печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарі:Бутенко О.Г.,за участю:
позивача-1:ОСОБА_2,представника
позивача-2:ОСОБА_2,позивача-3:не
з'явився,позивача-4:не
з'явився,позивача-5:не
з'явився,позивача-6:не
з'явився,позивача-7:не
з'явився,представника
відповідача-1:Астрюхіна
К.А.,представника
відповідача-2:Шевченко
О.Г.,представника
відповідача-3:Безхутрій
К.О.представника
відповідача-4:Жовтонецького
В.М.,представника третьої особи-1:Наумця
Р.С.,представника третьої
особи-2:Кривоклуб І.Б.,представника
третьої особи-3:Красія В.В.,розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, який діє у власних
інтересах та інтересах малолітнього
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України (Укрзалізниця), Державного
підприємства «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України», Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-західна залізниця»,
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів Міністерства
інфраструктури України, Кабінету
Міністрів України, Державної служби
України з питань захисту персональних
даних про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач-1, ОСОБА_2), ОСОБА_11
(далі - позивач-2, ОСОБА_11), ОСОБА_10 (далі -
позивач-3, ОСОБА_10), ОСОБА_12 (далі -
позивач-4, ОСОБА_12), ОСОБА_13 (далі -
позивач-5, ОСОБА_13), ОСОБА_14 (далі -
позивач-6, ОСОБА_14), ОСОБА_15 (далі -
позивач-7, ОСОБА_15) звернулись до суду з
позовом до Державної адміністрації
залізничного транспорту України
(Укрзалізниця) (далі - відповідач-1,
Укрзалізниця) в якому просять визнати
протиправними дії Державної
адміністрації залізничного транспорту
України (Укрзалізниця) щодо зберігання
персональних даних, отриманих
внаслідок оформлення білетів із
зазначенням прізвища та імені, у Єдиній
автоматизованій системі керування
пасажирськими перевезеннями
Укрзалізниці (АСК ПП УЗ), знищити
персональні дані позивачів про
поїздки, які зберігаються у Єдиній
автоматизованій системі керування
пасажирськими перевезеннями
Укрзалізниці (АСК ПП УЗ), стягнути з
відповідача на користь позивача-1,
позивача-2, позивача-3 матеріальну шкоду
в розмірі 250,00 грн., стягнути з
відповідача на користь позивача-1
моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.,
стягнути з відповідача на користь
позивача-2 моральну шкоду у розмірі 6 000
грн., стягнути з відповідача-1 на
користь позивача-3 моральну шкоду у
розмірі 6 000 грн., стягнути з
відповідача-1 на користь позивача-4
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.,
стягнути з відповідача-1 на користь
позивача-5 моральну шкоду у розмірі 5 000
грн., стягнути з відповідача-1 на
користь позивача-6 моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн., стягнути з
відповідача-1 на користь позивача-7
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачі зазначають, що в серпні 2013
року позивач-1 для себе та членів сім'ї -
ОСОБА_11 та ОСОБА_10, придбав квитки на
потяг Київ-Чернівці, який відправлявся
з Києва 03.08.2013 року. Під час придбання
квитків позивачем-1 касиру була
поставлена вимога не вносити прізвища
та імена у відповідну автоматизовану
систему персональних даних, проте,
касир відмовив у такому, посилаючись на
Порядок обслуговування громадян
залізничним транспортом, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.03.1997 року № 252, та на Правила
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затверджені
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 27.12.2006 року. Попри
всі спроби придбати квитки без
внесення відповідних даних до
автоматизованої системи бази даних,
позивачеві-1 цього зробити не вдалось, і
він був змушений купити квитки на
потяг, проте, без згоди позивача-1,
позивача-2, позивача-3 касир внесла їх
дані до автоматизованої системи
персональних даних Укрзалізниці, які у
цій системі в подальшому зберігались.
Позивач-4 придбав залізничний квиток
26.05.2013 року на потяг сполученням
Львів-Київ, який відправлявся зі Львова
05.06.2013 року, позивач-5 придбав
залізничний квиток 09.10.2013 року на потяг
сполученням Київ-Івано-Франківськ,
який відправлявся з Києва 09.10.2013 року,
та зворотній квиток на потяг
Івано-Франківськ-Київ. Позивач-6 03.09.2013
року придбав залізничні квитки на
потяг сполученням Львів-Київ та
зворотній на потяг Київ-Львів, який
відправлявся з Києва 26.09.2013 року, а зі
Львова - 27.09.2013 року. Позивач-7 придбав
залізничний квиток 12.09.2013 року на потяг
сполученням Сімферополь-Київ, який
відправлявся з Сімферополя 18.09.2013 року.
З опублікованої у ЗМІ інформації
позивач-4, позивач-5, позивач-6 та
позивач-7 дізнались, що всі данні про
них та про поїздки поїздами
Укрзалізниці вносились до АСК ПП УЗ і
зберігались у цій системі, що є
незаконним. Внаслідок отриманих
моральних страждань, які стали
результатом незаконного збору та
збереження персональних даних в АСК ПП
УЗ, у ОСОБА_2 виникла необхідність
звернутись до психолога з метою
одержання кваліфікаційної допомоги,
яка була надана позивачеві та вартість
якої становила 250,00 грн. крім того,
позивачі вважають, що протиправними
діями Укрзалізниці їм завдано
моральних страждань.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 13.11.2013 року було відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_10,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до
Державної адміністрації залізничного
транспорту України (Укрзалізниця) про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
матеріальної та моральної шкоди та
справу призначено до судового
розгляду.

28.11.2013 року на адресу суду надійшли
письмові заперечення Укрзалізниці в
яких остання просила в позові
відмовити, оскільки відповідач-1 є
неналежним відповідачем, зважаючи на
те, що Укрзалізниця безпосередньо не
здійснює процесу перевезення
пасажирів та вантажів та не здійснює
продаж квитків, крім того, позивачами
не надано доказів в обґрунтування
завдання діями відповідача-1 шкоди.
Також, Укрзалізниця зазначила у
письмових запереченнях, що залізницями
України та підприємствами
залізничного транспорту не збираються,
не зберігаються та не обробляються
персональні дані пасажирів, копії
квитків не містять персональних даних
пасажирів, оскільки ім'я та прізвище не
є персональними даними (а. с. 60-69).

Протокольною ухвалою суду від 02.12.2013
року за клопотанням позивача-1,
відповідно до ст. 33 ЦПК України, до
участі у справі в якості
співвідповідачів залучено Державне
підприємство «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України» (далі -
відповідач-2, ДП «ГІОЦ Укрзалізниці»),
Державне територіально-галузеве
об'єднання «Південно-західна
залізниця» (далі - відповідач-3,
Південно-західна залізниця), Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» (далі -
відповідач-4, Львівська залізниця),
також за клопотанням представника
відповідача-1, відповідно до ст.ст. 35, 36
ЦПК України, до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача залучено
Міністерство інфраструктури України
(далі - третя особа-1, Мінінфраструктури)
та Кабінет Міністрів України (далі -
третя особа-2, КМУ).

Протокольною ухвалою суду від 18.12.2013
року за клопотаннями представника
відповідача-1 та представника третьої
особи-1, відповідно до ст.ст. 35, 36 ЦПК
України, до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача залучено
Державну службу України з питань
захисту персональних даних (далі -
третя особа-3, ДС України з питань
захисту персональних даних).

23.01.2014 року на адресу суду надійшли
письмові заперечення ДП «ГІОЦ
Укрзалізниці» на позовну заяву в яких
відповідач-2 просив в позові відмовити,
оскільки ДП «ГІОЦ Укрзалізниці»
здійснює функцію технічного
супроводження АСК ПП УЗ, а впроваджена
на всіх залізницях України АСК ПП УЗ
забезпечує оформлення проїзних
документів, оформлення багажних
перевезень, отримання фінансової та
статистичної звітності,
інформаційно-довідкове обслуговування
пасажирів, тобто зберігання
персональних даних пасажирів не
здійснюється. Крім того, у запереченнях
ДП «ГІОЦ Укрзалізниці» зазначає, що
ім'я та прізвище пасажира не є
персональними даними (а. с. 212-219).

23.01.2014 року на адресу суду надійшли
письмові заперечення Львівської
залізниці на позовну заяву в яких вона
просила в позові відмовити, оскільки
по-перше, залізниця не збирає, не
зберігає та не обробляє персональні
дані пасажирів, по-друге, позивачами не
надано доказів на підтвердження
зберігання персональних даних
Львівською залізницею та завдання
останньою шкоди (а. с. 206-210).

В судовому засіданні 12.02.2014 року ОСОБА_2,
який діє у власних інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_10, та є
одночасно представником ОСОБА_11, надав
письмове клопотання про уточнення
позовних вимог в якому позивачі
просили визнати протиправними дії
відповідачів щодо зберігання
персональних даних, отриманих
внаслідок оформлення білетів із
зазначенням прізвища та імені, у Єдиній
автоматизованій системі керування
пасажирськими перевезеннями
Укрзалізниці, зобов'язати відповідачів
знищити персональні дані позивачів про
поїздки, які зберігаються у Єдиній
автоматизованій системі керування
пасажирськими перевезеннями
Укрзалізниці, стягнути з відповідачів
на користь позивача-1 матеріальну шкоду
в розмірі 250,00 грн., стягнути з
відповідачів на користь позивача-1
моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.,
стягнути з відповідачів на користь
позивача-2 моральну шкоду у розмірі 6 000
грн., стягнути з відповідачів на
користь позивача-3 моральну шкоду у
розмірі 6 000 грн., стягнути з
відповідачів на користь позивача-4
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.,
стягнути з відповідачів на користь
позивача-5 моральну шкоду у розмірі 5 000
грн., стягнути з відповідачів на
користь позивача-6 моральну шкоду у
розмірі 5 000 грн., стягнути з
відповідачів на користь позивача-7
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. (а. с.
243-244).

ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи в порядку
ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлені
належним чином, направили на адресу
суду заяви про розгляд справи за їх
відсутності. (а. с. 47, 127, 179).

В судовому засіданні позивач-1, який діє
у власних інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_10, підтримав
позовні вимоги з викладених у позовній
заяві підстав та просив позов
задовольнити з урахуванням клопотання
про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача-1 щодо
задоволення позову заперечував з
викладених у письмових запереченнях
підстав та просив в позові відмовити.

Представник відповідача-2 щодо
задоволення позову заперечувала з
викладених у письмових запереченнях
підстав та просила в позові відмовити.

Представник відповідача-3 щодо
задоволення позову заперечувала з
викладених у письмових запереченнях
підстав та просила в позові відмовити.

Представник відповідача-4 щодо
задоволення позову заперечував з
викладених у письмових запереченнях
підстав та просив в позові відмовити.

Представник третьої особи-1 щодо
задоволення позову заперечував та
просив в позові відмовити.

Представник третьої особи-2 щодо
задоволення позову заперечувала та
просила в позові відмовити.

Представник третьої особи-3 щодо
задоволення позову заперечував та
просив в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача-1, який
діє у власних інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_10, представників
відповідачів та представників третіх
осіб, дослідивши та оцінивши письмові
докази у справі у їх сукупності, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 для себе
та членів сім'ї - ОСОБА_11 та ОСОБА_10,
придбав квитки на потяг Київ-Чернівці,
який відправлявся з Києва 03.08.2013 року.
ОСОБА_12 придбав залізничний квиток на
потяг сполученням Львів-Київ, який
відправлявся зі Львова 05.06.2013 року,
ОСОБА_13 придбала залізничний квиток на
потяг сполученням
Київ-Івано-Франківськ, який
відправлявся з Києва 09.10.2013 року, та
зворотній квиток на потяг
Івано-Франківськ-Київ, який
відправлявся з Івано-Франківська 10.10.2013
року. ОСОБА_14 придбав залізничний
квиток на потяг сполученням Львів-Київ,
який відправлявся зі Львова 27.09.2013 року.
ОСОБА_15 придбала залізничний квиток на
потяг сполученням Сімферополь-Київ,
який відправлявся з Сімферополя 18.09.2013
року. Копії проїзних документів
містяться в матеріалах справи (а. с. 9, 10,
11, 12, 13). У проїзних документах -
придбаних квитках, зазначено ім'я та
прізвище пасажирів, згідно Порядку
обслуговування громадян залізничним
транспортом, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.03.1997
року № 252, та Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 27.12.2006
року № 1196.

ДС України з питань захисту
персональних даних 13.09.2013 року було
складено Акт № 176 перевірки
додержання законодавства у сфері
захисту персональних даних, згідно
якого не встановлено наявність
законних підстав для обробки
персональних даних пасажирів
безпосередньо Укрзалізницею. На
підставі вказаного Акту 13.09.2013 року
Укрзалізниці було направлено припис №
125 про усунення порушення вимог
законодавства у сфері захисту
персональних даних, виявленого під час
перевірки.

Крім того, у листі ДС України з питань
захисту персональних даних від 14.10.2013
року № 10/2599-13 зазначено, що Порядок
обслуговування громадян залізничним
транспортом, затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.03.1997
року № 252, та Правила перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджені наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 27.12.2006
року № 1196, що встановлюють
необхідність внесення до проїзних
документів прізвища та імені пасажира,
проте не містять визначених законних
цілей зберігання персональних даних
пасажирів, не повною мірою
відповідають Конвенції про захист осіб
у зв'язку з автоматизованою обробкою
персональних даних, ратифікованих
Законом України від 06.07.2010 року № 2438-VI.

Позивачі вважають дії відповідачів
щодо зберігання персональних даних,
отриманих внаслідок оформлення
білетів із зазначенням прізвища та
імені, у Єдиній автоматизованій
системі керування пасажирськими
перевезеннями Укрзалізниці
протиправними та просять зобов'язати
відповідачів знищити персональні дані
позивачів про поїздки, які
зберігаються у Єдиній автоматизованій
системі керування пасажирськими
перевезеннями Укрзалізниці та
відшкодувати завдану шкоду.

Відповідно до ст. 908 ЦК України,
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як визначено у ст. 910 ЦК України, за
договором перевезення пасажира одна
сторона (перевізник) зобов'язується
перевезти другу сторону (пасажира) до
пункту призначення, а в разі здавання
багажу - також доставити багаж до
пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
багажу, а пасажир зобов'язується
сплатити встановлену плату за проїзд, а
у разі здавання багажу - також за його
провезення. Укладення договору
перевезення пасажира та багажу
підтверджується видачею відповідно
квитка та багажної квитанції, форми
яких встановлюються відповідно до
транспортних кодексів (статутів).

Згідно ст. 100 Статуту залізниць України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 457,
залізниці повинні забезпечувати
потреби населення у пасажирських
перевезеннях, безпеку користування
залізничним транспортом, необхідні
зручності, якісне обслуговування
пасажирів на вокзалах і в поїздах,
своєчасне перевезення і збереження
багажу і вантажобагажу. Організація
перевезень пасажирів, багажу та
вантажобагажу встановлюється Порядком
обслуговування громадян залізничним
транспортом, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, а умови
перевезень - Правилами перевезень
пасажирів.

Як визначено у п. 19 Порядку
обслуговування громадян залізничним
транспортом, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.03.1997
року № 252 (далі - Порядок), оформлення у
квитковій касі повних та дитячих
проїзних документів, у тому числі в
електронному вигляді, здійснюється із
внесенням до проїзних документів
прізвища та імені пасажира із слів
особи, яка здійснює оплату проїзного
документа. Під час оформлення проїзних
документів з використанням мобільного
зв'язку, Інтернету, спеціалізованих
автоматів самообслуговування тощо
прізвище та ім'я особи, що буде
здійснювати поїздку, зазначає особа,
яка здійснює оформлення та оплату
проїзного документа.

Згідно п. 2.35 Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 27.12.2006
року № 1196 (далі - Правила), оформлення
проїзного документа здійснюється в
присутності особи, що має намір
придбати проїзний документ для себе чи
для іншої особи. Оформлення у квитковій
касі повних та дитячих проїзних
документів, у тому числі електронних,
здійснюється із внесенням до проїзних
документів прізвища та імені пасажира
зі слів особи, яка здійснює оплату
проїзного документа. Під час
оформлення проїзних документів з
використанням мобільного зв'язку,
Інтернету, спеціалізованих автоматів
самообслуговування тощо прізвище та
ім'я особи, що буде здійснювати поїздку,
зазначає особа, яка здійснює
оформлення та оплату проїзного
документа.

Таким чином, внесення до проїзного
документа прізвища та імені пасажира є
необхідною умовою укладення договору
перевезення, що посвідчується видачею
квитка.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
захист персональних даних», підставою
для обробки персональних даних є,
зокрема, укладення та виконання
правочину, стороною якого є суб'єкт
персональних даних або який укладено
на користь суб'єкта персональних даних
чи для здійснення заходів, що передують
укладенню правочину на вимогу суб'єкта
персональних даних.

Як визначено у ст. 2 Закону України «Про
захист персональних даних», суб'єкт
персональних даних це фізична особа,
персональні дані якої обробляються.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що
при придбанні проїзного документа може
здійснюватись обробка персональних
даних пасажирів.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно ст. 2
Закону України «Про захист
персональних даних», обробка
персональних даних це будь-яка дія або
сукупність дій, таких як збирання,
реєстрація, накопичення, зберігання,
адаптування, зміна, поновлення,
використання і поширення
(розповсюдження, реалізація, передача),
знеособлення, знищення персональних
даних, у тому числі з використанням
інформаційних (автоматизованих)
систем; а персональні дані це відомості
чи сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
інформацію», інформацією про фізичну
особу є відомості чи сукупність
відомостей про таку особу, яка
ідентифікована або може бути конкретно
ідентифікована.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про інформацію», за порядком доступу
інформація поділяється на відкриту та
з обмеженим доступом.

Як визначено у ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про інформацію», відкритою є будь-яка
інформація, крім тієї, що віднесена
законом до інформації з обмеженим
доступом

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
інформацію», відкритою є публічна
інформація, крім випадків,
встановлених законом, яка відображена
та задокументована будь-якими засобами
та на будь-яких носіях інформація, що
була отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про інформацію», інформацією
з обмеженим доступом є конфіденційна,
таємна та службова. Конфіденційною є
інформація про фізичну особу, а також
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень.
Конфіденційна інформація може
поширюватися за бажанням (згодою)
відповідної особи у визначеному нею
порядку відповідно до передбачених нею
умов, а також в інших випадках,
визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про інформацію», до конфіденційної
інформації про фізичну особу належать,
зокрема, дані про її національність,
освіту, сімейний стан, релігійні
переконання, стан здоров'я, а також
адреса, дата і місце народження.

Конституційний Суд України в абзаці
першому пункту 1 резолютивної частини
Рішення від 30.10.1997 року № 5-зп відніс до
конфіденційної інформації про фізичну
особу, крім вказаної, ще й відомості про
її майновий стан та інші персональні
дані.

В рішенні Конституційного Суду України
від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 зазначено, що
інформація про особисте та сімейне
життя особи (персональні дані про неї) -
це будь-які відомості чи сукупність
відомостей про фізичну особу, яка
ідентифікована або може бути конкретно
ідентифікована, а саме: національність,
освіта, сімейний стан, релігійні
переконання, стан здоров'я,
матеріальний стан, адреса, дата і місце
народження, місце проживання та
перебування тощо, дані про особисті
майнові та немайнові відносини цієї
особи з іншими особами, зокрема членами
сім'ї, а також відомості про події та
явища, що відбувалися або відбуваються
у побутовому, інтимному, товариському,
професійному, діловому та інших сферах
життя особи, за винятком даних стосовно
виконання повноважень особою, яка
займає посаду, пов'язану зі здійсненням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування. Така інформація про
фізичну особу та членів її сім'ї є
конфіденційною і може бути поширена
тільки за їх згодою, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що
не всі дані про особу її ідентифікують,
оскільки партійність, релігійність,
національність, стать, професія,
будь-які біометричні, соціальні дані та
навіть адреса проживання є за своєю
природою родовими ознаками і можуть
стосуватися одночасно багатьох людей.
Проте, у разі поєднання даних про особу
з її іменем та прізвищем, вони
вважатимуться персональними даними.

Аналогічне твердження міститься у
листі Міністерства юстиції України від
15.11.2013 року № 13232-0-26-13/61, у якому
зазначено, що Рекомендацією СМ/Лес (2010)
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам щодо захисту осіб у
зв'язку з автоматизованою обробкою
персональних даних в контексті їх
профілювання визначено, що під
персональними даними розуміється
виключно інформація, за допомогою якої
особа ідентифікується або може бути
ідентифікована. Особа не може
вважатись такою, що може бути
ідентифікована, якщо її ідентифікація
вимагає невиправдано великої
кількості часу і зусиль. Повідомленням
Європейської Комісії Європейського
Парламенту, Раді,
Економічно-соціальному комітету та
Комітету регіонів «Комплексний підхід
до захисту персональних даних в
Європейському союзі» від 04.11.2010 року
ЄОМ(2010) 609 встановлено, що визначення
поняття «персональні дані» має на меті
охопити всю інформацію, пов'язану з
ідентифікацією або можливістю
ідентифікувати особу прямо чи непрямо.

Отже, суд вважає, що виключно прізвище
та ім'я особи не є персональними даними,
оскільки за цими даними не можливо
конкретно ідентифікувати особу, а для
ідентифікації конкретної особи за
прізвищем та іменем необхідно
додаткові дані про особу.

Щодо зберігання прізвища та імені
пасажирів в АСК ПП УЗ, то суд зазначає
наступне.

Так, дійсно в Акті перевірки додержання
законодавства у сфері захисту
персональних даних від 13.09.2013 року було
зазначено, що прізвище та ім'я пасажира
зберігаються у базі даних АСК ПП УЗ як
складова частина оформленого
проїзного документа, проте, комісією не
встановлено законних підстав для
обробки персональних даних пасажирів
безпосередньо Укрзалізницею. Разом з
тим, в цьому ж Акті зазначено, що
комісією не розглядалися
організаційно-розпорядчі акти
Укрзалізниці, якими встановлено мету
обробки, склад персональних даних,
порядок обробки персональних даних та
захисту персональних даних від
незаконної обробки та доступу до них,
обов'язкові для виконання залізницями
та підприємствами, які входять до сфери
управління Укрзалізниці, а також
документи, які встановлюють відносини
в сфері захисту персональних даних між
Укрзалізницею, залізницями, та
підприємствами, які входять до сфери її
управління, з іншими суб'єктами
відносин, пов'язаними з персональними
даними, в тому числі з іноземними.

Натомість, суд звертає увагу, що
прізвище та ім'я пасажирів
зазначаються у проїзному документі з
метою оформлення проїзних, перевізних
документів відповідно до Закону
України «Про залізничний транспорт»,
Порядку обслуговування громадян
залізничним транспортом,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19.03.1997 року № 252,
Правил перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 27.12.2006 року № 1196;
виконання договору страхування
пасажира згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 14.08.1996 року № 959
«Про затвердження Положення про
обов'язкове особисте страхування від
нещасних випадків на транспорті»;
підтвердження правомірності надання
пільг при оформленні проїзних
документів (відповідно до Правил
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затверджених
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 27.12.2006 року № 1196);
оформлення повернення пасажирам
коштів за невикористані проїзні
документи (відповідно до Порядку
оформлення розрахункових і звітних
документів при здійсненні продажу
проїзних і перевізних документів на
залізничному транспорті,
затвердженого наказами Міністерства
інфраструктури України, Міністерства
доходів і зборів України від 30.05.2013 №
331/137).

Отже, прізвище та ім'я пасажирів
обробляються на підставі та у порядку,
передбаченому чинним законодавством.

При цьому, суд зазначає, що у листі
Укрзалізниці від 04.12.2013 року
зазначається, що до програмного
забезпечення АСК ПП УЗ внесено зміни та
прізвище та ім'я пасажирів заносяться
до проїзного квитка, проте, до бази
даних АСК ПП УЗ не заносяться та не
зберігаються.

Таким чином, на даний час інформація
про прізвище та ім'я пасажира взагалі
не обробляється та не зберігається у
базі даних АСК ПП УЗ.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як визначено у ст.. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що обов'язковими підставами
відшкодування шкоди є наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Так, позивачами не надано належних та
допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України на підтвердження
заподіяння їм матеріальної та
моральної шкоди відповідачами, не
доведено протиправність діяння
відповідачів та не доведено вину
відповідачів у заподіянні шкоди.

Судом не приймаються до уваги наданий
ОСОБА_2 договір про виконання
консультаційних послуг від 21.10.2013 року
як на підтвердження матеріальної
шкоди, оскільки позивачем-1 не
встановлено причинно-наслідковий
зв'язок між діями відповідачів та
необхідністю укладення такого
договору.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки позивачами не надано належних
та допустимих доказів в розумінні
ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження
позовних вимог, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення таких позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
Порядком обслуговування громадян
залізничним транспортом, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.03.1997 року № 252, Правилами
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затвердженими
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 27.12.2006 року № 1196,
ст.ст. 2, 11 Закону України «Про захист
персональних даних», ст.ст. 11, 20, 21
Закону України «Про інформацію», ст.ст.
23, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст.
3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223 Цивільного
процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2, який діє у власних
інтересах та інтересах малолітнього
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України (Укрзалізниця), Державного
підприємства «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України», Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-західна залізниця»,
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідачів Міністерства
інфраструктури України, Кабінету
Міністрів України, Державної служби
України з питань захисту персональних
даних про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
І.В.Кирилюк