Єдиний унікальний номер 0531/5413/12
Номер провадження 22-ц/775/1099/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів Канурної О.Д., Агєєва О.В.

при секретарі Хохулі М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа підрозділ
Державного департаменту у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб у Куйбишевському районі
м. Донецька про усунення перешкод в
праві власності та зняття з реєстрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в
інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 28 травня 2013 року,

в с т а н о в и в :

Рішенням Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 28 травня
2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення задоволено в повному обсязі:
вселено ОСОБА_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
квартиру АДРЕСА_1 в Куйбишевському
районі м. Донецька; в задоволенні
зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа підрозділ
Державного департаменту у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб у Куйбишевському районі
м. Донецька про усунення перешкод в
праві власності та зняття з реєстрації,
відмовлено в повному обсязі; стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 110,20 грн.

З вказаним рішенням суду не
погодилась ОСОБА_3, в інтересах якої діє
ОСОБА_4 і 26 грудня 2013 року подала
апеляційну скаргу. В обгрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що зазначеним рішенням всупереч ст. 41
Конституції України порушено право
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, оскільки її не було
залучено до участі у справі та вирішено
питання відносно цього майна без неї;
апелянт вважає, що рішення ухвалено з
порушенням норм процесуального права,
неправильним застосуванням норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи і
наданим доказам; судом не враховано, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 23
травня 2011 року надана квартира
зареєстрована за ОСОБА_2, є також
спільною сумісною власністю подружжя;
ця квартира була надана чоловіку
ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого
комітету Донецької міської ради від 28
квітня 2011 року у зв'язку із знесенням
будинків по вул. Артемівській в м.
Донецьку; апелянт посилається також на
те, що зазначена квартира є єдиним
місцем проживання ОСОБА_3 та вселення
до неї ще трьох осіб є недотриманням ст.
47 ЖК України стосовно норм житлової
площі на одну людину, а також є штучним
погіршенням проживання, що є
неприпустимим порушенням Конституції;
крім того, ОСОБА_3 не надавала згоду
щодо реєстрації колишньої невістки, а
саме ОСОБА_1, на дану жилу площу, як того
потребує чинне законодавство; апелянт
звертає також увагу на те, що на
теперішній час за участю ОСОБА_3
розглядається справа у
Ворошиловському районному суді м.
Донецька на підставі відкритого
провадження про визнання незаконним та
скасування п. 1.2 рішення виконавчого
комітету Донецької міської ради від 28
квітня 2011 року в частині надання права
на проживання ОСОБА_7, ОСОБА_1., ОСОБА_6,
ОСОБА_5; судом не прийнято до уваги
рішення Конституційного суду України
від 16 квітня 2009 року по справі №7-рп/2009
року; судом не були з'ясовані обставини,
викладені у п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» №2 від 12 квітня 1985 року.

У судовому засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 та її
представники заперечували проти
доводів апеляційної скарги, вважаючи,
що рішенням суду права ОСОБА_3 не
порушені.

Інші сторони у судове засідання
апеляційного суду не з'явились. Від
ОСОБА_3 надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
находженням її на лікарняному, а також
у зв'язку з находженням її представника
ОСОБА_4 у відпустці, проте на
підтвердження зазначених обставин
відповідних доказів не надано. Від
ОСОБА_2 також надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, оскільки
йому потрібен час для визначення
представника.

За таких обставин апеляційний
суд, виходячи з того, що дана справа вже
розглядалась апеляційним судом за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, вважає
причини неявки зазначених сторін
неповажними.

Керуючись ч.2 ст. 305 ЦПК України,
якою передбачено, що неявка сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, апеляційний суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності не з»явившихся сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача і її представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_3, в інтересах якої діє
ОСОБА_4, не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно з рішенням
Донецької міської ради від 28.04.2011 року
№ 134 «Про відселення громадян у зв'язку
зі зносом будинків № № 59, 71, 77 по вул.
Артемівській в Київському районі»
надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1
гр. ОСОБА_2 для проживання родини сина з
чотирьох чоловік, яка відселяється з
квартири АДРЕСА_2 в складі: ОСОБА_7 - син
власника, 1980 року народження, ОСОБА_1 -
невістка, 1983 року народження, ОСОБА_5 -
онук, 2007 року народження, ОСОБА_6 - онук,
2008 року народження.

Відповідно до рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 13 грудня 2011 року шлюб між ОСОБА_7
та ОСОБА_1, який був зареєстрований 25
листопада 2006 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, актовий запис № 918 -
розірваний. Прізвище ОСОБА_1. після
розірвання шлюбу змінено на ОСОБА_1

Як вбачається із свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданого Головним управлінням
благоустрою та комунального
обслуговування Донецької міської ради,
трикімнатна квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_2.

На підставі рішення Донецької
міської ради від 28.04.2011 року № 134,
ОСОБА_1. була зареєстрована разом з
малолітніми дітьми - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 83-84).

З матеріалів справи також
вбачається, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 12.06.1997 року,
ОСОБА_2 купив квартиру НОМЕР_1, яка
складалась з двох кімнат, загальною
площею 45,70 кв.м., жилою площею 28,80 кв.м.,
що розташована за адресою: АДРЕСА_2.
Вказаний договір зареєстрований в
КП «БТІ м. Донецька» за № 7/3-217 за
реєстровим № 450 від 13.06.1997 року за
ОСОБА_2.

Постановою Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 04.05.2012
року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 червня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_1. до виконавчого
комітету Донецької міської ради,
Донецької міської ради, третя особа
управління капітального будівництва
Донецької міської ради про скасування
п. 1.2 рішення №134 від 28 квітня 2011 року
«Про відселення громадян в зв'язку зі
зносом будинків №№59, 71, 77 по вулиці
Артемівській в Київському районі» та
постановлення відповідного рішення
про надання окремого житла
встановлено, що членами родини ОСОБА_2,
які були зареєстровані та мешкали в
квартирі АДРЕСА_2 згідно довідки
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька» вказані: ОСОБА_7 - син
володільця, 1980 року народження; ОСОБА_1 -
невістка, 1983 року народження; ОСОБА_5 -
онук, 2007 року народження; ОСОБА_6 - онук,
2008 року народження.

В наданій у власність ОСОБА_2
квартирі АДРЕСА_1 також була
зареєстрована ОСОБА_1 разом з дітьми.

Таким чином, у відповідності до
ст. 65 Житлового кодексу Української РСР
вказані члени сім'ї мають право
проживати в квартирі АДРЕСА_1 на тих же
умовах, на яких вони проживали в
квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 123-124).

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Вищевказана постанова
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 04.05.2012 року набрала
законної сили 14 червня 2012 року (а.с.
125-128).

Частиною 1 статті 64 Житлового
кодексу Української РСР передбачено,
що члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Як вбачається з матеріалів
справи, хоча ОСОБА_2 і був власником
квартири АДРЕСА_2 але був
зареєстрований і проживав разом з
дружиною ОСОБА_3 у двокімнатній
квартирі АДРЕСА_3 наймачем якої була
ОСОБА_3

А відповідно до діючого
законодавства власнику, який не
проживає за адресою зносу,
виплачується грошова компенсація.
Виходячи з цього, з метою не допущення
завищених затрат і було прийнято
управлінням капітального будівництва
Донецької міської ради рішення
придбати квартиру АДРЕСА_1 для
забезпечення житловою площею сім'ї
сина власника, яка проживає у будинку,
який підлягає зносу з передачею
зазначеної квартири у власність ОСОБА_2

Таким чином, на ОСОБА_3 житлова
площа у квартирі АДРЕСА_1 не виділялась
і при даних правовідносинах її права не
порушені. Крім того, з матеріалів
справи вбачається, що дозвіл на
реєстрацію місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і її дітям був
наданий 9 червня 2011 року, тобто в той
час, як ОСОБА_3 була зареєстрована і
фактично проживала за адресою: АДРЕСА_3

Виходячи з зазначених обставин,
а також з того, що ОСОБА_1 та її
неповнолітні діти мали право на
проживання у квартирі АДРЕСА_2 фактично
в ній проживали до прийняття рішення
Донецькою міською радою про її
знесення і це право ніким, в т.ч. ОСОБА_3,
не оспорено, а право на проживання в
квартирі АДРЕСА_1, наданої взамін
знесеної квартири, є похідним і
встановлено п.1.2 рішення Донецької
міської ради від 28 квітня 2011 року,
посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
на порушення судом першої інстанції
положень п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» №2 від 12 квітня 1985 року є
безпідставним.

Виходячи з викладеного,
апеляційний суд вважає, що ухваленим
рішенням право спільної сумісної
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1
не порушено.

Керуючись ст. ст.303-304, 307 ч.1, 308, 314 ч.1, 315
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в
інтересах якої діє ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 28 травня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Судді: