Справа № 641/1243/14-ц
Головуючий І інстанції - Чайка
Провадження: 22-ц/790/2962/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Сащенка І.С.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 05 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання договору дарування недійсним,
-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2014 року позивачі звернулися до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 на
підставі рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 13.04.2011
року, належить 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1 (далі за змістом спірна
квартира). Інша 1/2 частина вказаної
квартири належала ОСОБА_7 Відповідно до
договору дарування частки квартири від
31.05.2013 року, а також договору про
внесення змін від 10.06.2013 року
до вищезазначеного договору дарування,
ОСОБА_6 отримала в дар від ОСОБА_7 1/2
частину квартири АДРЕСА_1. В договорі
дарування зазначено, що частина
квартири складається з вказаної
житлової кімнати площею 12,7 кв.м.
Юридичною підставою договору
дарування частки квартири, яка
складається з житлової кімнати, в
договорі дарування вказані заочні
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова. В тому числі вказано
заочне рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від
11.03.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_7
виділена в натурі у користування
кімната площею 12,7 кв.м в порядку
розподілу спільної часткової
власності.

Однак, зазначають, що заочне рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 11.03.2011 року, відповідно до
якого ОСОБА_7 була виділена в натурі у
користування кімната площею 12,7 кв.м в
порядку розподілу спільної часткової
власності, було скасовано рішенням
Апеляційного суду Харківської області
від 07.11.2013 року та ухвалено нове
рішення, яким було відмовлено у позові
ОСОБА_7 про виділення йому у
користування частки майна, а саме
кімнати площею 12,7 кв.м у спірній
квартирі.

Таким чином, вважають, що незаконне
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 11.03.2011 року про
виділення кімнати ОСОБА_7, спричинило
наступ іншого неправомірного
юридичного факту - дарування частки
спірної квартирі чужій людині. Крім
того, зазначають, що ОСОБА_7 не мав права
розпоряджатися своєю частиною
квартири, без узгодження з іншим
співвласником, тобто з ОСОБА_3, оскільки
його 1/2 частина власності знаходиться у
спільній частковій власності з ОСОБА_3,
яка до теперішнього часу не припинена.

Просили визнати недійсним договір
дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1,
який був укладений 31.05.2013 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_6; визнати недійсним
договір від 10.06.2013 року про внесення
змін до вищезазначеого договору
дарування; відмінити державну
реєстрацію права власності ОСОБА_6 на 1/2
частину спірної квартири та вважати
недійсним витяг Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності на ім"я
відповідача на цю частину квартири.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 05 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали
апеляційну скаргу, в якій просили
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. В обґрунтування
скарги зазначено, що судом першої
інстанції не досліджено доводи
позовної заяви. Суд не дав належної
оцінки всім наданим доказам, не
зазначив у рішенні чому не приймає до
уваги надані позивачами докази,
формально поставився до справи та з
поспіхом прийняв рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 17.03.2010 року та ухвали про
виправлення помилки того ж суду від
07.04.2010 року за ОСОБА_7 визнано право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року /а.с. 46-48/.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 25982531 від
27.04.2010 року 1/2 частина квартири АДРЕСА_1
на підставі вищезазначених рішення та
ухвали суду зареєстрована за ОСОБА_7
/а.с. 45/.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 11.03.2011 року ОСОБА_7
виділено в натурі у користування в
порядку розподілу спільної часткової
власності кімнату 12,7 кв.м в квартирі
АДРЕСА_1 /а.с. 49/.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 13.04.2011 року за ОСОБА_3
визнано право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та ій виділено в
натурі у користування в порядку
розподілу спільної часткової
власності кімнату 16,1 кв.м /а.с. 50-52/.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 14.01.2014 року
скасовано рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 13.04.2011
року в частині визнання за ОСОБА_3 права
користування кімнатою площею 16,1 кв.м в
квартирі АДРЕСА_1 /а.с. 54- 58/.

Відповідно до договору дарування від
31.05.2013 року, посвідченому приватним
нотаріусом ХМНО - ОСОБА_8 реєстр № 1195 та
договору про внесення змін до нього від
10.06.2013 року реєстр № 1278 ОСОБА_7
подарував ОСОБА_6 належну йому 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, яка
складається з житлової кімнати площею
12,7 кв.м /а.с. 7- 9/.

Згідно витягу з державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав власності № 4251873 від 31.05.2013 року 1/2
частина квартири АДРЕСА_1 на підставі
вищезазначеного договору дарування
зареєстрована за ОСОБА_6 /а.с. 14/.

Згідно витягу з державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав власності № 8932777 від 04.09.2013 року 1/2
частина квартири АДРЕСА_1 на підставі
вищезазначеного рішення зареєстрована
за ОСОБА_3 /а.с. 10/.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 07.11.2013 року
скасовано рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 11.03.2011
року про визнання за ОСОБА_7 права
користування кімнатою площею 12,7 кв.м в
квартирі АДРЕСА_1, та у задоволенні
позову ОСОБА_7 відмовлено /а.с. 5,6/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_7, як власник 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 мав право на розпорядження
своєю часткою квартири на власний
розсуд і мав право без узгодження з
позивачкою - власницею іншої частини
квартири, подарувати належну йому
частку.

Колегія суддів з такими висновками
рішення суду не погоджується, оскільки
вони не відповідають обставинам справи
та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актом цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленої законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним .

Як вбачається з матеріалів справи, що
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 березня 2014
року колегією суддів судової палати у
цивільних справах задоволено
касаційну скаргу ОСОБА_7, рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 11 березня 2011 року та
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 07 листопада 2013
року скасовані, а справа направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку про
недійсність договору дарування від
31.05.2013 року та договору від 10.06.2013 року
про внесення змін до вказаного
договору дарування в частині вказівки,
що 1/2 частка двокімнатної квартири
АДРЕСА_1 складається з житлової кімнати
площею 12,7 кв.м та місць загального
користування: коридор, кухня, сумісний
санвузол та належить дарувальнику
ОСОБА_7 на підставі заочного рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 11.03.2011 року, справа № 2-1095/11
та зареєстрованого у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
на підставі Витягу про реєстрацію
права власності № 4251675 виданого 31.05.2013
року державним реєстратором -
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстровий номер нерухомого майна
1.

Тому рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується посилань позивачів на те,
що ОСОБА_7 не мав права укладати договір
дарування належної йому ідеальної
частки з ОСОБА_6 без згоди ОСОБА_11, то в
цій частині позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

ОСОБА_7, як власник, мав право
подарувати будь-кому свою ідеальну
частку у праві власності на спірну
квартиру і попередження ОСОБА_11 при
цьому не було потрібно. Таким чином, в
цій частині вимоги позивачів не
ґрунтуються на чинному законодавстві.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального права і
підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 05 березня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування
частки квартири ОСОБА_7 ОСОБА_6,
посвідчений 31.05.2013 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстровий № 1195 та договір від 10.06.2013
року про внесення змін до договору
дарування частки квартири, який
посвідчений 31.05.2013 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстровий № 1278, в частині вказівки, що
1/2 частка двокімнатної квартири
АДРЕСА_1 складається з житлової кімнати
площею 12,7 кв.м та місць загального
користування: коридор, кухня, сумісний
санвузол та належить дарувальнику
ОСОБА_7 на підставі заочного рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 11.03.2011 року, справа № 2-1095/11
та зареєстрованого у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
на підставі Витягу про реєстрацію
права власності № 4251675 виданого 31.05.2013
року державним реєстратором -
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстровий номер нерухомого майна
1.

В іншій частині позовні вимоги
залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -