У Х В А Л А

17 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяви ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до Дольської
сільської ради про визнання незаконним
та скасування рішення, визнання права
власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Дольської сільської ради про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання права власності на земельну
ділянку.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати ОСОБА_4 Після смерті
останньої відкрилася спадщина на
домоволодіння та земельну ділянку 0,35
га по АДРЕСА_1 ( 0,25 га - для
обслуговування житлового будинку з
надвірними спорудами та 0,10 га - для
ведення особистого селянського
господарства).

Згідно повідомлення Дольської
сільської ради від 1 липня 2009 року
розмір земельної ділянки, яка
перебувала у користуванні ОСОБА_4
становив 0,45 га.

Вказувала, що зазначена земельна
ділянка з 2009 року рахувалась за її
матір'ю, згідно з даними
земельно-кадастрової книги, однак
державний акт на право власності на
земельну ділянку їй видано не було.

Позивачка успадкувала житловий
будинок з надвірними спорудами та
частину земельної ділянки, площею 0,10
га, а у вересня 2009 року його відчужила.

Вважала, що на спірну земельну ділянку
розповсюджуються положення декрету
Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26
грудня 1992 року «Про приватизацію
земельних ділянок», у зв'язку з чим
звернулася до суду.

Рішенням Любешівського районного суду
від 1 серпня 2013 року, залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 19
вересня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2013 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження на рішення
Любешівського районного суду від 1
серпня 2013 року, та ухвалу апеляційного
суду Волинської області від 19 вересня
2013 року, з підстав передбачених п.5 ч.
4.ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшли заяви
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст.116
Земельного кодексу України (1990 року),
п.7 Перехідних положень Земельного
кодексу України (2001 рік), декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію
земельних ділянок».

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ст.116 Земельного кодексу України (1990
року), п.7 Перехідних положень
Земельного кодексу України (2001 рік),
декрету Кабінету Міністрів України від
26 грудня 1992 року № 15-92 «Про
приватизацію земельних ділянок», що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається:

на постанову Верховного Суду України
від 30 травня 2012 року у справі про
визнання незаконним рішення сільської
ради та визнання права власності на
земельні ділянки;

на рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 листопада 2011
року у справі про визнання незаконним
та скасування рішення, визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку недійсним; за
зустрічним позовом - про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування та припинення права
власності;

на ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 листопада 2012
року у справі про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
відновлення межі, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.4 постанови №11 від 30 вересня
2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», з
подальшими змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, подається до
Верховного Суду України через Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ після
їх перегляду в касаційному порядку,
тобто: після ухвалення Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ судового рішення за наслідками
розгляду касаційної скарги;після
ухвалення Верховним Судом України як
судом касаційної інстанції судового
рішення за наслідками розгляду
касаційної скарги, яка подана до 15
жовтня 2010 року.

Із змісту доданої до заяв постанови
Верховного Суду України від 30 травня 2012
року вбачається, що даним судовим
рішенням справа розглядалася
Верховним Судом України, з підстав
передбачених Главою 3 ЦПК України, що не
означає остаточного вирішення спору, а
відтак, на неї не може здійснюватися
посилання на підтвердження
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Надані для порівняння рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 листопада 2011 року та ухвала
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 листопада 2012 року не можуть
бути прикладом неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме ст.116 Земельного кодексу України
(1990 року), п.7 Перехідних положень
Земельного кодексу України (2001 рік),
декрету Кабінету Міністрів України від
26 грудня 1992 року № 15-92 «Про
приватизацію земельних ділянок»,
оскільки правові висновки зазначені в
даних судових рішеннях у порівнянні з
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2013
року, яку просить переглянути заявник,
ґрунтуються на різних фактичних
обставинах, що не свідчить про
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції саме ст.116
Земельного кодексу України (1990 року),
п.7 Перехідних положень Земельного
кодексу України (2001 рік), декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію
земельних ділянок».

За таких обставин, неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не відбулося, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявами ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Дольської сільської
ради про визнання незаконним та
скасування рішення, визнання права
власності на земельну ділянку
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О. В. Умнова

І.М. Фаловська