Справа № 159/1279/14-ц
Провадження № 2/159/433/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
12 березня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді
Бойчука П.Ю.,

за участю: секретаря
Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковелі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Сторони перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2006
року. Від шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
спільне життя між ними не склалось з
вини відповідача. Останній не поважає
її як дружину та як матір їх дітей,
влаштовує скандали. Він не забезпечує
сім'ю матеріально, зароблені гроші
витрачає на свої потреби. Позивач
стверджує, що в сім'ї втрачена
взаємоповага та розуміння, відсутні
будь-які інтереси, фактично кожен живе
своїм самостійним життям. Вважає, що
подальше спільне проживання з
відповідачем та примирення є
неможливим.

Враховуючи наведене, позивач
просить суд розірвати шлюб між ним та
відповідачем, зареєстрований 19 липня
2006 року відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Ковелю
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області,
актовий запис № 317, а також просить
стягнути з відповідача на її користь
судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не
з'явилась, проте подала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності. Позов
підтримує повністю, просить шлюб
розірвати.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, проте подав суду заяву про
розгляд справи у його відсутності,
позов визнає повністю, погоджується на
розірвання шлюбу.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши матеріали цивільної справи,
прийшов до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову, суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Як вбачається з свідоцтва про
одруження, виданого 19 липня 2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Ковелю Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Волинської області, сторони одружились
19 липня 2006 року, про що в книзі
реєстрації актів про одруження
зроблено відповідний актовий запис за
№ 317.

Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
відповідними свідоцтвами про
народження.

Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України,
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України,
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 55 СК
України, дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватись про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім'ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України,
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканість і може мати
наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові
норми, обставини по справі та позицію
сторін щодо неможливості збереження
сімейних стосунків, суд вважає, що
збереження сім'ї в даному випадку буде
нічим іншим, як примушуванням сторін до
збереження шлюбних відносин.

Як встановлено у судовому
засіданні, сторони проживають окремо,
спільне господарство не ведеться, в
сім'ї втрачена взаємоповага та
розуміння, шлюб існує лише формально й
зберегти сім'ю не можливо. Зважаючи на
дійсні причини розірвання шлюбу,
зазначені позивачем, подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу буде
суперечити інтересам сторін та
інтересам неповнолітніх дітей.

Таким чином суд повно,
всесторонньо та об'єктивно дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
прийшов до висновку, що визнання
відповідачем пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а тому
слід розірвати шлюб між сторонами.

Крім цього, з відповідача слід
стягнути судові витрати по справі на
користь позивача у відповідності до
вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213, 214,
215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 24, 55, 56,
104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити
повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зареєстрований 19 липня 2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Ковелю Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Волинської області, актовий запис № 317.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які беруть участь у справі, але не були
присутні при її оголошенні - протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий

П.Ю.Бойчук