Справа № 369/9864/13-ц
Провадження № 2/369/82/14
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2014 року
Києво-Святошинський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді
Волчка А.Я.,

за участю секретаря
Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Імперія»,
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляються
самостійних вимог на предмет спору:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг Групп»,
приватне підприємство «Нива-В.Ш»,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
нерухоме майно та звільнення майна
з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом про
визнання права власності на нерухоме
майно та звільнення майна з-під арешту.

Заявлені позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що 01 серпня 2013 року
з системи конфіскованого і
арештованого майна Позивачу стало
відомо, що ТОВ «Укрспецторг Групп»
проводяться прилюдні торги з
реалізації належного їй майна, а саме:
земельної ділянки, загальною площею
0,1000 га (кадастровий номер :01:018:0166),
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З
врахуванням тієї обставини, що
відносно неї не відкрито жодного
виконавчого провадження, Позивач
звернулась до попереднього власника
зазначеної земельної ділянки, який
надав їй копію листа ТОВ «Укрспецторг
Групп» (вих. № 4680/13 від 19.07.2013 року), в
якому його повідомляли про те, що
належна йому на праві власності
вищезазначена земельна ділянка
арештована і реалізується в порядку
прилюдних торгів.

Враховуючи ту обставину, що ця земельна
ділянка, на якій знаходиться житловий
будинок, який також належить Позивачу
на праві власності, яке зареєстроване в
установленому порядку, Позивач
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва, який
ухвалою від 27.08.2013 року у справі №
826/12496/13-а відкрито провадження за
позовом ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії. Під час
ознайомлення представника Позивача з
матеріалами виконавчого провадження,
долученого до матеріалів справи, їй
стало відомо про те, що арешт на належну
їй земельну ділянку накладено
державним виконавцем
Києво-Святошинського районного
управління юстиції на виконання
постанови управління державної
виконавчої служби від 07.11.2012
року ВП № 34483172 про перевірку майнового
стану боржника на підставі акту опису і
арешту майна від 21.12.2012 року при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-3918/2011, виданого 17.09.2012 року
Святошинським районним судом міста
Києва проведено опис та накладено
арешт на земельну ділянку з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку
загальною площею 0,1000 га з кадастровим
номером :01:018:0166.

Право власності на зазначену земельну
ділянку виникло у Позивача на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 30.05.2012 року та
зареєстровано 21.03.2013 року
Реєстраційною службою
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
за номером 409986.

Позивач просила суд визнати за нею
право власності на земельну ділянку
загальною площею 0,1000 га (кадастровий
номер :01:018:0166), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; зняти арешт з
належного ОСОБА_1 на праві власності
нерухомого майна, а саме: земельної
ділянки загальною площею 0,1000 га
(кадастровий номер :01:018:0166), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
було накладено на підставі акту опису й
арешту майна у виконавчому провадженні
№ 34483172, яке здійснюється відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУ юстиції у м. Києві.

Представником третьої особи було
подано заперечення проти позову,
відповідно до яких зазначено, що 28
травня 2012 року Святошинським районним
судом було ухвалено рішення по справі
про перегляд рішення Святошинського
районного суду м. Києва у зв'язку з ново
виявленими обставинами у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ТОВ
«Компанія «Імперія», третя особа:
ОСОБА_6 про стягнення коштів за
договором позики, яким заяву про
перегляд за ново виявленими
обставинами було задоволено, а саме:
стягнуто з ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія
«Імперія» на користь ОСОБА_3 борг за
договором позики у розмірі 520 905,60 євро,
що за курсом Національного банку
України на дату ухвалення рішення
становить 5 223 324 грн. 12 коп.

Згідно Витягу з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, наданого Позивачем 30
травня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з Витягу з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, що знаходиться у
матеріалах справи, 27 серпня 2012 року та 9
жовтня 2012 року було винесено постанови
про накладення арешту на все майно
ОСОБА_2 та заборону на відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
(обтяження зареєстровані у реєстрі
відповідно 31.08.2012 року та 09.10.2012 року).

Відповідно до листа Головного
управління Держкомзему у Київській
області від 31 жовтня 2012 року
встановлено, що за боржником на праві
власності зареєстрована земельна
ділянка 0,1000 га (для будівництва та
обслуговування житлового будинку),
кадастровий номер :01:018:0166, яка
розташована в АДРЕСА_1.

21 грудня 2012 року відділом державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
описано та накладено арешт на майно,
яке належить боржнику на праві
власності, а саме: на спірну земельну
ділянку.

21 березня 2013 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
Абрамською Є.М. прийняте рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від № 1470482 про реєстрацію за
ОСОБА_1 права власності на нерухоме
майно - земельну ділянку.

В ході судового розгляду Позивачем
була подана заява про зміну підстав
позову з нормативним обґрунтуванням
заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представник
Позивача та представник ОСОБА_2
підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник ОСОБА_3 заперечував проти
заявленого позову.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що
загальними засадами цивільного
законодавства є: 1) неприпустимість
свавільного втручання у сферу
особистого життя людини; 2)
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом; 3)
свобода договору; 4) свобода
підприємницької діяльності, яка не
заборонена законом; 5) судовий
захист цивільного права та інтересу; 6)
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України " Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України №14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження»
зазначається, що вимоги осіб щодо
належності їм, а не боржнику майна, на
яке накладено арешт, вирішується
шляхом пред'явлення ними позову до
боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на майно і звільнення його
з-під арешту.

Як встановлено в судовому засіданні,
згідно Витягу з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, наданого Позивачем 30
травня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 81 Земельного кодексу України
передбачено, що громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі придбання за
договором купівлі-продажу,ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення. Якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація правочинів, на
момент вчинення правочину, проводилась
нотаріусами відповідно до Тимчасового
порядку державної реєстрації
правочинів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004
року № 671.

Відповідно до абз. 5 п. 2 вказаного
порядку, який був чинний на дату
укладення договорів купівлі-продажу,
реєстратори - державні нотаріальні
контори, приватні нотаріуси (далі -
нотаріуси), які згідно з договорами,
укладеними з адміністратором
Реєстру, проводять державну
реєстрацію правочинів, змін, внесених
до них, відомостей про припинення їх
дії, приймають запити, видають
завірені витяги з Реєстру та
виконують інші функції, передбачені
цим Порядком.

Отже, з моменту нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
житлового будинку та його державної
реєстрації в реєстрі правочинів
Позивач набула право власності на
зазначений в договорі об'єкт
нерухомого майна, а у продавця - ОСОБА_2
припинилось право власності.

21 грудня 2012 року відділом державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
описано та накладено арешт на майно,
яке належить боржнику на праві
власності, а саме: на спірну земельну
ділянку.

Тобто, перехід права власності на
спірну земельну ділянку відбулось до
винесення постанов про накладення
арешту на майно ОСОБА_2 та заборони його
відчуження.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до ст. 13 Конституції України
держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України
проголошено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Громадяни для
задоволення своїх потреб можуть
користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Виходячи з наведеного, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги
Позивача щодо визнання права власності
на земельну ділянку загальною площею
0,1000 га (кадастровий номер
:01:018:0166), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та зняття арешту з
належного ОСОБА_1 на праві власності
нерухомого майна, та як на час
накладення арешту вищезазначена
земельна ділянка боржнику ОСОБА_2 не
належала.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно
до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст.ст. 13, 41, 140, 144 Конституції
України, ст.ст. 3, 15, 16, 328, 324 Цивільного
кодексу України, ст. 81 Земельного
кодексу України 2001 року, Тимчасового
порядку державної реєстрації
правочинів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004
року № 671, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 15, 60, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Імперія»,
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляються
самостійних вимог на предмет спору:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг Групп»,
приватне підприємство «Нива-В.Ш»,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
нерухоме майно та звільнення майна
з-під арешту - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності на
земельну ділянку загальною площею 0,1000
га (кадастровий
номер :01:018:0166), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Зняти арешт з належного ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на праві власності нерухомого
майна, а саме: земельної ділянки
загальною площею 0,1000 га (кадастровий
номер :01:018:0166), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), який було
накладено на підставі акту опису й
арешту майна у виконавчому провадженні
№ 34483172, яке здійснюється відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУ юстиції у м. Києві.

Рішення може бути оскаржене учасниками
цивільного процесу в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Київської
області через Києво-Святошинський
районний суд Київської області шляхом
подання апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

А.Я.Волчко