АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2949/2014
Головуючий у 1 інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

19 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «Міська
страхова компанія», у якому просив
стягнути з них солідарно на свою
користь матеріальну шкоду у розмірі 13
723, 46 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000
грн., вирішити питання про розподіл
судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27
квітня 2012 року ОСОБА_2 керуючи
автомобілем марки «ВМW», державний
номерний знак НОМЕР_1, порушив правила
дорожнього руху, внаслідок чого
сталася дорожньо-транспортна пригода.
В результаті ДТП автомобіль марки «Nissan
Primera», державний номерний знак НОМЕР_2,
яким він керував, отримав механічні
пошкодження. Згаданий автомобіль
належить йому на підставі генеральної
довіреності. Постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 травня 2012 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди. Згідно
звіту з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу, розмір
матеріальної шкоди складає 13 273 грн. 46
коп. За проведення вказаного
автотоварознавчого дослідження ним
було сплачено 450 грн. На момент
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ
«Міська страхова компанія», до якої ним
була подана заява про страхове
відшкодування, однак будь-якої
відповіді не отримав та згодом
дізнався, що ПрАТ «Міська страхова
компанія» була виключена із членів
МТСБУ. За таких обставин матеріальну
шкоду, заподіяну йому внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, має
відшкодувати ОСОБА_2 Вказує також, що
крім матеріальної шкоди, через
пошкодження його автомобіля, йому було
заподіяно також моральну шкоду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 листопада 2013 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ «Міська
страхова компанія» про відшкодування
шкоди в частині позовних вимог,
заявлених до ПрАТ «Міська страхова
компанія» було залишено без розгляду.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

25 грудня 2013 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказане рішення, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив суд його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396
ЦК України положення щодо захисту
права власності поширюється також на
осіб, які не є власниками, однак
керували автомобілем на законних
підставах. З огляду на вказане, апелянт
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про те, що йому не було
нанесено шкоди. Додатково апелянт
вказав, що у матеріалах справи відсутні
докази повідомлення ПрАТ «Міська
страхова компанія» про
дорожньо-транспортну пригоду.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 апеляційну
скаргу просив відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат
ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися,
були належним чином повідомлені про
день, час та місце апеляційного
розгляду справи, адвокат ОСОБА_4 вдруге
звернувся до суду з телеграмою, у якій
просив відкласти розгляд справи у
зв'язку з перебуванням на лікуванні у
Польщі, однак будь-яких доказів на
підтвердження вказаних обставин не
надав, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу за
відсутності позивача і його
представника.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 27 квітня 2012 року
сталася дорожньо-транспортна пригода
на вул. Мельникова в м. Києві за участю
автомобіля марки «ВМW», державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2 та автомобіля марки «Nissan Primera»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1

Згідно постанови Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 травня 2012
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди (а.с. 84).

На момент вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ
«Міська страхова компанія» згідно
поліса № АА/6898830 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (а.с. 88-89).

Як вбачається із матеріалів справи,
ПрАТ «Міська страхова компанія» була
позбавлена членства в МТСБУ із 07
вересня 2012 року у зв'язку із порушенням
строків здійснення відрахувань до
фондів (а.с. 85).

Згідно Звіту № 394 з визначення вартості
матеріального збитку, вданого власнику
транспортного засобу, складеного 15
серпня 2012 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу автомобіля марки
«Nissan Primera», державний номерний знак
НОМЕР_2, складає 13 273 грн. 46 коп. (а.с. 67-82).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, власником
автомобіля марки «Nissan Primera», державний
номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_5 (а.с. 83).

05 вересня 2008 року ОСОБА_5 видав
довіреність на ім'я ОСОБА_1, якою
уповноважив останнього представляти
інтереси ОСОБА_5 відносно належного
йому автомобіля марки «Nissan Primera»,
державний номерний мак НОМЕР_2, у тому
числі з правом керування та продажу.
Вказана довіреність була дійсною до 05
вересня 2011 року.

На момент дорожньо-транспортної
пригоди, ОСОБА_1 керував автомобілем на
відповідній правовій підставі: на
підставі посвідчення водія
відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі,
оскільки позовні вимоги заявлені ним
від свого імені, а не від імені власника
пошкодженого транспортного засобу
ОСОБА_5 Також суд першої інстанції
вважав, що ОСОБА_2 застрахував свою
відповідальність у ПрАТ «Міська
страхова компанія», а тому саме вона
повинна відповідати за позовом.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 33.1.4 Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Згідно з абз. 4 п. 16 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року у
разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

У матеріалах справи відсутні будь-які
докази, що підтверджують виконання
ОСОБА_2 як власником і водієм
забезпеченого транспортного засобу
свого обов'язку про повідомлення
страховика ПрАТ «Міська страхова
компанія» про дорожньо-транспортну
пригоду.

Суд першої інстанції зазначеного не
з'ясував, а тому дійшов до помилкового
висновку про те, що за позовом повинна
відповідати ПрАТ «Міська страхова
компанія».

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року
враховуючи, що відповідно до статей 386,
395, 396 ЦК положення щодо захисту права
власності поширюються також на осіб,
які хоч і не є власниками, але володіють
майном на праві господарського
відання, оперативного управління або
на іншій підставі, передбаченій
законом чи договором (речове право),
такі особи також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну.

До таких осіб належить і особа, яка
керувала транспортним засобом без
доручення, але на підставі документів,
визначених пунктом 2.1 Правил
дорожнього руху України (посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
ОСОБА_1 керував транспортним засобом на
підставі посвідчення водія та
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, а тому має право
вимагати відшкодування шкоди, завданої
транспортному засобу.

У своїй нотаріально посвідченій заяві
власник автомобіля марки «Nissan Primera»,
державний номерний мак НОМЕР_2, ОСОБА_5
вказав, що належний йому транспортний
засіб було передано ОСОБА_1 зі всіма
правами і обов'язками власника, усі
видатки по експлуатації і ремонту
зазначеного транспортного засобу з
моменту передачі здійснював ОСОБА_1 (
а.с. 126).

Судом першої інстанції не було
залучено ОСОБА_5 до участі у розгляді
справи в якості третьої особи, суд
апеляційної інстанції таких
повноважень не має.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
слід стягнути матеріальну шкоду у
розмірі 13 273, 46 грн. Також колегія суддів
враховуючи розмір завданих ОСОБА_1
збитків, а також враховуючи вимоги
співмірності, розумності і
справедливості вважає можливим на
підставі ст.ст. 23, 1168 ЦК України
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Водночас у задоволенні вимог про
відшкодування витрат на правову
допомогу у розмірі 2 000 грн. слід
відмовити, оскільки у матеріалах
справи відсутнє документальне
підтвердження понесення позивачем
вказаних витрат.

Враховуючи викладене, рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 грудня 2013 року належить
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 грудня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_4) матеріальну
шкоду у розмірі 13 273, 46 грн., витрати на
проведення звіту у розмірі 450 грн.,
моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 366, 63 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді