Дата документу 24.04.2014 Справа № 554/4490/14-ц
Провадження № 4-с/554/45/2014
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого
судді - Троцької А.І.

При
секретарі - Іванина М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця по справі за
позовом ОСОБА_2 в особі представника
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року до суду надійшла
скарга ОСОБА_1 на дії державного
виконавця.

У скарзі вказав, що 28 березня 2014 року
недалеко від міста Ковель у нього було
тимчасово затримано автомобіль DAEWOO LANOS
НОМЕР_1. Під час затримання працівники
ДАІ пояснили, що підставою такого
затримання є арешт, накладений на
автомобіль ВДВС з м. Полтави. 31 березня
2014 року ОСОБА_1 дізнався про існування
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 20.03.2014 р. На його думку, ця постанова
винесена з грубим порушенням вимог ЗУ
«Про виконавче провадження». Так,
постановою накладено арешт на все
рухоме майно та заборонено відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику. Дердавним виконавцем перед
накладенням арешту на автомобыль не
надано йому можливысть визначити на
яке майно необхідно у першу чергу
звертати стягнення, чим порушено ст. 52
ЗУ «Про виконавче провадження». Тим
більше вказаний автомобіль йому
належить на праві спільної сумісної
власності та є заставним майном.

Вважає дане рішення безпідставним та
необґрунтованим та просить суд визнати
неправомірною та скасувати Постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 20.03.2014
р. по виконавчому провадженню № 42059836,
на підставі якої накладено арешт на
автомобіль DAEWOO LANOS НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник
скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримала,
прохала задовольнити, посилаючись на
обставини зазначені в ній.

Представник Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ Шкурупій О.В. проти
задоволення скарги заперечував.

Судом встановлено, що рішенням
Октябрського районного суду м.Полтави
від 31 жовтня 2012 року з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 стягнуто борг в сумі 438
000 грн.

За рішенням суду видано
виконавчий лист та пред»явлено до
виконання.

Постановою державного виконавця
від 20.03.2014 року накладено арешт на все
рухоме майно та заборонено відчуження
будь-якого майна, яке належить
боржнику.

На підставі вказаної постанови
накладено арешт на автомобіль DAEWOO LANOS
НОМЕР_1, який згідно витягу з
державного реєстру обтяжень рухомого
майна є заставним майном відповідно до
договору про надання споживчого
кредиту АКІБ «УкрСиббанк».

Як встановлено в судовому
засіданні та вбачається з матеріалів
виконавчого провадження дані про
отримання ОСОБА_1 постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження відсутні, що позбавило
останнього добровільно сплатити борг
або запропонувати ті види майна чи
предмети на які необхідно в першу чергу
звернути стягнення.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи , які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до Кодексу, порушено їх
права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність не правомірними і
зобов»язує державного виконавця або
іншу посадову особі ДВС задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншими шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи ДВС і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», стягнення
за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній
валюті, інші цінності, у тому числі
кошти на рахунках і вкладах боржника
у банках та інших фінансових установах,
на рахунки в цінних паперах у
депозитарних установах.

Відповдно до ч. 5 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження», для
задоволення вимог стягувачів, які не
є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку про
обґрунтованість скарги і наявність
підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 387 ЦПК України
суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця по справі за позовом ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення боргу - задовольнити.

Постанову державного виконавця
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ
Лаврик Л.В. про арешт майна та
оголошення заборони на відчудження від
20.03.2014 року - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена
протягом 5 днів з дня її отримання через
суд першої інстанції.

СуддяА.І. Троцька