АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3565/2014
Головуючий в 1 інстанції - Колесник
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я.,Ратнікової В.М.

при секретарі - Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного
підприємства «Транссервіс» на рішення
Дарницького районного суду міста Києва
від 24 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
Приватного підприємства «Транссервіс»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся в червні 2013 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18.10.2007
р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» та Приватним
підприємством «Трассервіс» було
укладено кредитний договір № 89/КВ-07, за
умовами якого банк надав позичальнику,
а останній зобов'язався повернути
кредитні кошти в сумі 352 615 грн. з датою
повернення 17.10.2012 р. та сплатити плату
за кредит в порядку і на умовах,
зазначених договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були укладені договори поруки №
89/Zпор-1-07 та № 89/Zпор-2-07 від 18.10.2007 р., за
якими вони поручились солідарно та в
повному обсязі відповідати перед
позивачем за належне виконання
Приватним підприємством «Транссервіс»
своїх зобов'язань за кредитним
договором.

30.06.2010 року між Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк», Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Український промисловий Банк» та
Національним банком України укладено
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань «Укрпромбанку»
на користь «Дельта Банку».

Відповідно до умов договору
«Укрпромбанк» передає «Дельта Банку»
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого «Дельта Банк» замінює
«Укрпромбанк» як кредитора у
зазначених зобов'язаннях.

У зв'язку з невиконанням позичальника
своїх зобов'язань за кредитним
договором утворилась заборгованість,
яка станом на 27.05.2012 р. складала 390 724 грн.
78 коп. Відповідну заборгованість
позивач просив стягнути солідарно з
відповідачів.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 24.12.2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства
„Транссервіс", ОСОБА_2, ОСОБА_3
солідарно на користь ПАТ "Дельта Банк"
390 724 грн. 78 коп. заборгованості за
кредитним договором №89/КВ-07 від 18.10.2007
р., 3 219 грн. судового збору, а всього 393943
грн. 78 коп.

В апеляційних скаргах, з посиланням на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
24 грудня 2013 р. та ухвалення нового про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 18.10.2007 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий Банк» та Приватним
підприємством «Транссервіс» було
укладено Кредитний договір № 89/КВ-07,
відповідно до умов якого банк надав
Приватному підприємству «Транссервіс»
кредитні кошти на загальну суму 352 615,00
грн., строком користування до 17.10.2007 р.
зі сплатою 19,5 % річних, а відповідач
зобов'язувався своєчасно повернути
кредит та сплачувати відсотки за його
використання, згідно умов кредитного
договору.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно п.п. 4.1 кредитного договору
повернення кредиту позичальником
здійснюється шляхом перерахування
коштів із свого поточного рахунку на
позичковий рахунок. Заборгованість за
кредитом повертається позичальником у
відповідності до графіка повернення
заборгованості. Згідно п.п. 4.4. сплата
позичальником процентів здійснюється
щомісячно в строк з 28-го числа по
останній робочий день поточного
місяця.

Проте, відповідач свої обов'язки за
кредитним договором належним чином не
виконав, що призвело до виникнення
заборгованості по кредитному договору.

Станом на 27.05.2012 р. заборгованість за
кредитним договором №89/КВ-07 від 18.10.2007
р. становила 390 724 грн. 78 коп., та
складалась з заборгованості по кредиту
у сумі 224139 грн. 00 коп., пені за
несвоєчасне повернення кредиту 13903 грн.
92 коп., заборгованості по відсоткам 142905
грн. 30 коп., пені за несвоєчасне
повернення відсотків 9776 грн. 56 коп.

Таким чином, факт не виконання
Приватним підприємством «Транссервіс»
взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору №89/КВ-07 від 18.10.2007
р. достовірно встановлений, а тому
наявні всі правові підстави для
стягнення вказаної заборгованості.

Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок: 1) передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою. Кредитор у зобов'язанні може
бути замінений також в інших випадках,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі та на умовах, що були на момент
переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що
30.06.2010 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий Банк» та Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
було укладено договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань,
відповідно до умов якого ТОВ
«Український промисловий банк»
відступає ПАТ «Дельта Банк» право
вимоги за кредитними та
забезпечувальними договором, що є
підставою для процесуального
правонаступництва у цьому спорі.

Відповідно до п.п. 3.1. договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань «Укрпромбанку» на користь
«Дельта Банку» в порядку, в обсязі та на
умовах, визначених цим договором,
заборгованість та зобов'язання
«Укрпромбанку» перед Національним
банком за кредитними зобов'язаннями
переводиться на «Дельта Банк»,
внаслідок чого останній замінює
«Укрпромбанк» як боржника у зазначених
кредитних зобов'язаннях.

Відповідно до витягу з Додатку №2 до
договору про передачу активів та
кредитних зобов'язань «Укрпромбанку»
на користь «Дельта Банку» від 30.06.2010 р.
загальний розмір грошового
зобов'язання за кредитним договором №
89/КВ-07 укладеним між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий Банк» та
Приватним підприємством «Транссервіс»
складає 352615,00 грн., а фактичний розмір
невиконаного грошового зобов'язання
станом на 01.06.2010 р. складає 274 714,16 грн.

В забезпечення виконання забов'язань
за кредитним договором між позивачем
та відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2
18.10.2007 р. були укладені Договір поруки №
89/Zпор-1-07 та № 89/Zпор-2-07. Відповідно до
умов якого поручителі зобов'язуються
перед кредитором відповідати за
невиконання ПП «Транссервіс» усіх його
зобов'язань, що виникли з Кредитного
договору №89/КВ-07 від 18.10.2007 р.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з відповідачів є законні та
обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги
представника Приватного підприємства
«Транссервіс» щодо незаконного
підвищення банком процентної ставки за
користування кредитом та
неповідомлення боржника щодо її
підвищення не можуть бути прийняті
судом до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 4.6. Кредитного договору
передбачено, що у разі несвоєчасного
повернення заборгованості по кредиту
позичальник сплачує у строки,
передбачені п. 4.4 кредитного договору
проценти з розрахунку 21,5% процентів
річних, що нараховуються на суму
простроченої заборгованості з дати її
виникнення до дати її повного
погашення.

Згідно п. 10.9. Кредитного договору
сторони підтверджують, що текст цього
договору відображає дійсні наміри
сторін. З укладанням цього договору
сторони досягли згоди з усіх його
істотних умов та не існує будь-яких
умов, які можуть бути істотними та
необхідним змістом цього договору.

З кредитного договору укладеного між
позивачем та Приватним підприємством
«Транссервіс» не вбачається
необхідності банку додатково
повідомляти боржника щодо підвищення
процентної ставки, оскільки така умова
передбачена лише у випадку
несвоєчасного повернення
заборгованості по кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що
наданий банком розрахунок
заборгованості по кредиту є
необґрунтованим, не заслуговують на
увагу, оскільки належних та допустимих
доказів на підтвердження вказаних
доводів відповідачі суду не надали і в
чому саме неправильність розрахунку
пояснити не можуть.

Не спростовують правильність
висновків суду першої інстанції і
доводи апеляційної скарги
представника відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про те, що порука припинилась на
підставі ч. 1 ст. 559 ЦПК у зв'язку з
збільшенням обсягу відповідальності.

Пунктом 4.6. Кредитного договору
передбачено, що у разі несвоєчасного
повернення заборгованості по кредиту
позичальник сплачує у строки,
передбачені п. 4.4 кредитного договору
проценти з розрахунку 21,5% процентів
річних, що нараховуються на
простроченої заборгованості з дати її
виникнення до дати її повного
погашення.

Пунктом 2 договору поруки передбачено,
що шляхом підписання цього договору,
поручитель підтверджує , що він
ознайомлений з усіма умовами
кредитного договору.

Отже, під час укладання договору поруки
поручителі були ознайомлені в повному
обсязі зі всіма умовами кредитного
договору та договорами поруки та
підтвердили згоду на укладення
кредитного договору своїм підписом в
договорах поруки. Таким чином,
поручителі були ознайомлені із текстом
кредитного договору в якому
встановлена можливість банку
збільшувати відсоткову ставку по
кредиту до розміру 21,5 % річних у зв'язку
з несвоєчасним поверненням
заборгованості по кредиту. Тим самим
вони надали згоду на збільшення своєї
відповідальності за договорами поруки.

Не спростовують правильність
висновків суду і доводи апеляційної
скарги про те, що банком було пропущено
шестимісячний строк для пред'явлення
вимоги до поручителя, оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Відповідно до пункту 16 договорів
поруки, ці договори вступає в силу з
дати його підписання сторонами та діє
по дату повного виконання зобов'язань
за кредитним договором. Оскільки на
даний час боржником та поручителями не
погашено заборгованість, за договором
кредиту, строк дії договорів поруки не
закінчився, то банком не було пропущено
строк для пред'явлення права вимоги до
останніх.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність відмови суду першої
інстанції в приєднанні зустрічного
позову ОСОБА_2 до справи не може бути
підставою для скасування правильного
по суті рішення.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду також не спростовують
та на їх правильність не впливають, а
тому не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного
підприємства «Транссервіс»- відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду міста Києва від 24 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: