АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/886/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1346/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі: Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду
Полтавської області від 11 березня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ майна, що є у
спільній частковій власності в окрему
одиницю та визначення порядку
користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась в
інтересах ОСОБА_2 до Київського
районного суду м.Полтави з позовом про
виділ майна, що є у спільній частковій
власності в окрему одиницю та
виначення порядку користування
земельною ділянкою. Посилалась на
те, що вона на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
08.07.1976 року, посвідченого державним
нотаріусом Другої полтавської
державної нотаріальної контори,
реєстровий напис № 44, є власником 3/5
частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 та складається в цілому з:
житлового будинку літ. «А-1» і
відповідно надвірних будівель,
розташованих на земельній ділянці 1055
кв.м. до складу її частки входить
квартира № 1: в житловому будинку літ.
«А-1», що складається із наступних
приміщень: сіней 1-1 площею 5.20 м. кв.;
кухні 1-2 площею 6.80 м.кв.; кімнати 1-3
площею 15.90 м.кв.; коридору 1-4 площею 15.90
м.кв.; коридору 1-4 площею 5.50 м.кв.;
кімнати 1-5 площею 15.70 м.кв.; більярдної 1-6
площею 8.90 м.кв.; кухні 1-7 площею 12.10 м.кв.;
ванної 1-8 площею 3.90 м.кв.; вбиральні 1-9
площею 1.30 м.кв.; коридору 1-10 площею 0.80
м.кв.; загальною площею 76.10 м.кв. Крім
того в її користуванні знаходиться
господарські будівлі та споруди, а
саме: погріб літ. «а1» площею 2.90 м.кв.;
сарай літ. «Б» площею 14.30 м.кв.;
вбиральня літ. «Е» площею 1.00 м.кв.;
літній душ літ. «Е1» площею 1.00 м.кв.;
огорожа №1 та № 3. Інші 2/5 частини
вказаного домоволодіння кв. № 2
належать на праві спільної часткової
власності ОСОБА_3 При цьому земельна
ділянка на якій розміщене спільне
(домоволодіння) знаходиться у їхньому
спільному користуванні. Згідно
кадастрового плану земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1 виготовленого ТОВ
НВІ «Земресурс» у 2013 року, площа
земельної ділянки домоволодіння
становить 1030 кв.м. Відповідно до
технічного паспорту на садибний
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
виготовленого ПП «ПБТІ
«Інвентаризатор» станом на 12.07.2013 року,
загальна площа земельної ділянки
складає 1055 кв.м., що підтверджується
також довідкою БТІ від 03.04.2013 року № 5138.
Просила, виділити їй у власність 3/5
частки із майна, що перебуває у
спільній частковій власності в окремий
об'єкт нерухомого майна, а саме частину
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1,
визначити порядок користування
земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду
Полтавської області від 11 березня 2014 р.
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку
оскаржила представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 та
прохала скасувати рішення та ухвалити
нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що позивач на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
08.07.1976 року, посвідченого державним
нотаріусом Другої полтавської
державної нотаріальної контори,
реєстровий напис № 44, є власником 3/5
частини житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 має у власності 2/5
частини цього домоволодіння на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 21.10.2013 року.

Земельна ділянка, на якій розташоване
вказане домолодіння, згідно
кадастрового плану, має розмір 1030 кв.м.

Вказана земельна ділянка перебуває у
користуванні співвласників
домоволодіння та у власність їм не
передавалась.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з відсутності спору
та порушення прав позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч.2 ст.183 ЦК України),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Договір про виділ у
натурі частки з нерухомого спільного
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, питання виділу у натурі
частки домоволодіння має вирішуватись
у договірному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, що
між сторонами фактично відсутній спір
про право і пред'явлення позову
фактично є спробою обійти установлений
законом позасудовий порядок вирішення
питання поділу об'єктів нерухомості.

Посилання апелянта на те, що вона із
відповідачем намагалися укласти
договір про виділ домоволодіння в
одиницю, однак нотаріуси відмовляли їм
із посиланням на необхідність
попередньо присвоїти майбутнім
об'єктам адресу, - є неспроможними.

Діяльність нотаріату в Україні
врегульована Законом України від 2
вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат».

Згідно з статтею 5 даного Закону
нотаріус зобов'язаний зокрема
здійснювати свої професійні обов'язки
відповідно до цього Закону і
принесеної присяги; відмовити у
вчиненні нотаріальної дії у разі її
невідповідності законодавству України
або міжнародним договорам.

Нотаріусу забороняється безпідставно
відмовляти у вчиненні нотаріальної
дії. На вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, нотаріус
зобов'язаний викласти причини відмови
в письмовій формі і роз'яснити порядок
її оскарження. Про відмову у вчиненні
нотаріальної дії нотаріус протягом
трьох робочих днів виносить відповідну
постанову.

Таким чином, позивачка не надала
доказів відмови нотаріусів у виділі
часток.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову про визначення
порядку користування земельною
ділянкою, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачем фактично заявлена
вимога про виділ частини земельної
ділянки їй у користування.

Колегія суддів вважає таку позицію
суду правильною.

Рішенням суду не може бути надано у
користування відповідна земельна
ділянка, в розумінні надання правового
статусу користувача згідно з
положеннями ЗК України, оскільки це є
виключною компетенцією органів
місцевого самоврядування та/або
органів державної влади на підставі ст.
116 ЗК України. Винесення такого рішення
є втручанням в діяльність органів
державної влади та місцевого
самоврядування, що прямо заборонено
законом

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
судового рішення спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права, які
передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування або зміни
рішень.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду
Полтавської області від 11 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль