Справа № 341/204/13- ц
Провадження № 22-ц/779/1024/2014
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря
Яковин М.Я.,

з участю:
апелянта - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3

та її
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького
районного суду від 26 березня 2014 року -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_3 пред'явила позов
до ОСОБА_2, Бурштинського відділу
реєстрації та міграції фізичних осіб
Галицького РВ УМВС про усунення
перешкод, виселення та зняття з
реєстрації. Позов обґрунтовано тим, що
їй на праві власності згідно договору
купівлі-продажу №1751 від 03.11.2012 року
належить квартира АДРЕСА_1. Однак, вона
не може повністю вступити в свої права,
оскільки в квартирі залишився
проживати зареєстрований відповідач
ОСОБА_2, який не являється ні членом
сім'ї продавців, ні колишнім
співвласником вищеназваної квартири.
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 в
добровільному порядку відмовляється
звільнити квартиру, просила позов
задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду від
26 березня 2014 року позов задоволено
частково. Постановлено зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкод у
користуванні належною ОСОБА_3
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення
ОСОБА_2, відповідача позбавлено права
проживання в даній квартирі. Також цим
же рішенням зобов'язано Галицьке
районне управління державної
міграційної служби в
Івано-Франківській області зняти
ОСОБА_2 з реєстрації в названій
квартирі. Крім того, постановлено
стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 114,70
грн судового збору та 2000 грн витрат на
правову допомогу.

Не погоджуючись із даним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на невідповідність висновків
суду обставинам справи. На думку
апелянта, судом не було враховано того,
що ним оскаржується в судовому порядку
договір купівлі-продажу спірної
квартири, який він вважає недійсним, а
також те, що перехід права власності на
житло не є підставою для припинення
права користування цим житлом членів
родини попереднього власника, що
раніше проживали в ньому. Також апелянт
вказує на те, що ним вкладено значні
кошти від продажу власної квартири в
ремонт спірної квартири і іншого місця
проживання він не має. Крім того, ОСОБА_2
зазначає, що він жодних перешкод у
користуванні та розпорядженні спірною
квартирою ОСОБА_3 не чинить, натомість
остання разом з ОСОБА_5 чинять саме йому
перешкоди у користуванні даною
квартирою, за що були притягнуті до
кримінальної відповідальності. Не
погоджується апелянт також і з
висновком суду про стягнення з нього на
користь позивача судових витрат,
оскільки він є безробітним.
Посилаючись на незаконність рішення
суду, просив його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав з мотивів,
наведених у ній. Крім того, зазначив, що,
на його думку, право користування
спірною квартирою у нього виникло у
зв'язку із використанням істотної суми
коштів, виручених від продажу у 2001 році
належного йому будинку, на ремонт
квартири, зокрема, кухні, туалету і
балкону. Вважаючи рішення в даній
справі незаконним, просить його
скасувати, а в позові ОСОБА_3 відмовити.

ОСОБА_3 та її представник доводи
апеляційної скарги заперечили,
вважаючи, що суд першої інстанції
дійшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та представника позивача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3, будучи власником спірної
квартири, має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження власним
майном, а відповідач ОСОБА_2 підлягає
виселенню, оскільки закон не
передбачає переходу прав і обов'язків в
частині збереження права користування
житлом за членами сім'ї колишнього
власника у випадку зміни власника
квартири. З таким висновком колегія
суддів погоджується, виходячи із
наступного.

Судом першої інстанції встановлено і
матеріалами справи підтверджується, що
позивач ОСОБА_3 згідно договору
купівлі-продажу від 03.11.2012 року є
власником квартири АДРЕСА_1 (копія
договору - а.с.5-6). Попередніми
власниками даної квартири були ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та бувша дружина відповідача -
ОСОБА_5.

З'ясовано, що ОСОБА_5 та відповідач
ОСОБА_2 з 15.03.2002 року по 20.01.2012 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Шлюб між ними було розірвано рішенням
Галицького районного суду від 20 січня
2012 року (копія рішення - а.с.97). Дана
обставина свідчить про те, що станом на
03.11.2012, тобто на день укладення договору
купівлі-продажу спірної квартири
ОСОБА_2 не був ані членом сім'ї
попередніх співвласників квартири, ані
співвласником даної квартири.

Із змісту ст.156 ЖК України вбачається,
що припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. Однак, колегія
суддів зауважує, що оскільки права
членів сім'ї колишнього власника є
похідними від прав власника, то з
припиненням для власника права
власності на жиле приміщення члени
його сім'ї також втрачають право
користування цим приміщенням. Така
правова позиція підтверджена у
рішеннях Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ по аналогічним
справам, зокрема, по справі №6-9245 св 11.

З огляду на вищевикладене посилання
ОСОБА_2 на те, що перехід права
власності на житло не є підставою для
припинення права користування цим
житлом членів родини попереднього
власника, що раніше проживали в ньому,
колегія суддів до уваги не приймає.

Твердження ОСОБА_2 про те, що у нього
право користування спірною квартирою
виникло у зв'язку із використанням на
ремонт цього жилого приміщення
належних йому коштів, є безпідставним,
оскільки не ґрунтується на нормах
чинного цивільного законодавства
України.

З цього питання у п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04 жовтня 1991
року №7 із змінами від 25 грудня 1992 року
та від 25 травня 1998 року №15 роз'яснено,
що особи, які брали участь у
будівництві жилого будинку (його
купівлі), ремонті не на підставі угоди
про створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати тільки відшкодування своїх
затрат на будівництво (придбання), якщо
допомогу забудовнику (покупцю) вони
надавали не безоплатно і якщо їх
затрати на ремонт перевищували
обов'язок, покладений на них статтею 156
ЖК України.

Посилання ОСОБА_2 на безпідставність
стягнення з нього судових витрат не
може бути прийнято до уваги, оскільки
такі витрати з нього стягнуто у
відповідності із ст.88 ЦПК України та
нормами Закону України "Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах" від 20 грудня
2011 року.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, їм дано правильну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи апелянтів
висновків суду не спростовують. Тому
підстав для скасування ухваленого в
даній справі рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 218; 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Галицького районного суду від
26 березня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М.
Васильковський

В.Д. Фединяк