Справа № 161/4512/14-ц Провадження №
22-ц/773/662/14 Головуючий у 1 інстанції:
Ковтуненко В.В. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі - Мельничук Т. Ю.,

з участю: відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 березня 2014
року,

в с т а н о в
и л а:

Заочним рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17 березня 2014 року позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТзОВ «Кредитні
ініціативи») задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ
«Кредитні ініціативи» заборгованість
за кредитним договором № від 12
травня 2008 року в розмірі 246 146,68 грн., що
складається з: 107 664,31 грн. - суми
заборгованості по тілу кредиту, 86 103,47
грн. - заборгованості по відсотках, 9
131,37 грн. - заборгованості по комісії, 43
247,53 грн. - штрафу за порушення вимог
кредитного договору.

Стягнуто з відповідача на користь ТзОВ
«Кредитні ініціативи» 2 461,47 грн.
судових витрат .

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просив його змінити в частині
стягнення із нього штрафу у сумі 43 247,53
грн. за кредитним договором та стягнути
з нього штраф у сумі 4 858,13 грн. в межах
строку позовної давності один рік до
звернення з позовом, в решті рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення відповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що матеріалами справи доведено,
що відповідач свої зобов'язання по
кредитному договору належним чином не
виконував, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість в сумі 286 080 грн., проте
зважаючи, що ОСОБА_1 частково була
погашена заборгованість на загальну
суму 39 933,35 грн., що підтверджено
квитанціями, доданими ним до
заперечення позову, суд задовольнив
позов частково.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, і
це підтверджується матеріалами справи,
що 12 травня 2008 року між ТзОВ «Просто
Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 7 від 12 травня
2008 року, за умовами якого ТзОВ «Просто
Фінанс» надав позичальнику грошові
кошти в розмірі 172 289 грн. зі сплатою 12,5 %
річних, строком до 10 травня 2013 року
(а.с.6-9). 18 травня 2012 року між ТзОВ
«Просто Фінанс» та ТзОВ «Кредитні
ініціативи» було укладено Договір
купівлі-продажу кредитного портфелю,
згідно якого ТзОВ «Просто Фінанс»
відступило свої права грошових вимог
до боржників за кредитними договорами,
зокрема і щодо ОСОБА_1 за кредитним
договором № 7.

Згідно з ч. 1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Рішення суду оскаржено лише щодо суми
стягнутого з відповідача штрафу, в
іншій частині відповідачем не
оскаржується, і тому апеляційною
інстанцією не переглядається.

Ухвалюючи повторно заочне рішення про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд першої інстанції
залишив поза увагою правильність
нарахування позивачем неустойки
(штрафу) з огляду на положення ч. 2 ст.258
ЦК України про застосування до вимог
про стягнення неустойки строку
позовної давності в один рік, про що
зазначав відповідач у заяві про
перегляд заочного рішення ( а.с. 47-48).

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Як зазначалося в кредитному договорі,
сторони встановили як строк дії
договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань (п. 9.1), так і строки
виконання зобов'язань зі щомісячним
погашенням платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягав виконанню в
строк до 10 травня 2013 року.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями (а.с. 9).

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
починаючи з травня 2010 року, відповідач
перестав виконувати щомісячні
зобов'язання по погашенню кредиту. З
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом ТзОВ «Кредитні ініціативи»
звернувся 29 листопада 2013 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

У справі, яка переглядається, судом
встановлено, що згідно з умовами
кредитного договору (п.2.5) позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) в розмірі та в строки,
визначені графіком повернення кредиту
та щомісячно сплачувати проценти за
користування кредитом, а також
встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Виходячи з п.п. 7.1, 7.2 Договору, у випадку
невиконання або неналежного виконання
грошових зобов'язань щодо сплати
щомісячних платежів згідно умов цього
договору, кредитодавець має право
вимагати від позичальника сплати
кредитодавцю неустойки (штрафу) у
розмірі 20% від повної суми щомісячного
платежу, зобов'язання по сплаті якого
порушено позичальником.

Як вбачається з графіка платежів, що є
додатком № 1 до кредитного договору,
сторони обумовили до 10 травня 2013 р.
загальну щомісячну суму платежу в
розмірі 4 048,44 грн.( а.с. 9).

За таких обставин, нарахування штрафу
можливе за несплачені щомісячні
платежі в сумі 4 048,44 грн. з грудня 2012
року по травень 2013 року на загальну
суму 24 290,64 грн. тобто, розмір штрафу,
який підлягає стягненню на користь
позивача, становить 4858,13 грн. (4048,44 х
6=24290,64 грн. х 20 %=4858,13 грн.).

На підставі п.1 ч.2 ст. 258ЦК України,
апеляційний суд вважає можливим
застосувати спеціальний строк
позовної давності до вимог про
стягнення штрафу, розмір якого в межах
позовної давності в один рік складає 4
858,13 грн.

Відповідно загальна сума
заборгованості з кредиту також
зменшиться і становитиме - 207 757 грн. 28
коп.

Колегія суддів дійшла до висновку, що в
силу вимог ст. 309 ЦПК України це є
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
неустойки і загальної суми
заборгованості.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 березня2014
року в частині стягнення загальної
суми боргу та штрафу змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» 207 757,28 грн. (двісті сім
тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень
двадцять вісім копійок) заборгованості
за кредитним договором № від 12
травня 2008 року, з яких заборгованості
за кредитом - 107 664,31 грн., заборгованості
по відсотках - 86 103,47 грн.,
заборгованості по комісії - 9 131,37 грн.
та штраф у розмірі 4 858 грн. 13 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: