Справа № 527/3081/13-ц
номер провадження 2/527/26/14
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Глобинський районний суд
Полтавської області
в складі : головуючої -
судді Прикіпєлової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Глобине цивільну справу
за позовом Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
Страхове товариство з додатковою
відповідальністю «Гарантія»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, 03.09.2012 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір
(поліс) обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АВ/4879470. Постановою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 30.11.2012 року ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.. 124
КпАП України. Згідно змісту вказаної
постанови ОСОБА_1 30.10.2012 року о 08 год. 30
хв., керуючи автомобілем марки
«Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1, при
з»їзді з мосту Патона на вул.
Дніпровська Набережна, в м. Києві, не
врахувала дорожню обстановку, не
дотрималася безпечного бокового
інтервалу, в результаті чого здійснила
зіткнення з автомобілем марки «Ніссан»
д.н.з. НОМЕР_3 під керування водія
ОСОБА_2, чим заподіяла матеріальні
збитки та порушила п.13.1 ПДР України. У
зв»язку з настанням страхового
випадку, потерпіла від ДТП особа подала
заяву на виплату страхового
відшкодування у зв»язку пошкодженням
транспортного засобу. Відповідно до
страхового акту №2352-ЦВ/2012 від 14.05.2013
року гр. ОСОБА_2 здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 6046
грн. 78 коп., що підтверджується
року. Відшкодувати в добровільному
порядку вказану шкоду на регресну
вимогу позивача, відповідачка ОСОБА_1
відмовляється. Позивач прохає стягнути
на його користь з ОСОБА_1 в порядку
регресу кошти в розмірі 6046 грн. 78 коп. та
витрати понесені по сплаті судового
збору 229 грн. 40 коп.
В судове засідання позивач не з»явився,
надіслав до суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі, щодо
заочного розгляду справи не заперечує..
Відповідачка ОСОБА_1 в судове
засідання не з»явилася, про дату, час та
місце розгляду справи належним чином
повідомлялась. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК
України відповідач вважається
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи.
У своїх запереченнях, наданих
суду на попередньому судовому
засіданні, відповідачка ОСОБА_1 позов
не визнає, мотивуючи тим, що після
настання зіткнення з транспортним
засобом «Ніссан», нею було вжито всіх
необхідних заходів, щодо подальшого
запобігання чи зменшення шкоди та на
підставі підпункту 38.1.1. пункту 38.1
статті 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" прохала відмовити в
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст..224 ЦПК
Суд, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності, надійшов до
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі; особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 03.09.2012 року між
позивачем та відповідачкою ОСОБА_1
укладено договір (поліс) обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ/4879470.
Зі змісту постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 30.11.2012 року
вбачається, що відповідачка ОСОБА_1
30.10.2012 року о 08 год. 30 хв., керуючи
автомобілем марки «Фольксваген Гольф»
д.н.з. НОМЕР_1, при з»їзді з мосту Патона
на вул. Дніпровська Набережна, в м.
Києві, не врахувала дорожню обстановку,
не дотрималася безпечного бокового
інтервалу, в результаті чого здійснила
зіткнення з автомобілем марки «Ніссан»
д.н.з. НОМЕР_3 під керування водія
ОСОБА_2, чим заподіяла матеріальні
збитки та порушила п.13.1 ПДР України.
Вина водія ОСОБА_1 доводиться цією
ж постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 30.11.2012 року, згідно
якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.. 124 КпАП України.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.993 ЦК України та ст.27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних виплат,
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У відповідності ст.1191 ЦК України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування.

Згідно звіту №01973 про вартість
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу
(автомобілю марки «Ніссан» д.н.з.
НОМЕР_3) вартість матеріального збитку,
завданого власнику вказаного
транспортного засобу в результаті
пошкодження в ДТП складає 7391,70 грн.

Відповідно до страхового акту
№2352-ЦВ/2012 від 14.05.2013 року гр. ОСОБА_2,
(особі, якій відповідачем завдано
збитків) здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 6046 грн. 78 коп.,
що підтверджується платіжним
дорученням №15533 від 24.05.2013 року.

На вимогу позивача відшкодувати
шкоду заподіяну внаслідок ДТП в
добровільному порядку, направлену
відповідачці, остання не відреагувала.

Вирішуючи питання про
застосуванні норм матеріального права
при вирішенні спору суд виходять із
наступного.

1 липня 2004 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 1961-IV
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Зазначеним Законом були
визначені обов'язки учасників
дорожньо-транспортної пригоди (стаття
33), а також підстави для звернення
страховика з регресним позовом до
страхувальника (стаття 38).

Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту
33.1 статті 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня
2011 року) у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди учасник
такої пригоди зобов'язаний вжити
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика, з яким було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності.

Відповідно до абзацу "ґ "
підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (у редакції,
чинній до 7 серпня 2011 року) страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

Однак, із внесенням Законом
України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування" змін
у статтю 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" було розширено перелік
обов'язків учасників
дорожньо-транспортної пригоди, у
зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів
для невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика
про настання ДТП був викладений уже в
підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33
Закону № 1961-IV України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів"

Проте, відповідні зміни до абзацу
"ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", у якому
міститься відсилання на відповідні
номери пунктів та підпунктів статті 33
зазначеного Закону щодо строків та
умов обов'язкового повідомлення
страховика про настання ДТП, внесені не
були.

Тобто, виходячи з аналізу статей
33, 38 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" (у редакції з 18
вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід
зазначити, що у зв'язку із внесеними до
цього Закону змінами було збережено як
обов'язок страхувальника щодо вжиття
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика про настання
ДТП, так і відповідне право страховика
після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов
до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив його про
настання ДТП.

Неузгодженість нумерації
підпунктів пункту 33.1 статті 33 та
підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону,
після внесених до них змін Законом
України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування", не
може обмежувати встановлене статтею 38
Закону право страховика подати
регресний позов до страхувальника у
разі недотримання строків і умов
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, а тому й
не може бути підставою для відмови в
задоволенні такого позову.

Отже, посилання відповідача
ОСОБА_1 на те, що факт неповідомлення
страховика про ДТП не є підставою для
відшкодування страхувальником в
порядку регресу сплаченого
страховиком страхового відшкодування,
є помилковим.

Зазначена позиція також
викладена у Постанові Судової палати
у цивільних та господарських справах
Верховного Суду України від 12 лютого 2014
року, яка була винесена за
результатами перегляду ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримін6альних справ від 06 лютого 2013
року .

. Таким чином, враховуючи те, що
відповідач визнаний винним в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди ( настав
страховий випадок), що доведено
постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 30.11.2012 року у справі
№3-2604/25454/2012, у позивача наявне право
вимоги до відповідачки, яка
відповідальна за нанесення збитків в
розмірі 6046 грн. 78 коп., що був виплачений
потерпілій особі, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
правомірними та підлягаючими
задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст.84, 88 ЦПК
необхідно стягнути з відповідача на
користь позивача понесені судові
витрати по сплаті судового збору, що
підтверджуються платіжним дорученням.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-228
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» в порядку
регресу грошові кошти в сумі 6046 грн. 78
коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» в
відшкодування витрат понесених по
сплаті судового збору в розмірі 229 грн.
40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Полтавської
області через Глобинський районний
суд протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто Глобинським районним
судом. Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано відповідачем
протягом 10 днів з дня отримання копії
заочного рішення.

Суддя
Л. В.
Прикіпєлова