Справа №487/7229/13-ц 24.04.2014 24.04.2014 24.04.2014
Провадження №22-ц/784/1303/14
Головуючий у першій інстанції-Щербина
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Рудніку Є.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 21 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до державного підприємства
«Суднобудівний завод імені 61 Комунара»

про стягнення середнього заробітку

за час затримки розрахунку при
звільненні

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ДП «Суднобудівний
завод імені 61 Комунара» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Позивач зазначив, що з 17 серпня 1987 року
по 12 квітня 2011 року перебував з
відповідачем в трудових
правовідносинах. За час роботи
утворилась заборгованість по
заробітній платі за період з червня 2009
року по квітень 2011 року на загальну
суму 29 983 грн., яка була стягнута
судовими наказами Заводського
районного суду м. Миколаєва від 20
вересня 2010 року та від 16 травня 2011 року.
Рішеннями того ж суду від 18 жовтня 2012
року та 10 грудня 2012 року на його користь
також стягнуто 5089,77 грн. вихідної
допомоги та 27 226 грн. середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні за період з 12 квітня 2011 року
по 17 серпня 2012 року.

Посилаючись на те, що у
вересні-листопаді 2012 року він отримав
лише 18090 грн. заборгованості по
заробітній платі за період роботи, а
залишок боргу складає 16982 грн., ОСОБА_1
просив стягнути середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
за період з 18 серпня 2012 року до 12 серпня
2013 року, а уточнивши вимоги, по 28 лютого
2014 року в розмірі 31265 грн.

Відповідач ДП «Суднобудівний завод
імені 61 Комунара» позов не визнав,
посилаючись на те, що з 23 вересня 2009
року підприємство перебуває у стадії
банкрутства, у зв'язку з чим
встановлено мораторій на нарахування
та сплату штрафних санкцій, рахунки
заводу арештовані, а тому вина
підприємства в затримці розрахунку
відсутня.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 21 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
рішення скасувати та задовольнити
позов, посилаючись на те, що відповідач
протягом 2012-2014 років здійснював
фінансово-господарську діяльність,
відкривав банківські рахунки, а тому
мав реальну можливість виконати свої
зобов'язання.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що в
порушенні строків виплати заробітної
плати вина підприємства відсутня, а
тому відсутні і підстави для
застосування санкцій, передбачених
статтею 117 КЗпП.

Проте не з усіма висновками суду можна
погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належить йому від
підприємства, установи, організації
провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Підставою звільнення роботодавця від
обов'язку, передбаченого статтею 117
КЗпП, є доведеність відсутності його
вини у не проведенні повного
розрахунку ( пункт 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах
з ДП «Суднобудівний завод імені 61
Комунара» по 11 квітня 2011 року. Наказом
№27-к від 12 квітня 2011 року позивача було
звільнено з посади провідного інженера
конструкторсько-технологічного
відділу з 11 квітня 2011 року на підставі
частини 3 статті 38 КЗпП України (а.с.9).

За період роботи з червня 2009 року по
квітень 2011 року утворилась
заборгованість по заробітній платі на
загальну суму 29 983 грн., яка не була
виплачена в день звільнення та була
стягнута судовими наказами
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 вересня 2010 року та від 16
травня 2011 року ( а.с. 16, 63).

Рішенням того ж суду від 18 жовтня 2012
року на користь ОСОБА_1 також стягнуто
5089,77 грн. вихідної допомоги ( а.с.14).

14 вересня 2012 року підприємство
виплатило 4546 грн., а 6 листопада 2012 року -
13544 грн. заборгованості по заробітній
платі ( а.с.13,17). Заборгованість по
заробітній платі та вихідній допомозі
складає 17031,77 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 10 грудня 2012 року ( а.с.13)
частково задоволено позов ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за
період затримки розрахунку при
звільненні, заявленого ним за період з
12 квітня 2011 року по 25 жовтня 2012 року, та
стягнуто 27 226,23 грн. середнього
заробітку за період з 12 квітня 2011 року
по 17 серпня 2012 року ( а.с.13).

Отже, судовому розгляду підлягають
вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього
заробітку за період затримки
розрахунку не з 18 серпня 2012 року, які
вже розглянуті судом, а з 26 жовтня 2012
року.

При цьому в матеріалах справи є
відомості про здійснення ДП
«Суднобудівний завод імені 61 Комунара»
у спірний період
фінансово-господарської діяльності,
відкриття нових рахунків в банківських
установах (а.с.22-23), надходження
грошових коштів, здійснення виплат
заробітної плати тощо (а.с. 27,28).

Колегія суддів не може прийняти до
уваги посилання відповідача на
перебування підприємства у стадії
банкрутства, мораторій на задоволення
вимог кредиторів ( а.с.107)та арешт
рахунків, як докази відсутності вини у
затримці виплати всіх сум, які належать
працівнику при звільненні.

Сам по собі факт порушення провадження
в справі про банкрутство не може з
достовірністю свідчити про
відсутність вини власника або
уповноваженого ним органу у
несвоєчасній виплаті заробітної плати
працівникам, а відповідно до частини 6
статті 12 Закону «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» дія мораторію
на задоволення вимог кредиторів не
поширюється, поряд з іншим, на виплату
заробітної плати.

ДП «Суднобудівний завод імені 61
Команара» не надало суду конкретних
доказів того, що підприємство не мало
реальної можливості належно виконати
грошове зобов'язання протягом всього
періоду з 12 квітня 2011 року та вжило
всіх необхідних заходів для
недопущення порушень трудових прав
позивача.

Таким чином, відповідно до статті 117
КЗпП з підприємства на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 26 жовтня 2012 року
по 28 лютого 2014 року, тобто за 339 робочих
днів, що складає 27 387,81 ( 80,79 х 339) грн.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на підстави
застосування правил статті 117 КЗпП та
дійшов висновків, які суперечать
встановленим обставинам, судове
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення
про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до статті 88 ЦПК з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави 273 грн. судового збору.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 21 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з державного підприємства
«Суднобудівний завод імені 61 Комунара»
на користь ОСОБА_1 27 387 грн. 81 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 26
жовтня 2012 року по 28 лютого 2014 року.

Стягнути з державного підприємства
«Суднобудівний завод імені 61 Комунара»
на користь держави 273 грн. судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді