Справа № 347/2754/13-ц
Провадження № 22-ц/779/656/2014
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого : Мелінишин
Г.П.

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Шалаути Г.І.

секретаря:
Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Річківської сільської ради,
реєстраційної служби Косівського
районного управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування
рішень Річківської сільської ради від
07.02.2009 року в частині надання дозволу
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку та
рішення від 24.01.2011 року щодо передачі у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Косівського районного суду від 06
лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із позовом, уточнивши його в
подальшому, до Річківської сільської
ради, реєстраційної служби Косівського
районного управління юстиції про
визнання незаконним та скасування
рішень Річківської сільської ради від
07.02.2009 року в частині надання дозволу
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку та
рішення від 24.01.2011 року щодо передачі у
власність ОСОБА_3 земельної ділянки.

Ухвалою Косівського районного
суду від 18 листопада 2013 року до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучено ОСОБА_3

Ухвалою Косівського районного суду від
06 лютого 2014 року (описку в даті якої
виправлено ухвалою цього ж суду від 10
лютого 2014 року) провадження у справі
закрито.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що суд
прийшов до помилкового висновку щодо
відсутності між сторонами спору про
право цивільне. При цьому судом не
взято до уваги, що даний спір згідно з
підставою і предметом позову
стосується його права користування
земельною ділянкою. Розгляд таких
справ згідно з положеннями ст.15 ЦПК
України відбувається за правилами
цивільного судочинства. Крім того,
питання виникнення чи припинення права
приватної власності, в тому числі і на
землю регулюється цивільним
законодавством і відноситься до сфери
приватних, а не публічних інтересів
особи.

Крім того, в порушення вимог ст. 210 ЦПК
України ухвала датована 06 травня 2014
року.

Посилаючись на дані обставини, просив
увалу скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В засіданні апеляційного суду
представники апелянта доводи скарги
підтримали з наведених у ній мотивів.

Представники Річківської сільської
ради, реєстраційної служби Косівського
районного управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору ОСОБА_3 та її
представник доводів скарги не визнали
посилаючись на обґрунтованість
висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали, справи
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Закриваючи провадження у справі суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач оскаржує рішення суб'єкта
владних повноважень, яким є Річківська
сільська рада, в частині прийняття нею
неправомірних рішень, що порушують
його права та інтереси, а отже між
сторонами відсутній спір про право.

Однак, до такого висновку суд дійшов з
порушенням норм процесуального закону.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а

також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
провадиться за правилами іншого
судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

З матеріалів справи вбачається, що
звертаючись в суд із позовом до
Річківської сільської ради позивач
просив визнати незаконним та скасувати
рішення Річківської сільської ради від
07.02.2009 року в частині надання дозволу
ОСОБА_3 на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку
площею 0,7233 га, яка знаходиться на
АДРЕСА_1, та рішення від 24.01.2011 року щодо
передачі їй у власність цієї земельної
ділянки.

Як роз'яснено в п. 7 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №3 від 0103.2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного Кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань тощо.

Враховуючи вищенаведене та суть
заявленого позову, висновок суду про
те, що спір є адміністративно-правовим
та відноситься до адміністративної
юрисдикції не можна вважати
обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала
постановлена судом з порушенням вимог
процесуального права. А тому не може
залишатися в силі, і підлягає до
скасування з направленням справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Що стосується дати постановлення
ухвали, то як вбачається зі змісту
ухвали Косівського районного суду від
10 лютого 2014 року судом за заявою ОСОБА_3
було виправлено допущену описку в даті
постановлення такої з 06 травня 2014 року
на 06 лютого 2014 року (а.с.58, 60-61).

Тому відповідно апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Косівського районного суду від
06 лютого 2014 року скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Г.І. Шалаута