Номер провадження № 22-ц/785/3089/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Київського районного суду
м.Одеси від 28 листопада 2012 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду до ОСОБА_2 з позовом про стягнення
аліментів на її користь на утримання
малолітньої дитини в твердій грошовій
сумі у розмірі 1100 гривень щомісячно,
починаючи з дати звернення до суду та
до досягнення дитиною повноліття,
мотивуючи це тим, що 12 травня 2005 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено
шлюб, зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського обласного управління
юстиції, актовий запис № 126. Від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син -
ОСОБА_4. 17 липня 2012 року шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 розірвано на підставі
рішення суду. Син проживає разом з
позивачкою. Вона сама несе всі
обов'язки по вихованню та утриманню
сина. Відповідач всіляко ухиляється
від обов'язку надавати матеріальну
допомогу на утримання малолітнього
сина. У зв'язку з чим позивач змушена
була звернутися до суду.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 28 листопада 2012 року
позовну заяву ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 1100 гривень
щомісячно, починаючи з 10 вересня 2012
року до досягнення ОСОБА_4 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4. Вирішено питання
про судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду
м.Одеси від 14.08.2013 року заяву ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить змінити заочне рішення
Київського районного суду м.Одеси від 28
листопада 2012 року в частині розміру та
строку стягнення аліментів - 400 гривень
щомісячно, починаючи з 10 грудня 2012 року
до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_4, в іншій частині рішення
залишити без змін, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
постановленні рішення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними. Неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Позивач ОСОБА_3, будучи належним чином
повідомленою, в засідання судової
колегії не з`явилася та через
канцелярію апеляційного суду надала
клопотання про відкладення
апеляційного розгляду у зв`язку з
від`їздом свого представника. При цьому
у матеріалах справи довіреність щодо
представництва ОСОБА_7 інтересів
ОСОБА_3 закінчила дію 31.07.2013 року. Нову
довіреність ОСОБА_3 до заяви про
відкладення не додала, документів про
від`їзд представника відрядження,
відпустка, квитки на проїзд не
представила та взагалі не зазначила у
зв`язку з чим відбувся виїзд, коли саме,
куди.

Приймаючи до уваги викладене,
судова колегія, враховуючи
заперечення щодо відкладення розгляду
справи з боку відповідача ОСОБА_2, який
подав апеляційну скаргу на рішення
суду і проживає за 250 км. від м. Одеси у
Балтському районі, судова колегія
виходячи з ч.1 ст. 305 ЦПК України вважає,
що за вказаних обставин, відсутні
підстави щодо визнання не явки ОСОБА_3
до суду апеляційної інстанції такою, що
відбулася з поважних причин.

Тому, виходячи з ч. 2 ст. 305 ЦПК
України судова колегія вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
ОСОБА_2 без присутності позивача
ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

У повній мірі рішення суду
зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини в
сумі по 1100 грн. щомісячно, суд першої
інстанції виходив з того, що:

- під час спільного проживання сторін у
зареєстрованому шлюбі, народився
неповнолітній син ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1;

- відповідач зобов`язаний утримувати
дитину батьком якої він є;

- відповідач немає стабільного
заробітку (доходу), оскільки відсутні
відомості про його працевлаштування і
наявності офіційного джерела доходу.

Проте повністю погодитися з такими
висновками районного суду не можна.

Статтею 180 СК України передбачено,
що батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3
ст. 181 СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК України) і виплачуються
щомісячно. Вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Згідно зі ст. 184 СК України та
роз'яснень, викладених у п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

На час ухвалення заочного рішення -
28.11.2012 року прожитковий мінімум на
дитину віком від 6 до 18 років складав: з
01 жовтня - 1161 гривень, з 01 грудня - 1197
гривень;

У 2013 році прожитковий мінімум для
дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня -
1210 грн, з 01 грудня - 1 286 грн.

У 2014 році прожитковий мінімум для дітей
віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 1320 грн.;
з 01 жовтня - 1386 грн.

Отже на час перегляду рішення суду
першої інстанції в апеляційному
порядку 30 відсотків прожиткового
мінімуму складає з 01 грудня 2013 року
до 01 липня 2014 року - 385 грн. 80 коп.; з 01
липня 2014 року до 01 жовтня 2014 року - 396
грн. ; з 01 жовтня 2014 року до 31.12.2014 року -
415 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції постановлено
заочне рішення без належного
повідомлення відповідача, що позбавило
його можливості подавати докази та
заперечення при розгляді справи.

З копії трудової книжки відповідача
вбачається, що останній запис про
роботу датований періодом його роботи
масажистом в санаторії імені Горького
в м. Одесі з 31.07.2010 року до 31.01.2011 року,
після чого він звільнився за власним
бажанням.

З травня 2012 року відповідач не проживає
з позивачем однією сім`єю і переїхав
проживати до батьків у квартиру
АДРЕСА_1, а в подальшому - у лютому 2013
року зареєструвався за вказаною
адресою.

Відповідач вказує, що постійної роботи
у нього немає, оскільки в сільській
місцевості важко влаштуватися на
офіційну постійну роботу. Тому роботу,
яку вдається знайти - тимчасова і без
офіційного укладення трудового
договору - наколоти деревину, скопати
город тощо. За вказану роботу не завжди
розраховуються грошима - буває, що
оплата здійснюється продуктами або
їжею.

При постановленні заочного рішення суд
правильно вважав, що платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід і за
заявою одержувача визначив розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, розмір аліментів у твердій
грошовій сумі - 1100 грн. щомісяця
визначений судом без врахування
матеріального становища платника
податків та інших істотних обставин.

Судова колегія враховує, що відповідач
постійно проживає у сільській
місцевості, немає постійної роботи,
отримує нерегулярний дохід, іноді
натуроплатою. Проте, відповідач є
молодою здоровою людиною і має
утримувати неповнолітню дитину,
батьком якої він є.

В лютому 2013 року включно добровільно
сплатив аліментів на суму 1344 грн., то в
середньому це становить 448 грн. на
місяць.

Позивач зазначаючи розмір аліментів 1100
грн. виходила з того, що їй невідомо про
наявність у відповідача постійної
роботи, але вважала, що відповідач може
сплачувати вказаний нею розмір
аліментів.

Разом з тим в засіданні судової колегії
відповідач підтвердив, що
максимальний розмір аліментів, який
він спроможний сплачувати на утримання
дитини на даний час не перевищує 600 грн.
щомісяця.

При таких обставинах, судова колегія
вважає, що з матеріалів справи
вбачається,, що відповідач реально
спроможний сплачувати аліменти на
утримання неповнолітньої дитини не
менше 450 грн. щомісяця. Проте, судова
колегія приймає до уваги пояснення
відповідача в судовому засіданні в
суді апеляційної інстанції щодо того,
що він може максимально сплачувати без
шкоди для власного існування не більше
600 грн. щомісяця.

Тому судова колегія, вважає, що розмір
аліментів на утримання дитини в сумі 600
грн. щомісяця, виходячи з матеріалів
справи та майнового стану
відповідача, є справедливим та
одночасно таким, що найбільше
відповідає інтересам і дитини і
платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
необхідно стягнути аліменти не з дати
звернення - 10.09.2012 року, а з урахуванням
що відповідач добровільно сплати
аліменти за три місяці з 10.12.2012 року не
можуть прийняти до уваги, оскільки не
спростовують правильність висновків
суду в цій частині рішення і не
засновані на законі. Добровільно
сплата аліментів після постановлення
рішення про стягнення аліментів може
бути підставою для перерахунку
заборгованості по аліментах вбік
зменшення, якщо така заборгованість
звісно мала місце.

Таким чином, судова колегія доходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду першої інстанції зміні в
частині розміру аліментів в твердій
грошовій сумі, що підлягають
щомісячному стягненню з відповідача на
користь позивача на утримання дитини
до досягнення останньою повноліття. В
іншій частині рішення слід залишити
без змін.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Одеси від 28 листопада 2012 року -
змінити.

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, мешканця с..
Мирони Балтського району Одеської
області, відомості про роботу відсутні,
на користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій
грошовій сумі 600 гривень щомісячно,
починаючи з 10 вересня 2012 року і до
досягнення дитиною повноліття, а саме
до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно;

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук