Справа №481/2305/13-ц 22.04.2014 22.04.2014 22.04.2014
Провадження №22-ц/784/1274/14
інстанції: Васильченко Н.О.
Суддя-доповідач апеляційної
інстанції: Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Шпонарській О.Ю.,

за участю представника позивачки -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Новобузького районного суду
Миколаївської області від 06 березня
2014 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання
договору оренди землі,

в с
т а н о в и л а :

26 листопада 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5
про розірвання договору оренди землі.

Ухвалою судді Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 06 березня 2014 року позовну заяву
повернуто позивачці в зв'язку з
непідсудністю справи даному суду.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на те, що ухвала суду є
надуманою та необґрунтованою, просила
її скасувати, а матеріали справи
направити до Казанківського районного
суду Миколаївської області.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивачки,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву
позивачці, суд першої інстанції
виходив з того, що вона повинна
подаватися не в суд за місцем
знаходження об'єкту оренди, а за місцем
зареєстрованого проживання
відповідача.

Колегія суддів з такими
висновками суду першої інстанції не
погоджується, вважає їх помилковими,
необґрунтованими і незаконними.

Дійсно, за ст. 109 ЦПК України,
яка носить загальний характер, позови
до фізичної особи пред'являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Проте, позови, що виникають з
приводу нерухомого майна, відповідно
до ч. 1 ст. 114 ЦПК України та п. 42
постанови № 3 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», пред'являються виключно за
місцезнаходженням цього майна або
основної його частини.

Названа норма є імперативною і
недотримання її приписів, згідно з п. 4
ч. 1 ст. 311 ЦПК України, тягне за собою, як
наслідок, беззастережне скасування
постановленої з порушенням правил
виключної підсудності ухвали.

Виключну підсудність
встановлено для позовів, що виникають
із приводу нерухомого майна (ч.1 ст.114
ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК
України до нерухомого майна належать:
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на них, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення, а тому: позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (стаття 358
ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності та виділ
частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК);
про поділ нерухомого майна, що є у
спільній сумісній власності та виділ
частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК);
про право користування нерухомим
майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини повинні вирішуватися судами
виключно за місцезнаходженням цього
майна або основної його частини.

Як вбачається з позовної заяви і
доданих до неї матеріалів, спір, що
виник між сторонами, стосується
земельної ділянки, яка знаходиться на
території Новобузького району
Миколаївської області, а отже підсудна
Новобузькому районному суду
Миколаївської області.

За такого, підстав для
направлення справи для розгляду до
Казанківського районного суду
Миколаївської області, як того просить
апелянт у своїй апеляційній скарзі, у
відповідності до вимог процесуального
законодавства України немає.

З урахуванням наведеного,
постановлена ухвала суду першої
інстанції не може залишатись в силі та
з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
направленням справи для розгляду до
суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.211 ЦПК
України постановлення окремої ухвали є
правом апеляційного суду. Враховуючи
обставини, які склалися в Новобузькому
районному суді Миколаївської області,
а саме те, що з 19 вересня 2013 року суддя
Васильченко Н.О. працює одна, колегія
суддів не вбачає підстав для
постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Ухвалу Новобузького районного
суду Миколаївської області від 06
березня 2014 року скасувати, позовну
заяву з доданими до неї матеріалами
повернути до суду першої інстанції
для вирішення питання про відкриття
провадження.

Ухвала набирає чинності з
дня її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: