АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22ц-791/1029/2014
Головуючий в І інстанції: Кустов
Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 30 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Полікарпової
О.М.Суддів:Базіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Скадовського
районного суд Херсонської області від
05 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом перенесення огорожі та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що є власником земельної ділянки
АДРЕСА_2. Власником сусідньої земельної
ділянки АДРЕСА_1 згідно державного акту
була ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і
після її смерті спадщину прийняли її
чоловік ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 Позивач
зазначив, що відповідач ОСОБА_6
самовільно змістив суміжну огорожу між
земельними ділянками сторін в бік його
земельної ділянки, чим порушує його
право власності на земельну ділянку.
Просив усунути йому перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
шляхом переносу суміжної огорожі у
відповідності до державних актів
сторін, зокрема, з фасадного боку на 0,21
м. та з тильної сторони на 0,12 м. в бік
земельної ділянки відповідачів, що
буде також відповідати план-схемі його
земельної ділянки виготовленої ПП
«Землевпорядник». Також просив визнати
недійсним та скасувати державний акт
на право власності на землю ОСОБА_8,
оскільки він виданий з порушенням
чинного законодавства, а саме без
урахування розмірів та конфігурації
земельних ділянок сторін, яка є в
матеріалах технічної документації на
їх домоволодіння.

Рішенням Скадовського районного суд
Херсонської області від 05 лютого 2014
року у задоволені позову ОСОБА_5
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивач подав на нього апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким його позовні вимоги задовольнити.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу інша сторона її доводи не
визнає, вважає, що рішення суду
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів порушення
відповідачами його прав на земельну
ділянку.

Судова колегія вважає, що районний суд
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_5 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№935241 є власником земельної ділянки
АДРЕСА_2 площею 0,0589 га. для
індивідуального житлового
будівництва.

За ОСОБА_8 на підставі державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯБ №892592 зареєстровано право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
площею 0,0419 га. для індивідуального
житлового будівництва.

Як вбачається з відповіді приватного
нотаріуса Скадовського нотаріального
округу від 27.11.2012 року ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 і після її смерті з заявами
про прийняття спадщини звернулися
чоловік померлої ОСОБА_6 та дочка
померлої ОСОБА_7 - відповідачі у справі
(а.с.17).

Між сторонами виник спір з приводу
відповідності існуючої суміжної межі,
яка була встановлена під час
приватизації їх земельних ділянок. Суд
першої інстанції правильно визначив,
що для вирішення питання про порушення
прав позивача слід визначити де має
проходити спільна межа між земельними
ділянками сторін.

Як вбачається з пояснювальних записок
до технічної документації щодо
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки НОМЕР_1
(ОСОБА_5) та НОМЕР_2 (ОСОБА_8) по АДРЕСА_1
межі земельних ділянок були
встановлені по фактичному їх
місцеположенню на місцевості і
узгоджені з суміжними
землекористувачами, про що складено
відповідні акти узгодження меж. Крім
того, були визначені координати кожної
з земельних ділянок. Суміжна межа між
земельними ділянками була встановлена
по існуючій огорожі, чого сторони не
заперечують (а.с.26, 37, 48, 57).

У технічній документації ОСОБА_5 є акт
узгодження зовнішніх меж
землекористування від 17.07.2007 року
погоджений ОСОБА_8 (а.с.39), а у технічній
документації ОСОБА_8 є акт узгодження
зовнішніх меж землекористування від
02.06.2005 року погоджений ОСОБА_5 (а.с.60).

Сторонами визнавався факт того, що
після приватизації ними земельних
ділянок суміжна огорожа неодноразово
зміщувалася. Позивач стверджував, що її
змістив відповідач ОСОБА_6 в бік його
земельної ділянки, а відповідач ОСОБА_6
- навпаки, що її змістив ОСОБА_5 в бік
його земельної ділянки.

Суд першої інстанції також врахував, що
позивачем ОСОБА_5 та відповідачем
ОСОБА_6 надано суду план-схеми
земельних ділянок за адресою НОМЕР_1 та
АДРЕСА_1, виготовлені землевпорядною
організацією ПП «Землевпорядник», які
містять суперечливі відомості.
Зокрема, з план-схеми на земельну
ділянку АДРЕСА_2 вбачається, що права
позивача порушені відповідачами
(огорожа зміщена в бік його земельної
ділянки), а з план схеми на земельну
ділянку 171 по АДРЕСА_1 вбачається, що
огорожа зміщена в бік земельної
ділянки АДРЕСА_1. Загалом з боку проїзду
та з боку відповідачів у позивача не
вистачає 4 м. площі, а у відповідача з
фасадного, лівого та правого боків, у
тому числі і з боку позивача не
вистачає 14 м.

Аналогічні дані містять і висновки
двох експертиз, проведених у справі за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою. В обох експертизах зазначено,
що фактичні лінійні розмірі земельних
ділянок НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 не
відповідають по всім параметрам
лінійним розмірам, зазначеним в
державних актах, а існуюча між
земельними ділянками огорожа
викривлена по всій довжині.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою
для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації, яка
відповідно до ст. 193 ЗК України містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

За змістом п. 4.1 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах 18 травня 2010 року за
№ 376, відновлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) здійснюється
на підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до статті 186
Земельного кодексу України
документації із землеустрою. У разі
відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Наявність суперечливих відомостей
щодо розташування межі земельних
ділянок НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 та
невідповідність фактичних лінійних
розмірів обох земельних ділянок
розмірам, зазначеним у державних актах
об'єктивно не дає суду можливості
перевірити відповідність існуючої між
земельними ділянками сторін межі даним
державних актів. За таких обставин
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність на даний час можливості
вирішення спору у судовому порядку.

Доводи апелянта про те, що судом не
усунуто протиріччя між план-схемами
земельних ділянок не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки зафіксований ними факт того,
що обидві земельні ділянки фактично
вужчі за своїми розмірами, ніж
зазначено в державних актах
підтверджується й висновками двох
експертиз, проведених у справі між тими
ж сторонами і за тим же предметом спору.
Експерт приходить до висновку про
необхідність відновлення суміжної
межі з виносом її в натурі, що не є
компетенцією суду.

Посилання апелянта на те, що лінійні
розміри його земельної ділянки
відповідають даним державного акту
спростовуються матеріалами справи,
зокрема висновками
будівельно-технічних експертиз.

Виділення відповідачу у власність
більшої за розміром земельної ділянки,
ніж та, що була закріплена за його
домоволодінням не свідчить про
порушення прав позивача, а тому це не
може бути підставою для скасування
державного акта, виданого ОСОБА_8

З огляду на викладене, колегія суддів
відхиляє апеляційну скаргу та залишає
рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Скадовського районного суд
Херсонської області від 05 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних протягом двадцяти днів
після її проголошення.

Головуючий:

Судді: