пр. № 4-с/759/107/14
ун. № 759/9392/14-ц
У Х В А Л А

11 червня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді -
Чалої
А.П.,

при секретарі -
Котляр Ю.М.,

розглянувши в м.Києві заяву боржника

ОСОБА_1

про зупинення реалізації
арештованого майна, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду зі
скаргою на дії Відділу ДВС Головного
управління юстиції у м.Києві, стягувач:
ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсною і
скасування результату оцінки
нерухомого майна: нежитлового
приміщення АДРЕСА_1, проведеної ТОВ
«Українська експертна група»
оцінювачем ОСОБА_2 та зафіксовану у
звіті №12314 від 17.02.2014р. з незалежної
оцінки майна: нежитлового приміщення
АДРЕСА_1, власником якого вона є,
посилаючись на ті обставини, що на
виконанні Відділу ДВС Головного
управління юстиції у м.Києві
знаходиться виконавчий лист №2-1156-1/10
Святошинського районного суду м.Києва
від 13.05.2011р. про стягнення з неї і ОСОБА_3
солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк»
заборгованості за кредитним договором,
яка в загальній сумі становить 3 349 420
грн., в межах якого складено звіт №12314
від 17.02.2014р. з незалежної оцінки майна, а
саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1, в
сумі 959 822 грн., з якою вона не
погоджується у зв*язку із курсом долара
США по відношенню до української
гривні.

Одночасно з поданням даної
скарги, ОСОБА_1 просила зупинити
реалізацію арештованого майна, а саме:
нежитлового приміщення АДРЕСА_1,
власником якого вона є, на підставі
пункту 7) частини 1 ст.37 Закону України
«Про виконавче провадження».

Вивчивши зміст заяви і додані до
неї документи, суд приходить до
наступного.

Судовий контроль за виконанням
судових рішень здійснюється
відповідно до правил Розділу VІІ ЦПК
України (статті 383-389).

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до провадження виконавчих
дій, мають право звернутися до суду зі
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

При цьому Розділ VІІ ЦПК України
(статті 383-389) не передбачає
забезпечення скарги в тому числі і
шляхом зупинення реалізації
арештованого майна.

Верховний Суд України в пункті 17
постанови Пленуму №14 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» від 26.12.2003р. з наступними
змінами і доповненнями роз*яснив про
те, що оскільки дії держаного
виконавця, пов*язані з реалізацією
арештованого майна, є підставою для
виникнення цивільних прав та
обов*язків, до таких правовідносин
мають застосовуватися загальні
положення про захист цивільних прав
шляхом пред*явлення позову, у зв*язку з
чим у цій частині скаргу на дії
державного виконавця суд ухвалою
залишає без розгляду і роз*яснює
заявникові можливість вирішення спору
в позовному провадженні.

Крім цього, Верховний Суд України
на спільному засіданні судових палат у
цивільних та господарських справ
26.12.2012р. розглянув справу №6-140 цс 12, при
розгляді якої зробив Правовий
висновок, що є джерелом права, про те, що
оцінка арештованого державним
виконавцем майна відбувається до
призначення аукціону і може бути
оскаржена до суду в порядку,
встановленому законом для оскарження
дій держаного виконавця.

Тобто, рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби до початку
призначення аукціону по реалізації
арештованого майна, можуть бути
оскаржені в порядку ст.383 ЦПК України, а
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, пов*язані з реалізацією
арештованого майна розглядаються в
позовному провадженні.

Відповідно до пункту 7) частини 1
ст.37 Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
підлягає обов*язковому зупиненню
державним виконавцем у разі зупинення
судом реалізації арештованого майна.

Цивільно-процесуальний кодекс, зокрема
пункт 5 частини 1 ст.152 ЦПК України
передбачає можливість зупинення
продажу арештованого майна у разі
подачі позову про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Проте такий позов - про визнання права
власності на нерухоме майно і про
зняття з нього арешту - по справі не
заявлений.

Відповідно до пункту 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006р. «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», недопустимо
забезпечувати позов шляхом зупинення
виконання судових рішень, що набрали
законної сили.

З аналізу вказаних вище норм
матеріального і процесуального закону
випливає висновок про те, що чинним
законодавством передбачена можливість
забезпечення позовів, а можливість
забезпечення скарг - не передбачена.

Приймаючи до уваги наведене, у суду
відсутні правові підстави для
задоволення заяви боржника - ОСОБА_1 про
зупинення реалізації арештованого
майна.

Керуючись пунктом 7) частини 1 ст.37
Закону України «Про виконавче
провадження», пунктом 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006р. «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», пунктом 17
постанови Пленуму №14 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» від 26.12.2003р. з наступними
змінами і доповненнями, Правовим
висновком Верховного Суду України в
справі №6-140 цс 12 від 26.12.2012р., ст.ст. 151-153,
209, 210, 383 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

В задоволенні заяви боржника
ОСОБА_1 про зупинення реалізації
арештованого майна - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п*яти днів
з дня отримання її копії.

Суддя: