Номер провадження № 22-ц/785/1970/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», третя особа -
ОСОБА_3 про зобов'язання прийняти у
власність іпотечного майна ,
виключення майна з реєстру іпотеки та
зняття заборони на відчуження
іпотечного майна, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 27 листопада
2013 року,-

встановила:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до
Приморського районного суду м.Одеси з
позовом про розірвання договорів
кредиту та іпотеки.

Під час судового розгляду справи
,позивач змінила позовні вимоги та
звернулася з позовом про зобов'язання
прийняти у власність іпотечного майна ,
виключення майна з реєстру іпотеки та
зняття заборони на відчуження
іпотечного майна і в обґрунтування
позовних вимог посилалася на те що, 30
липня 2008 року вона уклала договір
кредиту № ML -508/056/2008 з ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» за умовами якого вона отримала
кредитні кошти у розмірі 81082,26 доларів
США на умовах строковості та сплати
процентів за користування кредитними
коштами.

У забезпечення виконання своїх
зобов'язань за договором кредиту № ML
-508/056/2008 , 30.07.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ
«ОТП Банк» було укладено договір
іпотеки № PML - 508/056/2008 року, предметом
останнього є квартира, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 ,що належить на
праві приватної власності ОСОБА_3 .

Позивач посилаючись на те, що через
збільшення курсу долара та мінливий
заробіток, вона не спроможна
сплачувати кредит ,тому посилаючись на
ст.12 Закону України «Про іпотеку»
вважає,що ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,
як новий кредитор по договору кредиту
№ ML -508/056/2008 від 30.07.2008 р. повинен
прийняти у власність заставлене майно
для погашення кредитної
заборгованості .

Позивач остаточно просила :

- на виконання умов договору кредиту
від 30.07.2008 року укладеного між нею та
ЗАТ «ОТП Банк» зобов'язати ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняти у
власність майно, що стало майновою
порукою за іпотечним договором від
30.07.2008 р,а саме двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 ;

-зазначити про добровільну видачу
об'єкту нерухомого майна на погашення
боргу за кредитним договором;

- виключити з реєстру іпотек та зняти
заборону відчуження нерухомого майна -
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1;

-надати строк для виселення - один
місяць;

-витрати, пов'язані з переоформленням
квартири покласти на ТОВ «ОТП
Факторинг Україна».

Рішення ухвалено у відсутність
позивача та третьої особи.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» та ПАТ «ОТП Банк» в особі
Одеської філії ПАТ «ОТП Банк»
заперечувала проти позову та просила
відмовити в позові в повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 27 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити її позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги та
заперечення, розглянувши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що на
час укладення позивачем договору
кредиту та договору іпотеки сторони,
відповідно до ст. 627, 628 ЦК України були
вільні в укладенні договорів та
досягли згоди про умови та порядок
виконання договору кредиту та договору
іпотеки, які частково були виконані
позивачкою, а посилання позивача на
невідповідність умов договору іпотеки
положенням ЗУ «Про іпотеку» , ЗУ «Про
оцінку майна, майнових правах та
професійну оціночну діяльність в
Україні» Цивільному Кодексу України та
невідповідність договору кредиту ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» є безпідставними.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитися не
можна.

Виходячи з матеріалів справи
вбачається ,що позивач ОСОБА_2 в жовтні
2010 року звернулася до суду з позовом
про розірвання договору кредиту № ML
-508/056/2008 від 30.07.2008 року та договору
іпотеки № РML -508/056/2008 від 30.07.2008 року,
зобов'язати ПАТ «ОТП Банк» вчинити
певні дії та зобов'язати приватного
нотаріуса виключити з реєстру
іпотеки та зняти заборону відчуження
іпотечного майна (а.с.2-5).

На протязі судового розгляду справи в
суді першої інстанції , позивачем
систематично уточнювалися позовні
вимоги ,а нарешті взагалі були змінені
та остаточно позивач просила :

- на виконання умов договору кредиту
від 30.07.2008 року укладеного між нею та
ЗАТ «ОТП Банк» зобов'язати ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняти у
власність майно, що стало майновою
порукою за іпотечним договором від
30.07.2008 р,а саме двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1;

-зазначити про добровільну видачу
об'єкту нерухомого майна на погашення
боргу за кредитним договором;

- виключити з реєстру іпотек та зняти
заборону відчуження нерухомого майна -
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1;

-надати строк для виселення - один
місяць;

-витрати, пов'язані з переоформленням
квартири покласти на ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» (а.с.132).

Суд першої інстанції не звернув уваги
на остаточні позовні вимоги позивача
та помилково відмовив у задоволенні
позовних вимог на яких позивач не
наполягала ,проте не вирішив позовні
вимоги які були заявлені позивачем в
серпні 2013 року і підтримані нею і в
суді апеляційної інстанції (а.с.132).

Колегія суддів частково погоджується
з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2
в частині того, що суд першої інстанції
не навів правову оцінку заявленим нею
позовним вимогам.

Колегія суддів вважає,що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню ,рішення суду першої
інстанції скасуванню ,а у задоволенні
остаточного позову ОСОБА_2 необхідно
відмовити з інших підстав.

З матеріалів справи вбачається , що 30
липня 2008 року між позивачем ОСОБА_2 та
ЗАТ «ОТП Банк» ,правонаступником якого
є ПАТ «ОТП Банк» , був укладений договір
кредиту № ML -508/056/2008 , відповідно якого
позивачем отримано кредитні кошти у
розмірі 81082,26 доларів США під
фіксований відсоток 5,49 % + FIDR ,строком
погашення до 30.07.2023 р. (а.с.6-13).

У забезпечення виконання позивачем
своїх зобов'язань за договором кредиту
, 30.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
третьою особою ОСОБА_3 був укладений
договір іпотеки № PML - 508/056/2008 року,
відповідно до якого ОСОБА_3 в іпотеку
була передана квартира
АДРЕСА_1.(а.с.22-25).

25.08.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та
позивачем була укладена додаткова
угода № 2 до договору кредиту № ML
-508/056/2008 від 30.07.2008 року (а.с.14).

10.12.2010 року між ПАТ ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» був укладений
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю , відповідно якого ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» набуло право нового
кредитора за договором кредиту № ML
-508/056/2008 від 30.07.2008 року (а.с.60-68).

Через неналежне виконання позивачем
своїх зобов'язань за договором кредиту
, станом на 23.08.2013 року виникла
заборгованість за договором кредиту в
сумі близко 70000 дол. США ,що позивачем
не заперечується.

Позивач обґрунтовуючи позовну вимогу
про зобов'язання ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняти у власність майно, що
стало майновою порукою за іпотечним
договором від 30.07.2008 р, а саме
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1
,посилається як на одну із підстав , на
вимоги ст.12 Закону України «Про
іпотеку» .

Статтями 12 ,33 Закону України «Про
іпотеку» та ст.589, ч.2 ст. 592 ЦК України
передбачено право іпотекодержателя
вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання-звернути стягнення на
предмет іпотеки .

Виходячи зі змісту зазначених норм ,
скористатися правом вимоги
дострокового виконання основного
зобов'язання чи звернення стягнення
на предмет іпотеки є виключеним правом
іпотекодержателя.

Зобов'язати іпотекодержателя в
примусовому порядку прийняти у
власність заставне майно чинним
законодавством не передбачено та такі
вимоги позивача суперечать ст.ст. 328,
329 ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру , квартира
АДРЕСА_1 ,належить на праві приватної
власності ОСОБА_3 (а.с.26).

Позивач ОСОБА_2 не є власником квартири
,що перебуває у заставі ,тому право
розпорядження нерухомим майном
належить виключно ОСОБА_3,проте ОСОБА_3
будь-яких вимог щодо відчуження
,належної їй квартири,ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» не заявляла.

Позовні вимоги ОСОБА_2 ,а саме
зазначити про добровільну видачу
об'єкту нерухомого майна на погашення
боргу за кредитним договором не
підлягають задоволенню ,оскільки такий
спосіб захисту права не передбачений
ст. 16 ЦК України.

Припинення права застави передбачено
ст. 593 ЦК України .

Виходячи з матеріалів справи
вбачається , що позивачем ОСОБА_2
зобов'язання за договором кредиту не
виконані ,існує заборгованість за
договором кредиту ,тому позовні вимоги
щодо виключення з реєстру іпотек та
зняття заборони відчуження нерухомого
майна - квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 є безпідставними та
задоволенню не підлягають.

Порядок примусового виселення
мешканців передбачено ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» ,позивач
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , в
той час як спірна квартира ,яка є
предметом застави є іншою та
розташована за іншою адресою.

Правом примусового виселення з
квартири ,що перебуває в заставі ,
наділені власники спірного майна ,
позивач не є власником квартири
АДРЕСА_1, а добровільне виселення з
квартири є правом ОСОБА_3 ,яка може
визначити час на виселення з квартири
за власним бажанням ,тому позовні
вимоги ОСОБА_2 щодо надання строку для
виселення - один місяць є
необґрунтованими та безпідставними.

За таких підстав ,відповідно до п.3,п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України , апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню,а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 27 листопада 2013 року скасувати
.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», про зобов'язання прийняти у
власність іпотечного майна ,
виключення майна з реєстру іпотеки та
зняття заборони на відчуження
іпотечного майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

В.М. Гончаренко

В.Д. Коротков