Номер провадження 22-ц/775/4374/2014
Головуючий в 1 інстанції Бурлаченко О.О.
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Саєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька про відшкодування
моральної шкоди

за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька

на рішення Київського районного суду
м.Донецька від 08 квітня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду
м.Донецька від 08 квітня 2014 року позовну
заяву задоволено частково: стягнуто з
Відділення виконавчої дирекції в
Київському районі м.Донецька фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у сумі 9000 грн.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просили рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, оскільки вважають рішення
таким, що порушує норми матеріального
та процесуального права: підприємство,
на якому працював позивач є
заподіювачем шкоди, в тому числі і
моральної, саме підприємство повинно
відшкодовувати заподіяну шкоду,
довідка МСЕК та акт за формою П-4 не є
підтвердженням факту заподіяння
моральної шкоди, не доведено розмір
моральної шкоди, відсутні правові
підстави для відшкодування
потерпілому моральної шкоди за рахунок
Фонду.

Сторони до суду не з»явились, про день
та час розгляду справи повідомлялись
належним чином - телефонограмами, які
передані 28 квітня 2014 року та
зареєстровані в Журналі телефонограм
за №№568, 567.

Представник Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м.Донецька надав суду заяву з
проханням розглянути справу без їх
участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду першої
інстанції з одних лише формальних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з 17 серпня 1977 року знаходився в
трудових відносинах з ПАТ «Шахта ім..
О.Ф. Засядька», з якого 30 листопада 2012
року звільнився на підставі ст.. 38 КЗпП
України. Працюючи гірником підземним
очисного забою, машиністом гірничих
виймальних машин, а надалі помічником
начальника дільниці, де піддавався
впливу підвищеного запилення
повітряного середовища та виробничому
шуму в умовах несприятливого
мікроклімату підземних гірничих
виробіток: через неефективність роботи
систем вентиляції, засобів
пилоподавлення, колективних та
індивідуальних засобів захисту від
пилу. За висновком МСЕК від 20 вересня 2004
року встановлена третя група
інвалідності, 30% втрати працездатності.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
пошкодження здоров»я завдало позивачу
моральну шкоду, оскільки погіршився
стан його здоров»я, що не могло не
призвести до моральних та психічних
переживань, оскільки став інвалідом
третьої групи. Дані обставини
негативно вплинули на його життя та
життєві плани.

На підставі ч.2 ст.4 Закону України „Про
охорону праці" в редакції від 21
листопада 2002 року державна політика в
галузі охорони праці базується,
зокрема, на принципах пріоритету життя
і здоров'я працівників, повної
відповідальності роботодавця за
створення належних, безпечних і
здорових умов праці, соціального
захисту працівників, повного
відшкодування шкоди особам, які
потерпіли від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань. Згідно з ч.1 ст.9 цього
Закону відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі смерті
працівника здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі Закон).

Зазначені закони України, по-перше
спрямовані на соціальний захист
працівників, які внаслідок нещасного
випадку чи професійного захворювання
отримали ушкодження, що призвели до
втрати професійної працездатності, і
по-друге, передбачають відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків шкоди шляхом надання
потерпілим соціальних послуг та
виплат, у тому числі відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам незалежно від
відшкодування майнової шкоди
передбачено статтею 1 Закону і є одним
із способів захисту особистих
немайнових прав працівника.

Укладаючи з роботодавцем угоду про
обов'язкове страхування від нещасного
випадку, страховик (Фонд соціального
страхування від нещасних випадків) тим
самим бере на себе зобов'язання надати
застрахованим особам передбачені
Законом (стаття 21) соціальні послуги та
виплати. Надаючи соціальні послуги
застрахованим та здійснюючи страхові
виплати грошових сум, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
здійснює забезпечення соціального
захисту громадян у разі тимчасової,
стійкої або повної втрати
працездатності.

До страхових виплат належать, зокрема,
грошова сума, яка виплачується
застрахованому за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому (підпункт „е" пункту 1
частини першої статті 21, частина третя
статті 28 Закону) .

Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
зазнає значно більшої моральної шкоди,
ніж заподіяна працівникові, який не
втратив професійної працездатності.

Встановлення Законом обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати моральну шкоду є
засобом реалізації потерпілим
гарантованого державою усім
застрахованим громадянам забезпечення
прав у страхуванні від нещасного
випадку та професійного захворювання
(стаття 3 ).

Висновки суду відповідають обставинам
справи, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
заподіяння позивачу моральної шкоди
умовами виробництва, що покладає саме
на Фонд обов'язок відшкодувати цю шкоду
незалежно він інших страхових виплат.

При визначені розміру грошового
відшкодування моральної шкоди суд
врахував глибину та тривалість
страждань позивача, наявність змушених
змін у житті, погіршення здібностей
потерпілого, порушення
загальновизнаних життєвих зв»язків,
необоротність викликаних хворобою
наслідків, а саме, позивач став
інвалідом, суд обґрунтовано встановив
суму відшкодування моральної шкоди у
розмірі 9000 гривень, що повністю
відповідає вимогам чинного
законодавства, а також засадам
розумності, виваженості та
справедливості

Апеляційний суд відхиляє доводи
апеляційної скарги про те, що для
визнання факту завдання позивачу
моральної шкоди необхідно висновок
МСЕК про наявність заподіяння такої
шкоди, оскільки такий висновок МСЕК
необхідний у разі відсутності стійкої
втрати працездатності, а позивачу
завдана стійка втрата працездатності у
розмірі 30% вперше 29 вересня 2004 року.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами в
цивільній справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких у визначеному
порядку суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
висновків експертів.

Сукупність наданих позивачем і
досліджених судом першої інстанції
доказів підтверджують факт
спричинення позивачу моральної шкоди.

Що стосується доводів відповідача в
тій частині, що положення Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", які
передбачають відшкодування моральної
шкоди, призупинено Законом України від
23.02.2007 р. №717-У „Про внесення змін до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійного
захворювання, які потягли втрату
працездатності" та посилання
відповідача на підпункт 2 пункт 44
розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ ,
де йдеться про те, що відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припиняється з 1 січня 2008 року,
вони не можуть бути прийняті до уваги і
бути підставою для відмови у
задоволенні позову.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує цивільну
відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив в чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

У даному випадку правовідносини
виникли до введення в дію даних Законів
і тому положення цих Законів не мають
зворотної сили щодо вказаних
правовідносин.

Таким чином, перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах оскарження,
апеляційний суд дійшов висновку про те,
що вони не є суттєвими, не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України у Київському районі м.Донецька
відхилити.

Рішення Київського районного суду
м.Донецька від 8 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: