Єдиний унікальний номер 268/1581/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1419/2014
Головуючий у 1 інстанції Перевєрзєв М.М.
Доповідач Корчиста О.І.
07 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, на рішення
Кіровського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 17 грудня 2013 року
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
У квітні 2013 року ОСОБА_2, діючи через
свого представника ОСОБА_1, звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх онуків.
Рішенням Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 17
грудня 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

З таким рішенням суду не погодилась
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, та
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також, на невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове по суті позовних вимог.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не
з'явилась та не скористалась своїм
правом направити представника з
належним чином оформленими
повноваженнями.

В судове засідання апеляційного суду
відповідачка ОСОБА_3 не з'явилась,
через свого представника подала
заперечення проти апеляційної скарги,
справу просила розглянути без її
участі.

Заслухавши судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, слід відхилити за наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повного всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
якій були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставини, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції в повні мірі
відповідає.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 11
березня 1994 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, якій було
розірвано на підставі рішення
Кіровського районного суду м. Макіївки
від 05 травня 2011 року. Від шлюбу мають
дітей: дочку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, які
проживають разом із матір'ю ОСОБА_2 в м.
Паулло Італія, але зареєстровані в
Україні за адресою: АДРЕСА_1.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що на підставі рішень суду
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягуються
аліменти на утримання їх неповнолітніх
дітей.

Крім цього, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачка по справі
ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4 та доводиться
бабусею його дітям: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3
аліментів на утримання її онуків, суд
першої інстанції виходив з того, що
батьки неповнолітніх дітей є
працездатними, мають можливість
самостійно утримувати дітей, а тому, у
бабусі ОСОБА_3 не виникло зобов'язання
по утриманню онуків. Також, суд першої
інстанції врахував похилий вік
відповідачки ОСОБА_3 (78 років),
відсутність інших джерел існування
крім пенсії, стан здоров'я, а також,
дійшов до висновку про недоведеність
обставин, на які в позовній заяві
посилається позивачка як на підставу
для задоволення її позовних вимог про
стягнення з бабусі аліментів на
утримання онуків.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарг, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції
вірно встановив обставини справи та
визначив матеріальні норми, якими
регулюються спірні правовідносини.

Вирішуючи спір, суд керувався
положеннями сімейного кодексу України
/надалі СК України/.

Так, статтею 265 СК України
визначено, що баба, дід зобов'язані
утримувати своїх малолітніх,
неповнолітніх внуків, якщо у них немає
матері, батька або якщо батьки не
можуть з поважних причин надавати їм
належного утримання, за умови, що баба,
дід можуть надавати матеріальну
допомогу.

Тобто, вирішуючи спори про стягнення
аліментів з баби або діда на утримання
онуків, суд повинен з'ясувати
поважність причин ненадання батьками
належного утримання дітям, а також,
врахувати можливість надавати
матеріальну допомогу бабою або дідом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
дотримуючись визначених наведеною
вище нормою матеріального права вимог,
з'ясував наявність можливості надання
батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належного
утримання їх дітям та встановив, що
вони працюють, мають регулярний дохід,
поважні причини не надавати належне
утримання своїм дітям у них відсутні.

Враховуючи викладене та юридичну
природу спірних правовідносин, під час
вирішення питання, суд повно встановив
всі обставини, якими обґрунтовувались
вимоги й заперечення сторін.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів, які
були досліджені судом першої
інстанції, проте переконливих доказів,
які б спростовували висновки суду,
апелянтом не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 17
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді