АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3725/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1412/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко
Доповідач Мартєв С. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою прокурора Ленінського району
м. Полтави на заочне рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області про
визнання права власності на нежитлове
приміщення.

Апеляційний суд,
заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що на
підставі договору купівлі-продажу
від 6.10.06 року набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

У подальшому, з метою реконструкції
квартири у нежитлове приміщення, після
виготовлення проектної документації
та отримання у інспекції ДАБК у
Полтавській області декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
22.05.13 року, зверталася до Реєстраційної
служби Полтавського МУЮ у Полтавській
області з метою отримання свідоцтва
про право власності на реконструйоване
приміщення.

Проте, рішенням державного реєстратора
ОСОБА_1 відмовлено у
державній реєстрації права власності
на нежитлове приміщення у зв'язку з
неподанням рішення відповідного
органу, уповноваженого законом на
прийняття рішення про переведення
об'єкта нерухомого майна з житлового в
нежитловий.

Враховуючи наявність проектної
документації та декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
вважала, що реконструкція квартири
АДРЕСА_1 у стоматологічний кабінет
проведена нею у відповідності до вимог
закону, технічних, пожежних та
санітарних норм.

Просила визнати за нею право власності
вищевказане нежитлове приміщення у
судовому порядку.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави від 10 жовтня
2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
нежитлове приміщення - стоматологічний
кабінет, розташований у житловому
будинку літ. А-5 по АДРЕСА_3, загальною
площею 41,2 кв. м, що складається з: тамбур
(1), площею 2,8 кв. м, вестибюль (2), площею 9,5
кв. м, коридор (3), площею 4,5 кв. м,
стоматологічний кабінет (4), площею 18,1
кв. м., побутове приміщення (5), площею 5,0
кв. м, санвузол (6), площею 1,3 кв. м.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права
та ухвалення нового про відмову у
позові.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
дійшов висновку, що остання підлягає
задоволенню.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є, зокрема,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Із справи вбачається, що ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 6.10.06 року є власником
квартири АДРЕСА_1.

Позивачка здійснила реконструкцію
зазначеної квартири у нежиле
приміщення, після чого Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області видано
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації від 22 травня 2013 року
№ПТ5.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що державним
реєстратором відмовлено позивачці у
державній реєстрації права власності
на спірне реконструйоване з жилого у
нежиле приміщення, тобто, не визнається
її право власності.

Між тим, із таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки він не відповідає обставинам
справи і нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать
санітарно-технічних умов і правил
експлуатації будинку.

За змістом положень статей 7, 8 ЖК УРСР
переведення придатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень у
нежилі у виняткових випадках може
здійснюватися за рішеннями
виконавчого комітету обласної,
міської ради.

Делеговані відповідними радами
повноваження виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад у
галузі житлово-комунального
господарства визначені ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно до пп. 1.4.1. п. 1.4 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17.05.05 року №76,
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Таким чином, необхідною умовою
реконструкції жилої квартири у нежиле
приміщення є отримання відповідного
рішення виконавчого органу місцевого
самоврядування про переведення жилого
приміщення у нежиле.

Позивачкою не заперечується тієї
обставини, що рішення виконкому
районної ради про переведення належної
їй на праві власності квартири АДРЕСА_1
у нежиле приміщення стоматологічного
кабінет нею не отримувалось.

Окрім того, підставою для прийняття
Реєстраційною службою Полтавського
МУЮ Полтавської області рішення від
2.08.13 року про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, та наступного рішення від
9.08.13 року про відмову ОСОБА_1 у такій
реєстрації нежилого приміщення,
слугувало саме неподання заявником
рішення відповідного органу,
уповноваженого законом на прийняття
рішення про переведення об'єкта
нерухомого майна з жилого в нежиле (а.с.
23, 24).

Правомірність вказаних рішення
державного реєстратора позивачкою у
встановленого законом порядку не
оскаржувала.

З урахуванням цього, правових підстав
для визнання права власності ОСОБА_1 на
реконструйовану нею квартиру не
вбачається.

Водночас, наявність зареєстрованої
Інспекцією ДАБК в Полтавській області
декларації про готовність нежитлового
приміщення до експлуатації також не є
такою підставою.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення місцевого суду -
скасуванню, з ухваленням нового
рішення, яким у позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.
4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу прокурора
Ленінського району м.
Полтави задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Полтави від 10 жовтня 2013 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області про визнання права
власності на нежитлове приміщення
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
МАРТЄВ С.Ю.

Судді :
КУЗНЄЦОВА О.Ю.

ХІЛЬ Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
МАРТЄВ С.Ю.