Головуючий суду 1 інстанції - Цибульник
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 426/196/14-ц
Провадження № 22ц/782/1472/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Арутюнян Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сватівського районного суду
Луганської області

від 13 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3,
аліментів на її утримання, як дружини, у
розмірі ? частини від усіх видів його
доходу щомісячно, починаючи з дня
подання позову до суду до досягнення
дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох
років.

Рішенням Сватівського районного суду
Луганської області від 13 березня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу і просить скасувати
рішення та постановити нове, яким
стягнути з ОСОБА_3 аліменти на
утримання ОСОБА_2 у розмірі ? частини
від всіх його доходів.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач за своїм майновим станом не
може надати позивачу таку допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України,
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони є подружжям з 18.08.2012 року та
батьками малолітньої доньки- ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою.
(а.с.2-5).

Рішенням Сватівського районного суду
Луганської області від 12.02.2014 року з
відповідача на користь позивачки на
утримання дитини стягнуті аліменти в
розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи
з дня надання позову та до її
повноліття.(а.с.18).

Позивачка не працює, оскільки
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.(а.с.6-7).

Тобто, будучи матір'ю, яка знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трьох років, позивачка
вправі вимагати від відповідача
(батька дитини) стягнення аліментів на
своє утримання.

Але, відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України,
право на утримання дружина, з якою
проживає дитина, має за умови, якщо
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Наявні в матеріалах справи докази
свідчать про те, що відповідач не
працює, з 09.09.2013 року припинив
підприємницьку діяльність, як фізична
особа-підприємець, особистого
сільськогосподарського господарства
чи земельної ділянки, які б давали
можливість на отримання певного
доходу, не має (а.с.14-15), доказів на
спростування наданих документів
позивачкою не надано.

Тому колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано у
відповідності до норм сімейного
законодавства прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позову через
відсутність можливості у відповідача
надавати матеріальну допомогу дружині
у зв*язку з її відпусткою по догляду за
дитиною віком до трьох років.

Доводи апеляційної скарги на увагу не
заслуговують, оскільки доказів того, що
він працює, має інші доходи, за своїм
матеріальним станом як на час
винесення рішення судом першої
інстанції, так і на даний час може
надавати допомогу позивачці, не
представлено і цим обставинам суд
першої інстанції дав належну правову
оцінку.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303. 304,
308, 315, 324, 325 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сватівського районного суду
Луганської області від 13 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий

Судді