Єдиний унікальний номер 0530/8925/2012
Номер провадження 22-ц/775/3745/2014
Головуючий в 1 інстанції Харченко О.П.
Доповідач: Зайцева С.А.
„29" квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
Головуючого: Маширо О.П.
Суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.
При секретарі: Сачко І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визначення розміру
часток та поділ спільного майна
У грудні 2011 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду із вказаним позовом
до відповідача ОСОБА_1 та після
уточнення позовних вимог просила
визнати спільною сумісною власністю
подружжя наступне майно: -
транспортний засіб Toyota Avensis 2007 SD TECHNICAL 1,8
MT (C2) 1G3, який був придбаний згідно
договору купівлі-продажу від 31 грудня
2007 року № 3592 - вартістю 150 000 грн.; -
житловий будинок АДРЕСА_1 з
господарськими спорудами вартістю 406 839
грн. та гараж вартістю 69 406 грн.; - гараж
НОМЕР_2, розташований у гаражному
кооперативі «Лісний» вартістю 12 000 грн.
Визначити частки у спільній сумісній
власності, розділити між колишнім
подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий
будинок з господарськими спорудами та
гараж, які знаходяться АДРЕСА_1 ;
виділивши ОСОБА_2 і ОСОБА_1 по 1/2 частині
цієї нерухомості; - транспортний засіб
Toyota Avensis 2007 SD TECHNICAL 1,8 MT (C2) 1G3, який був
придбаний згідно договору
купівлі-продажу від 31 грудня 2007 року №
3592 - вартістю 150 000 грн. залишити
відповідачу ОСОБА_1; - гараж НОМЕР_2,
розташований у гаражному кооперативі
«Лісний» вартістю 12 000 грн. залишити
Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 14 березня 2014
року позов ОСОБА_2- задоволено частково:
визнано спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб:
автомобіль Toyota, модель Avensis, рік випуску
2008, колір сірий, об'єм двигуна 1794, шасі
(кузов, рама) № НОМЕР_3, тип
транспортного засобу - легковий седан,
державний номерний знак НОМЕР_1 та
гараж НОМЕР_2, розташований в гаражному
кооперативі «Лісний» м. Артемівська
Донецької області.

Поділено вказане майно, виділено
ОСОБА_2 гараж НОМЕР_2, розташований в
гаражному кооперативі «Лісний» м.
Артемівська Донецької області, визнано
за нею право власності на вказаний
гараж.

Виділено ОСОБА_1 транспортний засіб
автомобіль Toyota, модель Avensis, рік випуску
2008, колір сірий, об'єм двигуна 1794, шасі
(кузов, рама) № НОМЕР_3, тип
транспортного засобу - легковий седан,
державний номерний знак НОМЕР_1,
визнано за ним право власності на
вказаний автомобіль.

Компенсацію в рахунок розміру
ідеальних часток за вказаний
автомобіль та гараж не стягнуто.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
витрати за надання правової допомоги у
розмірі 2 000 грн., а також витрати за
проведення судової
будівельно-технічної експертизи 1 028
грн. 16 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 1 154 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати в частині
стягнення з ОСОБА_1 судових витрат. В
обґрунтування доводів зазначає,що суд
першої інстанції, встановлюючи
обставини по справі необґрунтовано
дійшов до висновків в частині розміру
судових витрат. Рішення суду у вказаній
частині винесено з порушенням вимог
ст.88 ЦПК України та його слід змінити в
цій частині .

У судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної
скарги.

У судове засідання ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 не з*явилися
,належним чином були повідомлені про
час і місце розгляду справи (а.с.
124,125,128,132), надали заяву про можливість
розгляду справи у їхню відсутність
(а.с.129).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи , не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_1,дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 04 квітня 2000 року. Шлюб
розірвано 13 вересня 2010 року. Від шлюбу
мають доньку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того,що
у період шлюбу сторонами набуто майно :
- транспортний засіб Toyota Avensis 2007 SD TECHNICAL
1,8 MT (C2) 1G3, який був придбаний згідно
договору купівлі-продажу від 31 грудня
2007 року № 3592 - вартістю 150 000 грн., який
був придбаний за спільні кошти у кредит
; - гараж НОМЕР_2, розташований у
гаражному кооперативі «Лісний»,яке є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя. В частині поділу
самочинного недобудованого житлового
будинку АДРЕСА_1 готовністю 92 %
вартістю 586 090 грн. у задоволенні позову
відмовлено,оскільки будівельні
матеріали та обладнання, які були
використані для створення об'єкта
самочинного незавершеного будівництва
не можливо виділити та поділити на
теперішній час, без шкоди для них .

Рішення суду у вказаних частинах
сторонами не оскаржується.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в оскарженій
частині щодо стягнення судових витрат ,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Ухвалюючи рішення в частині розподілу
судових витрат між сторонами,суд
першої інстанції виходив з того,що
сторони дійшли згоди, щодо вартості
спірного автомобіля, придбаного під
час сумісного життя у кредит,яка
складає 150 000 грн., та вартості спірного
гаража у гаражному кооперативі
«Лісний»,яка складає 12 000 грн., а всього
спільного майна на 162 000 грн.

Ідеальна доля в спільному майні
кожного із подружжя становить (150 000 грн.
+ 12000 грн. ):2= 81 000 грн.

У судовому засіданні сторони також
просили суд компенсацію в рахунок
врівноваження часток подружжя не
стягувати, про що подали відповідні
письмові заяви. За таких обставин суд
прийшов до висновку про можливість
задовольнити позов у цій частині та
виділити позивачці у власність гараж у
гаражному кооперативі «Лісний», яким
вона фактично користується без
стягнення компенсації, а відповідачу
виділити на праві власності спірний
автомобіль Toyota .

Звертаючись до суду з позовом
позивачка просила поділити майно на
загальну суму 748 090 грн. (586 090 грн.
самочинне домоволодіння + 150 000
автомобіль Toyota + 12000 гараж). За таких
обставин вона повинна була сплатити
судовий збір у розмірі 3 654 грн., що
складає максимальний розмір, оскільки
претендувала на 1/2 частку від вартості
вказаного майна 748 090 грн. : 2= 374 045 грн.

Враховуючи ,що позивачкою сплачено при
поданні до суду позову 2 500 грн. з неї
слід стягнути в дохід держави 3 654 грн. - 2
500 грн. = 1 154 грн.

З відповідача, який не сплачував
судовий збір слід стягнути у дохід
держави судовий збір від вартості 1/2
частини спірного майна у розмірі 3 654
грн.

Позивачка просила також стягнути на її
користь судові витрати, які
складаються із послуг адвоката по
наданню правової допомоги та складанню
позову у розмірі 2 000 грн. ,що
підтверджуються договором про надання
юридичних послуг, а також з половини
вартості витрат на проведення судової
будівельно - технічної експертизи,
вартістю 2 056 грн. 32 коп. Суд вважав
заявлені вимоги обґрунтованими.

Між тим ,апеляційний суд приймає до
уваги доводи апеляції та не
погоджується з висновками суду першої
інстанції в частині стягнення судових
витрат ,та вважає необхідним рішення
суду у вказаній частині змінити
виходячи з наступного .

Згідно п.3. ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення. Згідно п.4.ч.1 ст.309 ЦПК
України порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення.

Як вбачається з матеріалів
справи позивачка звернулася до суду з
позовом про визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя,
визначення розміру часток та поділ
спільного майна подружжя 26 грудня 2011
року. При поданні до суду позову
сплатила суму судового збору у розмірі
198грн.(а.с.1 т.1.) та 2500 грн.(а.с. 27 т.1), тобто
всього 2698 грн.

Ціна позову становить 748 090 грн. (586
090 грн. самочинне домоволодіння + 150 000
автомобіль Toyota + 12 000 гараж).

Відповідно ст.ст.1,2 Закону
України « Про судовий збір» № 3674-VI від
08 липня 2011 року зі змінами та
доповненнями № 3828- VI від 06 жовтня 2011
року судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
,встановленої законом на 1 січня
календарного року,в якому відповідна
заява або скарга подається до суду,- у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. Ставки
судового збору встановлюються у таких
розмірах за подання до суду позовної
заяви майнового характеру 1 відсоток
ціни позову ,але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати .

Відповідно Закону України « Про
Державний бюджет України на 2011 рік» на
01 січня 2011 року установлено,що
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі складає 941 грн.

Тобто, мінімальний розмір за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру складав 188 грн.20
коп., максимальний 2823 грн.

Не доплачена суми судового збору
позивачкою при подачі позову складає 125
грн. (2823 грн.-2698грн.=125 грн.).

Як вбачається з матеріалів
справи витрати на проведення судової
будівельно-технічної експертизи
понесені позивачкою у розмірі 2056 грн.36
коп.(а.с.25 т.2). У задоволенні позову
позивачки в частині самочинного
домоволодіння вартістю 586 090 грн. було
відмовлено,а тому підстав для
стягнення вказаних витрат з
відповідача не вбачається.

В частині поділу майна подружжя
автомобіля вартістю 150 000 грн. та 12 000
грн. гаражу на суму 162 000 грн. позовні
вимоги задоволено.

Відповідно ч.1 ст.79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов*язаних з розглядом
справи .

Відповідно п.2.ч.3.ст.79 ЦПК України
до витрат,пов*язаних з розглядом
судової справи,належать витрати на
правову допомогу.

Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з іншої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково,судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог,а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог,у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На порушення цих вимог суд присудив
ОСОБА_1 судові витрати у задоволенні
яких позивачці відмовлено.

За таких обставин рішення суду в
частині стягнення судових витрат
підлягає зміни, із стягненням із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових
витрат по сплаті суми судового збору у
розмірі 611 грн. 17 коп., витрати на
правову допомогу у розмірі 433 грн.
пропорційно до розміру задоволених
вимог, також із стягненням з ОСОБА_2 на
користь держави судового збору у
розмірі 125 грн.

Відповідно ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги. Законність та
обґрунтованість рішення в частині
задоволення вимог про визнання
спільною сумісною власністю майна та
поділ майна автомобіля, гаражу та
відмови у задоволенні позову щодо
поділу житлового будинку з
господарськими спорудами апеляційний
суд не перевіряв з підстав не
оскарження сторонами.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд -

В И Р І
Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково .

Рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 14 березня 2014 року змінити в
частині стягнення судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судові витрати по сплаті суми
судового збору у розмірі 611 грн. 17 коп.,
витрати на правову допомогу у розмірі
433 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 125 грн.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий:

Судді: