інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/2147/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів Приходько К.П., Таргоній Д.О.

при секретарі Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 січня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки ,-

встановила:

У липні 2013 року позивач пред»явив
в суді названий позов посилаючись на
те, що 27 грудня 2005 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» - з 21 грудня 2009
року Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір. Відповідно до
даного договору банк надав ОСОБА_3
кредит в іноземній валюті в сумі 10 000
доларів США, а відповідач зобов'язався
повернути наданий кредит у повному
обсязі не пізніше 27 грудня 2012 року
згідно умов Кредитного договору та
сплатити за користування кредитом
проценти у розмірі 14 % річних.

Додатковою угодою № 2 від 06 лютого
2009 року до Кредитного договору №
017-10/12-2005Н від 27 грудня 2005 року було
змінено схему погашення договору та
перенесено кінцевий термін повернення
кредиту на 27 грудня 2022 року, а також
погоджено сторонами, що для
ідентифікації договору в системі
обліку банку може використовуватись №
0 та № 1.

27 грудня 2005 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, укладений договір іпотеки б/н ,
відповідно до умов якого в іпотеку
банку в іпотеку було передано нерухоме
майно, а саме: квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
40,70 кв.м. та житловою площею 24,80 кв.м., що
є спільною власністю Іпотекодавців на
підставі свідоцтва про право власності
№ 38300, виданого Комунальною службою
приватизації державного житлового
фонду м. Біла Церква від 14.12.2005 року.

Відповідач не здійснює платежів
для погашення суми заборгованості по
кредиту та нарахованим процентам, чим
порушує взяті на себе зобов'язання

Станом на 04 липня 2013 року
заборгованість по поверненню
кредитних коштів, сплаті процентів за
користування кредитом та пені
становить 7110,45 доларів США , що за
курсом НБУ станом на 04 липня 2013 року
становить 56 833,85 грн.

Позивач просив суд звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме:
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 40,70 кв.м. та
житловою площею 24,80 кв.м. для
задоволення вимог Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
що виникли на підставі Кредитного
договору № 017-10/12-2005Н від 27 грудня 2005
року в розмірі 7110,45 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 04 липня 2013 року
становить 56 833,85 грн.; встановить спосіб
реалізації нерухомого майна, що
належить ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
праві власності, шляхом проведення
прилюдних торгів предмету іпотеки у
межах процедури виконавчого
провадження, з дотриманням вимог ЗУ
«Про іпотеку» та встановити початкову
ціну, визначеною на підставі оцінки
майна, здійсненої суб'єктом оціночної
діяльності проведеною відповідно до
законодавства; стягнути з відповідачів
суми сплаченого судового збору.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку. Зокрема не погоджується із
висновками суду в тій частині, що
позов пред»явлений передчасно,
оскільки позивач не надсилав
відповідачам вимоги про усунення
порушень умов кредитного договору.

Також не погоджується із судом першої
інстанції в тій частині, що позивачем
не доведено, що порушення
відповідачами основного зобов»язання
чи іпотечного договору завдає збитків
іпотекодержателю чи змінює обсяг його
прав.

У зв»язку із наведеним, позивач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про
задоволення позову .

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 27 грудня 2005 року між
позивачем та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір ( а.с.5-11).

Відповідно до даного договору
позивач надав кредит в іноземній
валюті в сумі 10 000 доларів США, а
відповідач зобов'язався повернути
наданий кредит у повному обсязі не
пізніше 27 грудня 2012 року згідно умов
Кредитного договору та сплатити за
користування кредитом проценти у
розмірі 14 % річних.

Додатковою угодою № 2 від 06
лютого 2009 року до Кредитного договору
№ 017-10/12-2005Н від 27 грудня 2005 року (
а.с.15-16) було змінено схему погашення
договору, перенесено кінцевий термін
повернення кредиту на 27 грудня 2022 року,
погоджено ануїтетний платіж в розмірі
85 доларів США, днем сплати якого є 25
число кожного календарного місяця, а
також погоджено сторонами, що для
ідентифікації договору в системі
обліку банку може використовуватись №
0 та № 1.

27 грудня 2005 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 укладений договір іпотеки б/н
від ( а.с.17-20), відповідно до умов якого в
іпотеку банку було передано нерухоме
майно, а саме: квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
40,70 кв.м. та житловою площею 24,80 кв.м., що
є спільною власністю Іпотекодавців на
підставі свідоцтва про право власності
№ 38300, виданого Комунальною службою
приватизації державного житлового
фонду м. Біла Церква від 14 грудня 2005
року.

Згідно наданого представником
позивача розрахунку заборгованості по
Кредитному договору № 017-10/12-2005Н (
а.с.100-112), станом на 20 грудня 2013 року
заборгованість по поверненню
кредитних коштів, сплаті процентів за
користування кредитом та пені
становить 6310,14 доларів США , що за
курсом НБУ станом на 20 грудня 2013 року
становить 50436,94 грн., з яких: 5196,45 доларів
США, що за курсом НБУ становить 41535,22
грн. - кредитна заборгованість; 799,47
доларів США, що за курсом НБУ становить
6390,16 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 231,26 доларів
США, що за курсом НБУ становить 1848,46
грн. - пеня за прострочення сплати
процентів; 82,96 доларів США, що за курсом
НБУ становить 663,10 грн. - пеня за
прострочення сплати кредиту.

Відповідач надав до суду
квитанції про сплату частини
заборгованості ( а.с.94-95, 124), а саме: 26
вересня 2013 року - 1000 доларів США, що
еквівалентно 7993 грн., 26 листопада 2013
року - 300 доларів США, що еквівалентно
2397,90 грн., 20 грудня 2013 року - 200 доларів
США, що еквівалентно 1598,60 грн., 27 грудня
2013 року - 410 доларів США, що еквівалентно
3382,50 грн., 23 січня 2014 року - 300 доларів
США, що еквівалентно 2397,90 грн. та 23 січня
2014 року сплатив на користь банку судові
витрати позивача за даним позовом в
сумі 568,34 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд першої інстанції виходив з
того, що письмова вимога, передбачена
статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
банком іпотекодавцям та/або боржнику
не направлялася, тому позов про
звернення стягнення на предмет іпотеки
є передчасним, оскільки
іпотекодержателем не дотримано
процедури звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Крім того, суд першої інстанції
послався на ст.39 Закону України «Про
іпотеку», відповідно до якої суд вправі
відмовити у задоволенні позову
іпотекодержателя про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Суд прийшов до висновку, що в
судовому засіданні представниками
позивача не доведено, що порушення
відповідачами основного зобов'язання
чи іпотечного договору завдає збитків
іпотекодержателю чи змінює обсяг його
прав. Так, дія Кредитного договору
триває до 2022 року, тому в даний період
відповідачі мають можливість виконати
зобов'язання щодо сплати
заборгованості по сплаті кредитних
коштів, під час розгляду справи
відповідачем погашено більшу частину
заборгованості по сплаті кредитних
коштів та сплачено судові витрати
позивача по справі, а вартість Предмету
іпотеки, яка на день укладення договору
складала 113 840, 00 грн., значно перевищує
заборгованість за Кредитним договором,
яка станом на 20 грудня 2013 року
становила 50 436,94 грн.

Судова колегія погоджується із такими
висновками суду першої інстанції
виходячи із наступного.

Як роз»яснено в п. 41 Постанови N 5 від
30.03.2012 Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» при
вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Оскільки вказане положення закону
є оціночним, то суд має належним чином
його мотивувати, співставити обставини
зі змістом цього поняття, визначитись,
чи не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовано конкретні
відносини (зокрема, про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК).

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції належним чином
мотивував своє рішення зазначивши, що
вартість предмета іпотеки є значно
вищою ніж заборгованість за кредитним
договором. Кредитний договір діє до 2022
року і відповідач погашає кредитну
заборгованість. При відмові у
задоволенні вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки позивачу
не будуть завдані збитки, оскільки
обов»язки боржника за кредитним
договором продовжуюють існувати,
позивач має можливість отримати не
тільки кредит, але і штрафні санкції за
несвоєчасне виконання боржником своїх
зобов»язань. Заборгованість за
кредитним договором не можна вважати
безнадійною і такою, яку банк не зможе
отримати в іншій спосіб від боржника,
ніж звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Не заперечуючи права позивача
вимагати від боржника повернення усієї
суми заборгованості, разом із тим
судова колегія вважає, що з врахуванням
вище зазначених обставин, а також
того, що квартира, яка є предметом
іпотеки, є єдиним житлом відповідачів,
враховуючи принципи справедливості і
розумності, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачем
наведені норми матеріального права,
які регулюють виниклі правовідносини
і наголошується на праві позивача
звернути стягнення на предмет іпотеки.
Однак ці доводи не спростували
висновків суду, оскільки суд правильно
встановив обставини справи, визначив
спірні правовідносини, дав їм належну
правову оцінку і ухвалив законне і
справедливе рішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308 ЦПК України,
судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 24 січня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді Голуб С.А.

Таргоній Д.О.

Приходько К.П.