Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/2200/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Анциборенко Ніна Миколаївна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого
Микитюк О.Ю.

суддів
Товянської О.В.,

Гансецької І.А.

при секретарі Гуковій
О.Р.

розглянувши виділені матеріали із
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання договору довічного утримання
недійсним, стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Корольовського
районного суду м.Житомира від 19 березня
2014 року,

встановила:

13 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовною заявою, в якій просила
визнати недійсним договір довічного
утримання, укладений 02 вересня 2011 року
між нею та ОСОБА_3, та стягнути з
останньої на її користь 25000грн.
одноразового грошового утримання та
23033 грн. щомісячного грошового
утримання. Разом із позовною заявою
позивач подала заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування
заяви зазначила, що з метою уникнення
обов'язку повернення отриманих коштів
ОСОБА_3 може відчужити квартиру, що
зробить неможливим виконання рішення
суду.

Ухвалою судді Корольовського
районного суду м.Житомира від 19 березня
2014 року заява про забезпечення позову
задоволена. Накладений арешт на
квартиру АДРЕСА_1, право власності на
яку зареєстроване за ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу. Апелянт посилається
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права. Вказує на те, що в
заяві про забезпечення позову позивач
не обґрунтувала свої вимоги, а суд
задовольнив заяву без належних доказів
реальної загрози невиконання рішення.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що за ОСОБА_2
зареєстроване право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 19 березня 2014 року
(а.с.17). Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 11 березня 2014
року розірвано договір довічного
утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 02
вересня 2011 року і повернуто у власність
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову - це вжиття
судом заходів щодо охорони
матеріально-правових інтересів
позивача проти несумлінних дій
відповідач, що гарантує реальне
виконання позитивно прийнятого
рішення. Позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб (п.
1 ч. 1 ст. 152 ЦПК).

Із змісту позовної заяви вбачається, що
спір має майновий, матеріальний
характер, ціна позову становить 48033грн.
Згідно договору довічного утримання
від 02 вересня 2011 року вартість квартири
АДРЕСА_1 визначена сторонами у розмірі
19161 грн. вартість арештованого майна є
значно меншою, чим ціна позову. За таких
обставин суд першої інстанції
обґрунтовано, із дотриманням норм
процесуального права, забезпечив
позов.

Як роз'яснено у п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 „ Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", ухвала про
забезпечення позову не перешкоджає
подальшому провадженню у справі, а тому
ця ухвала відповідно до ч. 1 ст. 324 ЦПК у
касаційному порядку оскаржена бути не
може.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 314, 315, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Залишити без змін ухвалу судді
Корольовського районного суду
м.Житомира від 19 березня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді: