Справа № 307/1384/14-ц
Провадження № 2/307/819/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. В позовній заяві
представник зазначив, що згідно
кредитного договору №MKLWRK02580002 від 9
червня 2006 року відповідачу ОСОБА_1 було
надано кредит в розмірі 7000 гривень
строком до 09.06.2009 року зі сплатою 24%
річних за користування кредитними
коштами.

В порушення умов кредитного договору
№MKLWRK02580002 від 9 червня 2006 року року
відповідач ОСОБА_1 ухиляється від
взятих на себе зобов'язань, не погашає
кредит та щомісячну сплату відсотків
за фактичне використання кредитних
коштів і станом на 26.02.2014 року його
заборгованість перед банком становить
21280,04 гривень, з яких 6403,12 - сума
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 59,50 гривень -
сума заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 14817,42 гривень -
сума заборгованості по пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

Також представник зазначив, що згідно
судового наказу Тячівського районного
суду від 17.04.2008 року з відповідача
ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість у
сумі 5274,73 гривень, а тому різниця
становить 16005,31 гривень.

Просить суд стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» 16005,31
гривень заборгованості за кредитним
договором №MKLWRK02580002 від 9 червня 2006
року.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 надіслав до суду заяву про
застосування строків позовної
давності. Позовну заяву вважає
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню, оскільки відповідно до
позовної заяви заборгованість виникла
згідно кредитного договору №MKLWRK02580002
від 9 червня 2006 року з кінцевим терміном
повернення 09.06.2006 року. Кредит за
вказаним кредитним договором
надавався строком на 2 роки і термін
його дії сплинув 09.06.2009 року, у зв'язку з
чим строк позовної давності сплив 9
червня 2012 року. Зазначив, що позовну
заяву до суду подано 27.02.2014 року, тобто
майже через 19 місяців з моменту
закінчення строку позовної давності.
Просить в задоволенні позову відмовити
у зв'язку з спливом строку позовної
давності.

Представник позивача Телецький Й.Й. в
судовому засіданні позов підтримав,
посилаючись на викладені в письмовій
позовній заяві обставини і просить
його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не
визнав, посилаючись на обставини,
зазначені в поданих ним до суду
письмових запереченнях. Зазначив, що на
даний час в ПАТ КБ «Приватбанк»
закінчився строк позовної давності
звернення до суду, а тому просить
застосувати позовну давність та
відмовити в позові.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено,
що 9 червня 2006 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
№MKLWRK02580002, за яким йому було надано
кредит в розмірі 7000 гривень строком до
09.06.2009 року зі сплатою 24% річних за
користування кредитними коштами та
згідно до умов цього договору
відповідач зобов'язався щомісячно,
відповідно до графіку погашення
кредиту, погашати кредит та відсотки за
його користуванням.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу
України в разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
договором. Відповідно до умов
кредитного договору у випадку
порушення позичальником зобов'язань,
передбачених умовами кредитного
договору, банк має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, сплати винагороди, комісії,
відсотків за користування кредитом.

За змістом ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором і згідно до ст.
1048 цього Кодексу позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від позичальника від суми
позики, розмір і порядок одержання яких
встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язань щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що в
порушення умов кредитного договору
№MKLWRK02580002 від 9 червня 2006 року
відповідач ОСОБА_1 не сплачує кредит та
щомісячну сплату відсотків за фактичне
використання кредитних коштів і станом
на 26.02.2014 року його заборгованість
перед банком становить 16005,31 гривень.

Згідно ст..256 ЦК України позовна
давність - це строк, в межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений
загальний трирічний строк позовної
давності.

Відповідно до ст. 258 ч.2 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

В п.1.1 кредитного договору №MKLWRK02580002 від
9 червня 2006 року зазначено, що кредит
надавався позичальнику ОСОБА_1 строком
до 9 червня 2009 року включно.

Згідно доданого до позовної заяви
розрахунку заборгованості відповідача
ОСОБА_1 встановлено, що останній платіж
по кредиту ним здійснювався 19 жовтня 2009
року.

Інших належних і допустимих доказів в
судовому засіданні сторонами не
наведено.

Згідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього
Кодексу, повинні бути належними і
допустимими.

Отже, оскільки останній платіж щодо
повернення кредиту за кредитним
договором №MKLWRK02580002 від 9 червня 2006 року
відповідачем здійснено з 19 жовтня 2009
року, то саме з цієї дати почав спливати
строк позовної давності.

Як встановлено в судовому засіданні з
даним позовом до Тячівського районного
суду Закарпатської області згідно
штемпелю вхідної кореспонденції суду
ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 1 квітня
2014 року, тобто з пропуском трирічного
строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Згідно ст..266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 наполягав
на застосуванні спливу позовної
давності, а позивач не ставив питання
про поновлення цього строку.

Таким чином, суд вважає, що в
задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»
до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з
нього заборгованості в сумі 16005,31
гривень за кредитним договором
№MKLWRK02580002 від 9 червня 2006 року слід
відмовити у зв'язку із спливом строку
позовної даності.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивача ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 266, 267, 278, 526, 530,
611, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовити
у зв'язку із спливом строку позовної
даності

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Г о л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко