АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-7589
Головуючий у1-й інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

СаліховаВ.В.

при секретарі
Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 8 квітня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська музична видавнича група" до
ОСОБА_5 про захист майнових авторських
прав,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 8 квітня 2014 року частково
задоволено позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Українська музична видавнича група" до
ОСОБА_5 про захист майнових авторських
прав.

Суд стягнув з ОСОБА_5: на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська музична
видавнича група" компенсацію за
порушення авторського права у розмірі
51 030 грн. та 11 108 грн. 70 коп. на
відшкодування судових витрат (судовий
збір - 510 грн. 30 коп.; витрати на
проведення судової експертизи - 10 598
грн. 40 коп.); в дохід Державного бюджету
України штраф у розмірі 5 103 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5
через свого представника ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити
повністю (т.2, а.с.84-97).

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення компенсації на суму 51 030 грн.
(102 060 - 51030) та в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання опублікувати повний текст
рішення суду у друкованому засобі
масової інформації позивачем не
оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

З договору про передачу майнових прав
на об'єкт авторського права - музичний
твір від 10 травня 2006 року вбачається, що
автори музики ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
автори слів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 передали
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9
майнові права на музичний твір - пісню
"ІНФОРМАЦІЯ_1", нотний запис та текст
якого викладені в Додатку № 1 до
Договору. Крім того, з договору про
передачу майнових прав на об'єкт
авторського права - музичний твір
№1/230207 від 2 квітня 2007 року вбачається,
що автор музики ОСОБА_10 передав
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9
майнові права на музичний твір - пісню
"ІНФОРМАЦІЯ_2" (на слова ОСОБА_11), нотний
запис якого викладений в Додатку № 1 до
Договору. За договором про передачу
майнових прав на об'єкт авторського
права - музичний твір від 20 грудня 2005
року автор музики ОСОБА_12 та автор слів
ОСОБА_13 передали фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_9 майнові права
на музичний твір - пісню «ІНФОРМАЦІЯ_3»,
нотний запис та текст якого викладені в
Додатку № 1 до Договору.

1 червня 2012 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_9 та ТОВ
«Українська музична видавнича група»
укладено договір № РР1-20/РР2-20 про
передачу виключних авторських і
суміжних прав, відповідно до п. 2.1 якого
фізична особа-підприємець ОСОБА_9
передав товариству виключні майнові
права на Об'єкти (твори та/або фонограми
та/або виконання), вказані в додатках до
договору, що означає право товариства
використовувати об'єкти протягом
вказаного у договорі строку (до 31
грудня 2015 року). Відповідно до п. 1.14
договору право на використання означає
здійснювати самостійно та/або
дозволяти третім особам здійснювати
передбачені вказаним пунктом дії, в
тому числі публічно виконувати об'єкти;
переробляти, обробляти, аранжувати
об'єкти для створення похідних творів.

У Додатку №1 до цього договору до
переліку під номерами 43, 74, 94 містяться
усі вищезазначені музичні твори.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 1
жовтня 2012 року сторони вказаного
договору погодили, що ТОВ «Українська
музична видавнича група» має право
вчиняти дії, передбачені чинним
законодавством, необхідні для захисту
авторських прав на Об'єкти, вказані в
додатках до договору, в тому числі й
звертатися до суду.

Згідно додаткової угоди №4 від 5 жовтня
2012 року сторони вказаного договору
погодили, що фізична особа-підприємець
ОСОБА_9 нарівні з товариством має право
забороняти третім особам
використовувати будь-якими способами
твори та/або фонограми, а також
звертатися за захистом авторських прав
до суду.

8 жовтня 2012 року ФОП ОСОБА_9 надіслав ТОВ
«Українська музична видавнича група»
повідомлення про заборону
використання ОСОБА_5 вищевказаних
творів.

ТОВ «Українська музична видавнича
група» направило відповідачу та
провідним телерадіоорганізаціям лист
від 8 жовтня 2012 року про заборону
використання ОСОБА_5 вказаних творів.

26 жовтня 2012 року з 19:30 год. по 20:00 год.
ОСОБА_5 здійснив публічне виконання цих
музичних творів у м. Сімферополі на
площі Леніна на концерті з приводу
15-річчя створення Партії Регіонів, який
транслювався у прямому ефірі Державної
телерадіомовної компанії «Крим», що
підтверджується відповідним
відеозаписом та поясненнями самого
ОСОБА_5

Згідно висновку експертів №133/13 за
результатами комплексної судової
експертизи у сфері інтелектуальної
власності від 18 лютого 2014 у мелодії
пісні «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні
ОСОБА_5, під час концерту, який відбувся
26 жовтня 2012 року у м. Сімферополі на
площі Леніна, використано повністю
мелодію пісні «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором
якої є ОСОБА_10, у мелодії пісні
«ІНФОРМАЦІЯ_3» у виконанні ОСОБА_5 під
час концерту, який відбувся 26 жовтня 2012
року у м. Сімферополі на площі Леніна
використано повністю мелодію пісні
«ІНФОРМАЦІЯ_3», автором якої є ОСОБА_12, у
тексті пісні «ІНФОРМАЦІЯ_3» у виконанні
ОСОБА_5 під час концерту, який відбувся
26 жовтня 2012 року у м. Сімферополі на
площі Леніна використано повністю
текстову частині пісні «ІНФОРМАЦІЯ_3»,
автором якої є ОСОБА_13, у мелодії пісні
«ІНФОРМАЦІЯ_1...» у виконанні ОСОБА_5 під
час концерту, який відбувся 26 жовтня 2012
року у м. Сімферополі на площі Леніна
використано повністю мелодію пісні
«ІНФОРМАЦІЯ_1...», авторами якої є ОСОБА_6
та ОСОБА_7, у тексті пісні
«ІНФОРМАЦІЯ_1...» у виконанні ОСОБА_5 під
час концерту, який відбувся 26 жовтня 2012
року у м. Сімферополі на площі Леніна
використано повністю текстову частину
пісні «ІНФОРМАЦІЯ_1...», авторами якої є
ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Вказані музичні твори виконані
відповідачем без отримання дозволу на
їх виконання у позивача, як у особи,
якій належать виключне право надавати
дозвіл на використання вказаних
музичних творів. Будь-які письмові
договори про передачу відповідачу
права на використання цих музичних
творів між відповідачем та авторами
музичних творів чи особами, яким автори
передали свої авторські майнові права,
не укладалися.

За встановлених обставин районний суд
прийшов до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення
компенсації за порушення авторського
права у розмірі 51 030 грн.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для
задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Посилання апеляційної скарги на те, що
позивач - ТОВ «Українська музична
видавнича група», не мав права подавати
даний позов, оскільки він не є суб'єктом
авторського права, не можуть бути
прийняті апеляційним судом. Районним
судом на підставі наявних у справі
письмових доказів у цій частині
правильно встановлено, що позивач
відповідно до ст. 15, 31 ЗУ "Про авторське
право і суміжні права" є суб'єктом
авторського права на твори, зазначені у
позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів та безпідставно, з порушенням
процесуальних норм, надана перевага
одним доказам над іншими, що призвело
до неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо обґрунтованості заявленого
позову в частині доведеності порушення
права позивача повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення (т.2, а.с.74-78).

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга представника відповідача не
містить, в ході апеляційного розгляду
сторона відповідача також не навела
таких обставин.

Посилання апеляційної скарги у цій
частині на те, що експертне дослідження
було проведене з порушенням вимог
Інструкції "Про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень", об'єктом
експертного дослідження були твори та
спосіб їх відтворення, які не
стосуються предмету доказування у
даній справі, є безпідставними, у цих
посиланнях відповідач вдається до
перекручування фактів на свою користь,
а також помилково порівнює види
експертиз, які за своєю процесуальною
суттю мають різний статус, оскільки і
комісійна і комплексна експертиза
можуть бути призначені як вперше так і
повторно, або у якості додаткової
експертизи.

Крім того, з наявних у справі
матеріалів вбачається, що питання
залучення для проведення експертизи
відповідного фахівця у галузі
звукорежисури вирішене відповідно до
вимог п. п. 1.2.10., 1.4., 2.1., 3.7., 4.7. Інструкції
"Про призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень".

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що він не є належним
відповідачем у даному спорі, оскільки
відповідно до ст.2 ЗУ "Про гастрольні
заходи в Україні" відповідальність за
дотримання положень законодавства
України про авторські і суміжні права
несуть саме організатори гастрольних
заходів, яким у даному випадку
виступала Партія Регіонів, також не
можуть бути прийняті апеляційним судом
у якості підстав для скасування
оскаржуваного рішення. В цій частині
районним судом правильно встановлено,
що передбачена законодавством
відповідальність організатора
гастрольного заходу не звільняє від
відповідальності особу, яка своїми
діями (публічним виконанням музичних
творів) порушила майнові авторські
права.

Посилання апеляційної скарги на те, що
відповідач в ході публічного виконання
музичних творів діяв добросовісно,
оскільки не знав про існуючу для нього
заборону у вчиненні таких дій, є
неспроможними виходячи навіть зі
звичайної логіки, оскільки ОСОБА_5,
будучи виконавцем музичних творів
(пісень), повинен був знати, що він не є
їх автором і знати на яких правових
підставах він отримав право
використання указаних творів шляхом їх
публічного виконання.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності визначеної судом
компенсації характеру порушення
авторського права також не можуть бути
прийняті апеляційним судом, оскільки
розмір компенсації, визначений
районним судом, є наближеним до
мінімального розміру, передбаченого п.
"г" ч.2 ст. 52 ЗУ "Про авторське право і
суміжні права".

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Однак, при вирішенні питання розподілу
судових витрат районний суд не
врахував у повній мірі положення ч.1 ст.
88 ЦПК України про присудження судових
витрат пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог та,
задовольняючи позов, заявлений на суму
102060 грн. (т.1, а.с.2), частково - на суму 51 030
грн., присудив позивачу судові витрати
на проведення експертизи у розмірі 10 598
грн. 40 коп. у повному обсязі.

Вказані обставини дають суду
апеляційної інстанції підстави для
зміни оскаржуваного рішення в частині
вирішення питання розподілу судових
витрат шляхом зменшення розміру
судових витрат, які підлягають
стягненню з ОСОБА_5 на користь ТОВ
"Українська музична видавнича група", з
11 108 грн. 70 коп. до 5 809 грн. 50 коп. (51030 х
10598,40 : 102060 = 5299,20 + 510,30 = 5809,50).

Керуючись ст.303, 307-308, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 8 квітня 2014 року змінити в
частині вирішення питання розподілу
судових витрат.

Зменшити розмір судових витрат, які
підлягають стягненню з ОСОБА_5 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська музична
видавнича група", з 11 108 грн. 70 коп. до 5 809
грн. 50 коп. (П'ять тисяч вісімсот дев'ять
грн. 50 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

В.В.
Саліхов