АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1098/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Савранський О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Храпко В. Д. УХВАЛА
28 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоХрапко В. Д.
суддівБондаренко С. І. , Новіков О. М. при
секретаріБражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 12 березня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Корсунь-Шевченківської міської ради,
Відділу державної виконавчої служби
Корсунь-Шевченківського районного
управління юстиції Черкаської області
про компенсацію матеріальної шкоди з
оплати виконання ремонтно-будівельних
робіт для облаштування межі земельної
ділянки особи відповідно до існуючого
в с т а н о в и л а :
В лютому 2013 року ОСОБА_6 пред'явила
позов до Корсунь-Шевченківської
міської ради і Відділу державної
Корсунь-Шевченківського районного
управління юстиції Черкаської області
про компенсацію матеріальної шкоди з
оплати виконання ремонтно-будівельних
робіт для облаштування межі земельної
ділянки особи відповідно до існуючого
стану. При цьому позивачка посилалась
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 02.08.2010 року
її було зобов'язано звільнити
самовільно заняту земельну ділянку
площею 1.2 кв.м. шляхом знесення
самочинно збудованої нею огорожі.
Відділом ДВС виконано рішення
суду і знесено огорожу на земельній
ділянці 6.4 кв.м., що не відповідає
рішенню суду.
Вказаними діями відповідачів їй
завдана матеріальна шкода в розмірі 11
029 грн., що полягає у вартості
ремонтно-будівельних робіт, які
необхідні для облаштування межі
земельної ділянки відповідно до
В зв'язку із викладеним просила
стягнути із відповідачів 11 029 грн., з
кожного по 5 514 грн. 50 коп. і судові
Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
12 березня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати, як
постановлене із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а по справі постановити нове рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія проходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Виконання судового рішення
проводиться відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про державну виконавчу службу» шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню в порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче
провадження» збитки, завдані державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час проведення виконавчого
провадження, підлягають відшкодуванню
в порядку, встановленому законом.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України
дозволяє дійти висновку про те, що
загальною підставою деліктної
відповідальності є протиправне, винне
діяння заподіювача шкоди (цивільне
правопорушення), яке містить такі
складові: протиправна поведінка особи,
настання шкоди, причинний зв'язок між
ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві
вважається поведінка, яка порушує
імперативні норми права або
санкціоновані законом умови договору,
внаслідок чого порушуються права іншої
особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода,
що виражається у зменшенні майна
потерпілого в результаті порушення
належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою особи та завданою шкодою є
обов'язковою умовою відповідальності,
яка передбачає, що шкода стає
об'єктивним наслідком поведінки
заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише на вини
заподіювача шкоди (умислу або
необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є
підставою для звільнення особи від
відповідальності, якщо інше не
встановлено законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п. 28 постанови від
07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах»
роз'яснив, що при розгляді позовів до
фізичних чи юридичних осіб про
відшкодування завданої шкоди
рішеннями, діями чи бездіяльністю
державного виконавця під час
проведення виконавчого провадження
суди повинні виходити з положень ст. 56
Конституції України, ст. 11 Закону
України «Про державну виконавчу
службі», ч. 2 ст. 87 Закону про виконавче
провадження, а також положень ст.ст. 1173,
1174 ЦК України і врахувати, що в таких
справах відповідачами є держава в
особі відповідних органів державної
виконавчої служби, що мають статус
юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідних
територіальних органів Державної
казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової
відповідальності та завдання шкоди у
такому випадку є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоди,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними.
Шкода відшкодовується незалежно від
вини.

Належним доказом протиправних
(неправомірних) рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця є,
як правило, відповідне судове рішення
(вирок) суду, що набрало законної сили,
або відповідне рішення вищестоящих
посадових осіб державної виконавчої
служби.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
02 серпня 2010 року зобов'язано ОСОБА_6
звільнити самовільно заняту нею
земельну ділянку - проїзд загального
користування площею 1.2 кв.м. шляхом
знесення самочинно збудованої нею
огорожі по АДРЕСА_1.

Поскільки ОСОБА_6 не виконала в
добровільному порядку рішення суду, то
12.04.2011 року рішення суду було примусово
виконано, про що державним виконавцем
складено відповідний акт.

Належних доказів протиправних дій
державного виконавця, а також міської
ради позивач до суду не надала.

Висновок експертизи від 25 вересня 2012
року по іншій цивільній справі ніякого
відношення до даної справи не має.

Будь-яких судових рішень про
неправомірні дії державного виконавця,
або працівників міської ради позивач
до суду не надала.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 12 березня
2014 року відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :