що вікна їхнього житлового
будинку затемнені, біля будинку
постійно збираються гучні компанії та
накопичується багато сміття, а тому
просили усунути перешкоди шляхом
знесення самовільного збудованого
магазину.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ у п 22 постанови № 6 від 30.03.2013 року
«Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.
Вимоги відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
внаслідок перебудови під час її
експлуатації (частина сьома статті 376
ЦК).

У п.24 цієї ж постанови ВССУ роз'яснив,
що знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

В інших випадках суд за позовом
відповідного державного органу чи
органу місцевого самоврядування може
на підставі частини сьомої статті 376 ЦК
зобов'язати забудовника здійснити
перебудову житлового будинку, будівлі,
споруди або іншого об'єкта нерухомості,
який побудовано чи будується з
істотними відхиленнями від проекту або
з істотним порушенням основних
будівельних норм і правил, у тому разі,
коли таке будівництво суперечить
суспільним інтересам, порушує права
інших осіб, коли порушення будівельних
норм і правил є істотним, а також є
технічна можливість виконати
перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови
об'єкта нерухомості відсутня або
забудовник відмовляється від такої
перебудови, суд, незалежно від
поважності причин відмови, за позовом
зазначених органів або особи, права чи
інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачками не було надано суду
доказів які б свідчили про
неможливість усунення перешкод у
користуванні власністю іншим крім
знесення самочинного будівництва
способом. Зокрема, не було надано
доказів неможливості здійснення
перебудови будівлі магазину, відмови
відповідача у здійсненні такої
перебудови і т.ін.

Також колегія суддів бере до уваги той
факт, що відповідач збудував
приміщення магазину у 2001 році, а
позивачка набула право власності на
підставі договору купівлі-продажу у 2005
році. Тобто на час придбання будинку
позивачкою будівля магазину вже
існувала і ОСОБА_10 при і огляді будинку
знала про існування магазину і можливі
незручності у використанні її
власності на момент її придбання і тим
не менш прийняла рішення про придбання
будинку.

Враховуючи наведені обставини
колегія суддів вважає правильним та
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог позивачок та відмову у
їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони не спростовують фактів з якими
закон пов'язує відсутність можливості
для задоволення позову про знесення
самочинного будівництва.

Відтак, підстав для скасування чи зміни
рішення суду та задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 27.03.2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: