Справа № 465/7796/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1798/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф,

секретаря Гацій
І.І.,

з участю представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
Бурлей О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк" на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 11 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк"
про повернення безпідставно сплачених
коштів,-

встановила:

В серпні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернулася з позовом в суд до ПАТ
"Кредобанк", просила суд стягнути з
відповідача в її користь 60388,16 дол. США ,
як безпідставно сплачені платежі в
рахунок заборгованості за кредитним
договором № 25 від 31.01.2008 рок, укладеного
між ВАТ "Кредобанк" та ОСОБА_5, а також
судові витрати по справі.

В обґрунтування позову покликалася на
те, що 31.01.2008 року між ВАТ "Кредобанк" та
ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 25
на суму 509000,00 дол. США, з терміном
повернення до 30.01.2015 року.

На виконання вимог п. 6.1. договору
кредиту ОСОБА_5 уклав договір
добровільного страхування життя із ВАТ
"Фортіс Страхування життя Україна".

09.04.2008 року позичальник ОСОБА_5 помер.

На виконання умов договору страхування
життя, страховик відповідно до
меморіального ордеру № 8391 від 15.02.2008
року, повернув ВАТ "Кредобанк" всю суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 2434096,61 грн., куди входила сума
строкової заборгованості по кредиту,
прострочена заборгованість за квітень
та сума нарахованих відсотків по
кредиту з 01.05.2008 року по 25.05.2008 року.

Незважаючи на вказані обставини Банк і
надалі, після 09.04.2008 року продовжував
приймати кошти від позивачки по
вказаному договору. З квітня 2008 року по
травень 2010 року позивачка погашала
кредит та перерахувала банку 74618,16 дол.
США зайво сплачених коштів.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 29.12.2011 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 18.04.2012 року
встановлено, що ПАТ "Кредобанк"
безпідставно отримував кошти від
ОСОБА_4 після смерті її батька. Вказаним
рішенням стягнуто з відповідача в
користь позивачки 14230,00 дол. США як
таких, що зайво сплачені по кредитному
договору № 25 від 31.01.2008 року. Станом на
день звернення з позовом до суду Банк
рішення виконав, повернув позивачці
14230,00 дол. США.

Решта суми зайво сплачених коштів по
цьому кредитному договорі за період з
квітня 2008 року по травень 2010 року
становить 60388,16 дол. США.

Оскаржуваним рішення Франківського
районного суду м. Львова від 11.11.2013 року
позов задоволено, стягнуто з ПАТ
"Кредобанк" на користь ОСОБА_4, як
безпідставно сплачені платежі в
рахунок заборгованості за кредитним
договором № 25 від 31.01.2008 року між ВАТ
"Кредобанк" та ОСОБА_5 в сумі 60388,16 дол.
США.

Стягнуто з ПАТ "Кредобанк" на користь
ОСОБА_4 судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ПАТ "Кредобанк".

Вважає, що оскаржуване рішення є
незаконним та винесене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Вважає, що судом безпідставно не
застосовано наслідки спливу строку
позовної давності до вимог позивачки, а
також не надано жодної правової оцінки
заяві представника відповідача про
застосування таких наслідків.

Вимоги позивачки стосуються сплачених
платежів за кредитним договором № 25
від 31.01.2008 року за період з квітня 2008
року по травень 2010 року, відповідно,
позовні вимоги заявлені з пропуском
трирічного строку позовної давності.

Суд не врахував, що позивачка мала
можливість і всі правові підстави
скористатися своїм правом на подання
позову до ПАТ "Кредобанк" про
повернення безпідставно сплачених
коштів за кредитним договором № 25 від
31.01.2008 року в повному обсязі у справі, що
розглядалася Личаківським районним
судом м. Львова, по якій ухвалено
рішення від 29.12.2011 року.

Просить скасувати рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 11.11.2013 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача Бурлей О.Г. на
підтримання доводів апеляційної
скарги, а також пояснення представника
позивачки ОСОБА_2 на заперечення таких,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що відсутні підстави
для задоволення апеляційної скарги,
виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
боргові зобов"язання ОСОБА_4, як
спадкоємця померлого ОСОБА_5 перед ПАТ
"Кредобанк" відсутні, відповідно з
відповідача слід стягнути суму зайво
сплачених коштів по кредитному
договору за період з квітня 2008 року по
травень 2010 року, яка становить 60388,16 дол.
США. В свою чергу, суд прийшов до
висновку, що позивачка не пропустила
строк позовної давності, оскільки про
порушення свого права вона дізналася в
грудні 2011 року під час розгляду у
Личаківському районному суді м. Львова
справи за позовною заявою ПАТ
"Кредобанк" до неї про дострокове
стягнення заборгованості в межах
вартості спадкового майна.

Судом встановлено наступні юридично
значимі факти та відповідні їм
правовідносини.

31 січня 2008 року між ВАТ "Кредобанк" та
ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 25,
згідно якого останньому надано кредит
в сумі 509000,00 доларів США. Термін
повернення кредиту до 30 січня 2015 року
(а.с. 12,13).

На виконання п. 6.1. Кредитного договору,
28.02.2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ "Фортіс
Страхування життя Україна" укладено
Договір добровільного страхування
життя, відповідно до умов якого
застраховано майнові інтереси ОСОБА_5,
пов"язані із життям та працездатністю
застрахованої особи (а.с. 11).

09.04.2008 року ОСОБА_5 помер, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до п. 5.1 Договору
страхування, 26 травня 2008 року ПАТ
"Кредобанк" надав страховику ВАТ
„Фортіс Страхування Життя Україна"
письмову заяву-повідомлення (вих. № 2028
від 26.05.2008 р.) про те, що стався страховий
випадок, довідку про стан
заборгованості за кредитним договором,
а також заяву з проханням здійснити
перерахунок коштів по позичальнику
ОСОБА_5 згідно кредитного договору за
вказаними реквізитами.

В нараховану банком суму включено суму
строкової заборгованості по кредиту,
прострочену заборгованість по кредиту
за квітень 2008 року та суму нарахованих
відсотків по кредиту з 01.05.2008 року по
25.05.2008 року без жодних застережень про
можливість нарахування іншої суми
заборгованості.

15 жовтня 2008 року від страховика на
рахунок ПАТ "Кредобанк" надійшла сума
2434096,00 грн. для погашення
заборгованості по кредитному договору.

Таким чином, в силу вимог ст. 599 ЦК
України зобов'язання перед Банком по
кредитному договору від 31.01.2008 року
припинено виконанням, проведеним
належним чином 15.10.2008 року після
надходження коштів від страховика.

Разом з тим, рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 29.12.2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 18.04.2012 року, стягнуто з ПАТ
"Кредобанк" на користь ОСОБА_4 14230 дол.
США, як безпідставно сплачені платежі в
рахунок заборгованості за кредитним
договором № 25 від 31.01.2008 року між ВАТ
"Кредобанк" та ОСОБА_5

У судових рішеннях зазначено, що ОСОБА_4
вносила платежі за квитанцією №2962094
від 05.08.2008 року в сумі 6204,00 долари США, за
квитанцією №3395431 від 03.09.2008 року в сумі
6204,00 доларів США та за квитанцією №34412
від 06.01.2009 року в рахунок платежів за
кредитним договором від 31.01.2008 року
після скерування банком, як
вигодонабувачем до страховика
розрахунку заборгованості за
кредитним договором по причині
настання страхового випадку та
долучених всіх необхідних документів.

Суми внесених платежів ОСОБА_4 не
враховані банком при обрахунку
заборгованості за кредитним договором
у суму, яка виставлена для погашення
страховиком, ні станом на 26 травня 2008
року, тобто на час проведення
обрахунку, ні на 15.10.2008 року, а саме на
день отримання коштів від страховика.

Відповідно до ст. 511 ЦК України
договірні зобов'язання між ПАТ
"Кредобанк" та ОСОБА_5 не створили для
позивачки ОСОБА_4 будь-яких обов'язків
по виконанню кредитного договору,
оскільки після смерті позичальника
ОСОБА_5 виникли інші договірні
відносини банку, а саме як
вигодонабувача за договором
страхування.

В свою чергу, з наданих суду квитанції
встановлено, що 30.04.2008 року ОСОБА_4
внесла на рахунок ПАТ "Кредобанк" 6004
дол. США в рахунок погашення
заборгованості по кредитному договору
№ 25 від 31.01.2008 року. Окрім цього
позивачка 03.06.2008 року сплатила 6205 дол.
США, 02.07.2008 року 6004,00 дол. США, 02.10.2008 року
6004 дол. США, 04.11.2008 року 5780 дол. США,
б28.11.2008 року 1763 дол. США, 02.02.2009 року 1822
дол. США, 02.03.2009 року 1645,00 дол. США, 22.04.2009
року 1822,00 дол. США, 12.05.2009 року 1763,00 дол.
США, 19.06.2009 року 1821,16 дол. США, 09.07.2009 року
1765 дол. США, 14.08.2009 року 1822 дол. США, 09.09.2009
року 1822,00 дол. США, 14.10.2009 року 1822 дол.
США, 25.11.2009 року 1762 дол. США, 18.12.2009 року
1785 дол. США, 29.01.2010 року 1856 дол. США, 22.02.2010
року 1851 дол. США, 26.02.2010 року 1645 дол. США,
30.04.2010 року 1863 дол. США, 06.05.2010 року 1762
дол. США.

З врахуванням суми коштів, стягнутих
відповідно до рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 29.12.2011 року,
залишок коштів, зайво сплачених
позивачкою відповідачу складає 60388,16
дол. США.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснила, що ПАТ
"Кредобанк" визнає зазначену суму боргу
60388,16 дол. США, як зайво сплачені
позивачкою кошти по кредитному
договору № 25 від 31.01.2008 року та не
повернуті банком, відповідно, в силу
приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України вказана
обставина не підлягає доказуванню.

В свою чергу, статтею 256 ЦК України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України ).

Відповідно до ч.. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові.

На переконання колегії суддів суд
першої інстанції прийшов правильного
висновку, що позивачка дізналася про
порушення свого права у 2011 році, а саме
під час розгляду Личаківським районним
судом м. Львова цивільної справи за
позовом ПАТ "Кредобанк" до неї про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 31.01.2008 року в межах
вартості майна, отриманого у спадок
після смерті ОСОБА_5, а відтак не
пропустила строк позовної давності
звернення з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду. Підстав
для скасування оскаржуваного рішення
колегія суддів не вбачає.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк" -
відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 11 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.П. Павлишин