Справа № 170/1146/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Матвійчук С.П. Провадження №
22-ц/773/661/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ КБ
«Приватбанк» - Місюри І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про встановлення
факту проживання в житловому будинку
за певною адресою та визнання
недійсним іпотечного договору, за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 на рішення Шацького
районного суду від 20 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шацького районного суду від 20
березня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2, покликаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції свої висновки
обґрунтовував тим, що позивач ОСОБА_1 не
надала доказів, які б підтверджували
факт проживання її неповнолітніх дітей
у житловому будинку, який є предметом
іпотеки, на час укладення оспорюваного
договору іпотеки від 14.01.2008 року, а тому
оскільки вказаний договір іпотеки був
укладений у відповідності до вимог ЦК
України, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для визнання його
недійсним.

Висновки суду відповідають
встановленим в справі обставинам та
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_1 ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1 уклали
шлюб 09.11.2001 року, від якого подружжя має
двох малолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується відповідними
свідоцтвами про їх народження (а.с.6-8).

14.01.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_7 було укладено
договір про іпотечний кредит №
VO20GI, за умовами якого банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 150 000
грн. на поліпшення якості житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, з терміном погашення не
пізніше 14.01.2028 року. Позичальник в свою
чергу зобов'язувався сплатити відсотки
за користування кредитом в розмірі 15 %
річних, а також інші платежі в порядку,
на умовах та в строки визначені цим
договором (а.с.9-13).

Для забезпечення належного виконання
ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним
договором 14.01.2008 року між ОСОБА_6 та ЗАТ
КБ «Приватбанк» було укладено
іпотечний договір № VO20GI,
посвідчений приватним нотаріусом
Шацького районного нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_8 та
зареєстровано в реєстрі за № 45. Згідно
умов вказаного договору ОСОБА_6
(іпотекодавець) передала банку
(іпотекодержателю) в іпотеку житловий
будинок з надвірними спорудами та
будівлями, загальною площею 65,9 кв. м. та
земельну ділянку, площею 0,20 га з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.14-16).

У відповідності до п. 3.2 вказаного
договору у випадку невиконання чи
неналежного виконання іпотекодавцем
зобов'язання в цілому або в частині, а
також у інших випадках, передбачених
цим договором, договором про іпотечний
кредит або чинним законодавством,
іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за рахунок
предмета іпотеки в порядку,
передбаченому цим договором та чинним
законодавством.

Відповідно до п. 5.3 іпотечного договору,
іпотекодавець гарантує, що документи
та інформація, надані ним при укладенні
цього договору, існують тільки в тій
редакції, в якій вони надані
іпотекодержателю, і що ці документи є
чинними, а інформація є повною і
достовірною. Іпотекодавець усвідомлює,
що у разі надання іпотекодержателю
нечинних документів та/або
недостовірної інформації, він може
бути притягнутий до кримінальної
відповідальності згідно з нормами
Кримінального кодексу України.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
08.10.2007 року Пульмівською сільською
радою Шацького району Волинської
області та державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 553228, виданого на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
13.09.2007 року № 1617, ОСОБА_6, яка, як
визнала сама позивачка, доводиться її
дітям бабою, є власником житлового
будинку та земельної ділянки, площею 0,20
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.17-19).

З копії будинкової книги судом
встановлено, що малолітні діти
позивача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1
28.08.2009 року, тобто через півтора роки
після укладення іпотечного договору
(а.с.22-29).

З довідки Пульмівської сільської ради
Шацького району Волинської області №
1564 від 24.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_4
та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають
за адресою: АДРЕСА_1, з 28.08.2009 року (а.с.30).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 надавала згоду на
укладення позичальником (ОСОБА_5)
договору застави нерухомого майна №
VO20GI від 14.01.2008 року, про що
підписала відповідну згоду (а.с.56).

З поданої в суді апеляційної інстанції
представником позивачки будинкової
книги вбачається, що позивачка ОСОБА_1 і
її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійсно були
зареєстровані з 19.03.2008 року по 28.08.2009
року в будинку матері позивачки ОСОБА_9
на АДРЕСА_2.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 224 ЦК України правочин,
вчинений без дозволу органу опіки та
піклування (стаття 71 цього Кодексу), є
нікчемним.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб та безпритульних дітей»
для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.
Посадові особи органів опіки та
піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав та
інтересів дітей при наданні дозволу на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, яке належить дітям.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про іпотеку», іпотечний договір
укладається між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про
іпотеку», іпотекодавець зобов'язаний
до укладення іпотечного договору
попередити іпотекодержателя про всі
відомі йому права та вимоги інших осіб
на предмет іпотеки, в тому числі ті, що
не зареєстровані у встановленому
законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства», ч. 1 ст. 156 ЖК України
та ч. 1 ст. 405 ЦК України, права батьків
та дітей на користування житлом, яке є
власністю когось із них,
встановлюється законом, діти - члени
сім'ї власника жилого приміщення мають
право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником.

Відповідно до абз. 7 ст. 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
реєстрація - це внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Згідно з п. 40 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від
03.03.2004 року, у разі укладення
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, у тому числі
договорів щодо поділу, обміну
житлового будинку, квартири за участю
осіб, над якими встановлено опіку та
піклування, нотаріус перевіряє
наявність дозволу органу опіки та
піклування на укладення таких
договорів.

Згідно рекомендацій Міністерства
юстиції України, наданих у листі №
19-50-556 від 25.07.2006 року «Щодо отримання
згоди органів опіки і піклування»
нотаріуси, для встановлення факту
користування нерухомим майном,
витребовують довідку про реєстрацію
місця проживання або місця перебування
дитини за адресою майна, що
відчужується або заставляється, видану
житлово-експлуатаційною організацією
або іншим відповідним уповноваженим
органом з питань реєстрації. Коли з
поданих документів нотаріусом
установлено, що така дитина проживає за
іншою адресою, ніж адреса майна, що
відчужується, а також те, що така дитина
не має права власності на це майно (його
частину) нотаріус має право не
витребовувати згоду органів опіки та
піклування на посвідчення такого
правочину.

Такі дані також встановлюються з
будинкової книги, до якої згідно з
Примірним регламентом з оформлення
документів та контролю з питань
реєстрації і зняття з реєстрації місця
проживання (перебування) фізичних осіб
в Україні, затвердженим наказом МВС
України № 96 від 03.02.2006 року, вносяться
відомості про місце проживання або
перебування осіб.

Отже, згода органу опіки та піклування
необхідна лише у випадку, якщо дитина є
власником (співвласником) житла, або
має право на користування жилим
приміщенням, що відчужується.

Оскільки на момент укладення і
нотаріального посвідчення
оспорюваного іпотечного договору за
даними будинкової книги неповнолітні
діти позивачки не були зареєстровані в
переданому в іпотеку житловому будинку
у нотаріуса не було необхідності
витребовувати згоду органу опіки та
піклування на посвідчення цього
правочину.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.44 постанови № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
батьки не мають права без дозволу
органу опіки і піклування укладати
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити з того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь - які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Докази які містяться в матеріалах
справи підтверджують ті обставини, що
на час укладення оспорюваного договору
іпотеки від 14.01.2008 року неповнолітні
діти позивача не мали права власності
на предмет іпотеки чи право
користування ним, не були
зареєстровані у спірному житлі на час
укладення цього правочину, а тому
законом в даному випадку отримання
згоди органу опіки та піклування на
його укладення не вимагалось. Крім
цього, наведені вимоги щодо отримання
згоди органу опіки та піклування
стосуються випадків вчинення
правочину батьками неповнолітніх
дітей і не поширюються на розглядувану
ситуацію, де йдеться про укладення
договору іпотеки їхньою бабою.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені лише ті факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб.

Встановлення факту проживання
неповнолітніх дітей позивачки в
будинку АДРЕСА_1 необхідно їй для
визнання недійсним договору про
передачу в іпотеку цього будинку, однак
за законом цей факт не тягне за собою
такого наслідку, тому він і не може бути
встановлений.

Отже, з врахуванням наведених правових
норм та встановлених судом обставин
справи, відсутності доказів, які б
підтверджували наявність підстав
відповідно до ст. 203, 215 ЦК України для
визнання недійсним договору іпотеки
від 14.01.2008 року, місцевий суд прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
позові ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги
представника позивача не знайшли свого
підтвердження під час перегляду в
апеляційному порядку оскаржуваного
рішення суду і висновків суду,
викладених в рішенні, вони не
спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шацького районного суду від 20
березня 2014 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: